ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 202, 2021-02-21 10:20

יעקב אשר: בוקר טוב לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת החוקה.

יעקב אשר: על סדר היום יש לנו חמישה סטים של תקנות במגוון נושאים.

יעקב אשר: יש את הנושאים של ההגבלות, שאלה הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (תיקון מס' 29), שהוא ישן יותר וכבר עבר מהעולם, אבל אנחנו נאשר אותו באופן פורמלי במהלך היום.

יעקב אשר: יש את הצעת תקנות סמכויות מיוחדות (תיקון מס' 30), שמדבר על הגבלת פעילות והוראות נוספות, חלקו היסטורי, חלקו עוד קיים עכשיו, שמדבר על השינוי בחלל סגור, מחמישה לעשרה, ועל עוד מספר דברים נוספים.

יעקב אשר: יש לנו הצעת הכרזת סמכויות מיוחדות, שזה לא תקנות אלא זו הכרזה.

יעקב אשר: מדובר על הנושא של בידוד של אדם שנכנס לישראל בנסיבות מיוחדות, המלוניות.

יעקב אשר: אנחנו צריכים לאשר את ההכרזה.

יעקב אשר: יש לנו נושא נוסף, שמדבר על הארכת תוקף הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה, (תיקון מס' 2), שזה עתה אנחנו מדברים עליו.

אלכס קושניר: בוא נתחיל מזה.

יעקב אשר: בוא נתחיל מזה שאני זה שמנהל את הדיון.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: הדבר החמישי הוא רחב יותר וייקח יותר זמן.

יעקב אשר: מדובר על הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 31), שזה כל נושא התו הירוק, הפתיחות למיניהן, הסגירות למיניהן, מה נשאר סגור, מה נפתח, והתו הירוק.

יעקב אשר: אני רוצה להתחיל בשני הנושאים שקשורים לנושא של הגבלת היציאה והנושא של המלוניות, שזה (מס' 5) (תיקון מס' 2), ו-(תיקון מס' 2).

יעקב אשר: אני מבקש מהיועץ המשפטי שיקריא לנו את התקנה של המלוניות.

יעקב אשר: אני אומר כאן בתחילת הדברים שצריך לשקול את הנושא הזה היטב.

יעקב אשר: אני חושב שמעבר לבעיה בעצם ההגבלה של כניסה ויציאה לארץ – שגם בה מתעוררים קשיים, ותכף נדון בזה – אני נוטה מאוד שלא לאשר את ההכרזה לגבי המלוניות, ואם לאשר אותה, אז ממש לזמן קצוב מאוד.

יעקב אשר: אני חושב שלנושא הזה אין כרגע הצדקה מספיקה.

יעקב אשר: נכון שכדי להיות על הצד הבטוח אני יכול לבקש לעשות הרבה דברים, אבל הדבר הזה לא עובד.

יעקב אשר: בסופו של יום, בנתונים שאנחנו מכירים, רק שליש מהאנשים נשארים במלוניות.

יעקב אשר: חלקם פטורים בגלל שהם מחוסנים או מחלימים, חלקם בגלל פטורים אחרים, אם זה נשים בהיריון, אנשים מעל גיל 70, סיבות הומניטריות וכו'.

יעקב אשר: מאחר שכל הנושא של המלונית הוא בגלל המוטציות, אני חושב שגם בתוך השני-שליש שפטורים המוטציות יודעות לברוח.

יעקב אשר: כך שלהשאיר את האנשים במלוניות, עם כל הבלגן שזה גורם בשדה, כולל מראות קשים ובעיות לא קלות – אני רוצה לדון בזה עכשיו.

יעקב אשר: גור, אני מבקש שתקריא את ההכרזה הזאת ואז נתחיל את הדיון על העניין.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך לעשות דיון בוועדה גם על כל הנושא של הוועדה הזאת.

יעקב אשר: זה יהיה בסעיף הבא, שידבר על התקנות על הסמכויות המיוחדות שמדברות על הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה.

יעקב אשר: בתוך זה נמצא הנושא של הוועדה והסמכויות שלה.

מיכאל מלכיאלי: כולל דיון על הזמינות שלה, האם היא זמינה בטלפון וכו'.

יעקב אשר: גם הזמינות, גם הכמויות, גם השאלה מה זה "מרכז חיים של בן אדם", שהיא אחד הצמתים הבעייתיים שיש לנו בעניין הזה.

יעקב אשר: זה יהיה הנושא הבא אחרי המלוניות.

תהלה פרידמן: אני יכולה לשאול אותך שאלה מקדימה על העמדה שלך?

תהלה פרידמן: מה אתה מציע כחלופה?

יעקב אשר: אני מציע כחלופה דבר שעלה בממשלה ואני מבין שיש לו התנגדות של היועץ המשפטי.

יעקב אשר: אני מדבר על הנושא של – אני לא אוהב לקרוא לזה איזוק אלקטרוני – איזשהו מכשיר אלקטרוני כזה או אחר.

יעקב אשר: דבר שני, מאחר ולא מדובר בכמויות ענקיות של אנשים, אולי המשטרה תציג לנו איך היא יכולה לאכוף את הבידוד בבית, ולא שיסחבו את האנשים בכוח למלוניות.

יעקב אשר: במיוחד כששני-שליש מהם פטורים מזה בפועל.

יעקב אשר: היו לי שיחות עם הממשלה בעניין הזה, והבנתי שהם ניסו להעביר החלטת ממשלה לגבי הנושא של איזוק.

יעקב אשר: .. זה לא איזוק אלקטרוני, אלא מכשיר אלקטרוני כזה או אחר.

יעקב אשר: רק אני מבין שיש עמדה של היועץ המשפטי לממשלה שאומרת שצריך שינוי חקיקה בשביל הדבר הזה.

יעקב אשר: אני לא יודע אם צריך או לא צריך; יכול להיות שאם בן אדם עושה את זה מרצונו הטוב במקום בידוד במלונית, זה פותר את הבעיה הזאת.

יעקב אשר: כי אם להכניס בן אדם למלונית זה אפשרי, אז ודאי עדיף, גם מבחינתו, שיהיה לו איזשהו מכשיר כזה או אחר שיאמת שהוא נמצא בבידוד, ובזה נגמר העניין.

יעקב אשר: אז זו תשובתי הארוכה לשאלתך הקצרה.

יעקב אשר: בואו נקרא ונתחיל לדון בעניין הזה ולקבל את ההחלטות שלנו.

יעקב אשר: גור, בבקשה.

גור בליי: הכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד של אדם שנכנס לישראל בנסיבות מיוחדות) (מס' 5) (תיקון מס' 2), התשפ"א-2021 בתוקף סמכותה של הממשלה לפי סעיף 22ג לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020, ולאחר ששוכנעה הממשלה כי יש סיכון מוגבר להגעת חולים לישראל מחוצה לה מכל מדינות העולם וכי כניסתם לישראל עלולה להביא להחמרה ברמת התחלואה במדינה על סמך חוות דעת אפידמיולוגית מטעם משרד הבריאות, ולאחר שבחנה הממשלה דרכי פעולה חלופיות ושקלה את הצורך בהכרזה מול מידת הפגיעה בזכויות של חוזר, ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לפי סעיף 22ג(ח)(2) לחוק, מכריזה הממשלה לאמור: 1.

גור בליי: בסעיף 4 להכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד של אדם שנכנס לישראל בנסיבות מיוחדות) (מס'5), התשפ"א-2021, במקום "ט' באדר התשפ"א (21 בפברואר 2021)" יבוא "י"ז באדר התשפ"א (1 במרץ 2021)".

גור בליי: 2.

גור בליי: תחילתה של הכרזה זו ביום י' באדר התשפ"א (22 בפברואר 2021).

יעקב אשר: אני מזכיר לחברים שאנחנו מדברים כרגע על ההכרזה לגבי הנושא של המלוניות.

יעקב אשר: אני מזכיר לכם שבחוק הסמכויות הגדול אנחנו עשינו שתי צורות של אפשרות לממשלה.

יעקב אשר: אחת, אם יש מדינות מסוימות שיש חשש למוטציה מסוימת שמגיעה מהן, אפשרנו לממשלה בתקנות שעד לחמש מדינות, היא יכולה לקבל החלטה להודיע על כך שמי שבא מאותן מדינות מחויב ללכת למלונית.

יעקב אשר: יש בחוק גם אפשרות של החלטה על כל העולם.

יעקב אשר: במקרה כזה דרושה הכרזה, ואנחנו צריכים לאשר אותה.

יעקב אשר: בוקר טוב, ד"ר אלרעי.

יעקב אשר: אני מעדכן אותך במה שאמרתי בתחילת הדברים.

יעקב אשר: התחושה שלי והרצון שלי הם שלא להמשיך את התקנה הזאת בצורה הזאת.

יעקב אשר: צריך להביא כלים אחרים לעניין הזה – אם זה כלי אלקטרוני כזה או אחר שדיברתם עליו בדיונים בממשלה או בדיונים פנימיים, ואם זה אכיפה יותר ממוקדת של המשטרה בנושא הזה.

יעקב אשר: למשטרה הולך לרדת עכשיו חלק גדול מהאכיפה שהייתה לה קודם, אז היא תוכל להקצות כוחות לעניין הזה.

יעקב אשר: מבחינתנו הסיבה לזה היא שאחרי כל הבלגנים שזה יוצר – בשדה, אחרי השדה, בוועדה, שזה מעסיק אותנו בצורה מטורפת לגמרי – בסופו של יום שני-שליש מהאנשים – שזה מתחלק בערך לשליש של מחוסנים או מחלימים - - -

שרון אלרעי-פרייס: פחות.

יעקב אשר: והשאר זה למשל נשים בהיריון, אנשים מעל גיל 70, אנשים שחולים במחלות כאלה ואחרות, או בעיות הומניטריות כאלה ואחרות שמגיעות לוועדה, ואחר כך, כשמכניסים את האנשים לאוטובוסים ומעבירים אותם למלוניות, יש ועדה שמתכנסת, או לא מתכנסת, וכו' – בסוף כשני-שליש לא נמצאים במלוניות ורק שליש נמצא.

יעקב אשר: אומנם אני לא כזה גאון גדול במוטציות, אבל אם יש חשש למוטציה מסתורית שיכולה לבוא מכל העולם, אז היא כנראה תחדור בתוך השני-שליש, זאת אומרת, לא השליש האלה שנשארים במלון לעשרה ימים הם אלה שיצילו את המצב הזה.

יעקב אשר: ולכן, כמו שידענו ללכת לקראת הממשלה כשחששנו מאוד ממה שיכול לקרות, גם עכשיו צריך להפעיל את השכל הישר.

יעקב אשר: בנוסף, אני חושב שאם יבואו לבן אדם ויגידו לו, או שאתה הולך למלונית או שאתה מסכים לקחת איזשהו מתקן אלקטרוני כזה או אחר שיאכוף את הסגר שלך בבית בצורה נורמלית – זה מצוין.

יעקב אשר: או שהמשטרה תדאג לעשות את זה.

יעקב אשר: זאת הדעה שלי, אלא אם כן תשכנעו אותי אחרת.

גור בליי: לפני זה אני רוצה לחדד מבחינה משפטית שאנחנו נמצאים בסעיף 22ג(ח)(2) לחוק, שאומר שהממשלה יכולה לשלוח למלונית, אפילו ממדינה אחת, רק עד 20 ימים בלי אישור של הוועדה, וכשמאריכים מעבר ל-20 ימים אז כל הארכה נוספת של שליחה למלונית של מדינה אחת או יותר צריכה אישור של הוועדה.

גור בליי: לכל 14 ימים צריך לבוא לוועדה.

גור בליי: בשונה מהאישור שאנחנו רגילים אליו בתקנות הרגילות של הקורונה, פה האישור הוא כמו אישור של תקנות רגילות שלא בהקשר של הקורונה.

גור בליי: זאת אומרת, אם הוועדה לא מאשרת את זה אז זה לא נכנס לתוקף.

גור בליי: כלומר, זה לא שזה נכנס לתוקף כברירת מחדל והוועדה דנה בזה בדיעבד וכו', אלא פה אם הוועדה לא מאשרת את זה באופן פוזיטיבי אז ההכרזה הנוכחית פוקעת היום בחצות ולא תיכנס לתוקף הכרזה חדשה.

יעקב אשר: משרד הבריאות, בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: אני אעשה סדר מבחינה רפואית.

שרון אלרעי-פרייס: הסיפור של הווריאנטים עדיין מאיים עלינו בצורה מאוד משמעותית.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים וריאנטים שמגיעים מכל מיני ארצות, גם כאלה שלא ידענו עליהן.

שרון אלרעי-פרייס: לדוגמה, לאחרונה הייתה הודעה על וריאנט אוגנדי ואנחנו מנסים להבין מה משמעותו.

שרון אלרעי-פרייס: הוא בהכרח יותר מדבק, אבל מעבר לזה אנחנו לא יודעים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו עכשיו הולכים אחורה לתוך הנתונים שלנו במשרד הבריאות על הריצופים הגנומיים ובודקים אם בכלל נכנס כזה וריאנט לתוך מדינת ישראל.

שרון אלרעי-פרייס: הרבה מאוד פעמים הידע על זה הוא ידע בדיעבד.

שרון אלרעי-פרייס: ולכן הנושא של אכיפת בידוד הוא קריטי.

שרון אלרעי-פרייס: יכול להיות שאני לא מעודכנת, אבל למיטב ידיעתי אין כרגע אופציה לצמיד אלקטרוני שאפשר להפעיל אותו מהיום להיום.

שרון אלרעי-פרייס: עושים הרבה עבודה על הדבר הזה, הטכנולוגיה קיימת, אבל היא מאוד יקרה ואני לא בטוחה שהיא נמצאת בישראל כרגע, צריך להביא אותה.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת שגם אם אנחנו מתקדמים בצורה מאוד מהירה כדי לנסות להעביר חקיקה ולדאוג אופרטיבית שהעזר הטכנולוגי הזה יהיה בידנו, כרגע זה עדיין לא נמצא פה, כך שלא נוכל לעשות את השינוי עם המלוניות וזה יתחיל מיידית לפעול.

שרון אלרעי-פרייס: אני חושבת שאנחנו יכולים להגיד הרבה מאוד דברים על האכיפה של המשטרה, ואני באמת לא מרחמת עליהם מבחינת כל החזיתות שהיא נדרשת בהן לאכיפה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל האכיפה של המשטרה בווידוא בידוד לחוזרים מחו"ל לא הצליחה.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו ראינו את זה פעם אחרי פעם אחרי פעם.

שרון אלרעי-פרייס: גם במצבים שבהם הועברו רשימות של אנשים חוזרים כדי שתהיה אכיפה ממוקדת, השוטר יכול להגיע ברגע מסוים ומייד ברגע שהוא הולך הבן אדם יוצא מהבית.

יעקב אשר: אבל מה אם הבן אדם יודע שיש מעקב אחריו, כמו שהיה בתקופות מסוימות בהתחלה, שהגיעה ניידת, אמרה לו לצאת מהמרפסת להראות שהוא בבית.

יעקב אשר: חוץ מזה, אם האכיפה הזאת לא עובדת עליהם אז היא גם לא עובדת על חולים מאומתים והיא גם לא עובדת על מבודדים, ככה שזאת בכלל חגיגה.

יעקב אשר: אבל אני יוצא מנקודת הנחה שהמבודדים, במיוחד אלה שיגיעו מחו"ל ובמיוחד כאלה שבאים ברשימות יחסית קטנות, הם רק מאות ביום.

יעקב אשר: צריך לקחת את זה בחשבון.

יעקב אשר: אבל הנקודה האמיתית היא שאם הייתי יודע שזה מאה אחוז ועכשיו אני צריך לשקול אם לשבור את המאה האחוז הזה, אז הכתפיים שלי היו אולי קצת יותר כבדות.

יעקב אשר: אבל אם ממילא שני-שליש מהם יוצאים, אז עם כל הכבוד לאוגנדי, הוא יודע לעבוד גם עם השני-שליש, הוא לא חייב דווקא להתמקד על השליש.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה איתך לגמרי, זה יכול להיות בדיוק אצל אלה שנמצאים בבידוד בבית, שאנחנו יודעים שהם לא בדיוק שומרים על הבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל כמה שאנחנו יותר ויותר משחררים, ככה יהיו יותר אנשים שיכולים להביא את זה.

יעקב אשר: ולכן להכריח אנשים מכל העולם להיכנס למלונית – לדעתי אין לזה הצדקה.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני אזכיר עוד פעם שתחילת הדרך פה הייתה לכוון את המלוניות לאנשים שמגיעים מארצות מאוד ספציפיות שמהן ידענו שמגיעים וריאנטים.

שרון אלרעי-פרייס: אחרי שנכנסו לנו כבר וריאנטים ממקומות שלא ידענו שיש בהם וריאנטים, אמרנו שרוב המדינות לא מרצפות ולא קיים מספיק מידע.

שרון אלרעי-פרייס: הגיעו לנו אנשים עם וריאנט דרום אפריקאי, שהמשמעות שלו זה לא רק עלייה בהדבקה אלא אולי גם ירידה ביעילות החיסון.

שרון אלרעי-פרייס: אחרי שאנשים כאלו כבר נכנסו מאיחוד האמירויות, שאף אחד לא ידע שזה קיים שם, אמרנו שזה לא הגיוני לרדוף כל הזמן אחרי הזנב ולסגור רק אחרי שאנשים נכנסים.

שרון אלרעי-פרייס: אגב הווריאנט הדרום אפריקאי, אנחנו נמצאים עכשיו במצב של צוות משימה מיוחד שעושה מאמצים עילאיים למצוא את המגעים של כל בן אדם כזה ולדגום אותם בבית.

שרון אלרעי-פרייס: זאת עבודה מטורפת, ואם אנחנו נאפשר לכולם להיות בבית אז באמת חבל על כל מה שאנחנו עושים.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה איתך שהשני-שליש שלא נמצאים בתוך מלוניות הם עדיין אלה שלא נמצאים - - -

יעקב אשר: אבל זה רק שליש מתוך 800, 900 אנשים שנכנסים ביום.

יעקב אשר: לווריאנט אי אפשר להגיד ללכת רק לשליש במלוניות.

שרון אלרעי-פרייס: הוא הולך לאן שהוא הולך, אבל הסכנה מגיעה מכל מקום, ואם אנחנו ניתן לכולם להשתחרר... ועדת החריגים אמורה לתת חריגה רק לחריגים – לאנשים נכים, לאנשים במצבים בריאותיים לא טובים.

שרון אלרעי-פרייס: ואנחנו גם יודעים, בין היתר, על אירוע שבו אוטובוס הגיע למלונית, עצר, ו-30-20 אנשים פשוט ירדו ממנו וברחו, בלי שהם עברו ועדת חריגים.

שרון אלרעי-פרייס: גם ראינו את התמונות של אנשים שמשתמשים באלימות ובורחים מהמלוניות - - -

יעקב אשר: לכן אני שואל אם הצר שווה בנזק המלך.

שרון אלרעי-פרייס: אני רק שואלת מה האלטרנטיבה.

שרון אלרעי-פרייס: האם האלטרנטיבה היא שכולם יהיו בבית בזמן שאין לנו שום אופציה טכנולוגית לראות שהם שומרים על הבידוד ואין לנו דרך לוודא שהאכיפה של המשטרה סוגרת הרמטית את הדבר הזה, ובזמן שאנחנו יודעים מנתונים של טלפונים סלולריים שאנשים לא שומרים על הבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: המספר של שומרי הבידוד בקרב החוזרים מחו"ל ירד מ-40%, ל-30%, ול-20%.

שרון אלרעי-פרייס: נכון שעלה הנושא של מחלימים ומחוסנים, שלא נדרשים לבידוד, אבל הם רק 11% מכל החוזרים.

שרון אלרעי-פרייס: זאת אומרת שלא זה מה שמסביר את הירידה, אלא פשוט אנשים שמשתחררים הביתה לא שומרים על הבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אז זאת אחריות גדולה לקחת את הסכנה הזאת, עם וריאנטים שונים ומשונים שמגיעים מכל מיני מקומות, ועכשיו לשחרר.

יעקב אשר: רגע, מאיפה הנתונים לגבי אלה שלא שומרים על הבידוד?

יעקב אשר: הרי מי שיודע למצוא את זה יודע גם לא לאפשר להם לעשות את זה.

שרון אלרעי-פרייס: לא, זה קצת יותר קשה.

שרון אלרעי-פרייס: אלה נתונים של טלפונים לא מזוהים.

שרון אלרעי-פרייס: אתה יכול לזהות שהטלפון הזה היה בחו"ל ואתה יכול לזהות מה הוא עושה ברגע שהוא חזר מחו"ל.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו זה אפילו עוד יותר פשוט, כי כל המדינות שחוזרים מהן הן מדינות אדומות וכל מי שחוזר מחו"ל נדרש בבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: לכן בבדיקה הזאת אי אפשר לדעת אם הבן אדם מחלים או מחוסן או לא, אלא אתה רואה כמה אנשים שחוזרים מחו"ל שומרים או לא שומרים על הבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: והמספרים האלה הולכים ויורדים.

שרון אלרעי-פרייס: אבל במקביל, כשאנשים נכנסים, מכלול תעופה בשדה בודק אותם ומכאן אנחנו יודעים שרק 11% הם מחוסנים מלא או מחלימים ולכן לא נדרשים לבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: כך שרוב שאר האנשים פשוט לא שומרים על הבידוד למרות שהם כן אמורים להיות בבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: יש גם נתונים איזה אחוז מהאנשים מקבלים החרגות שהן החרגות מתוך הרשימה, כלומר אנשים מעל גיל 70, יולדות וכו'.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להשיג את זה אם אתם רוצים.

יעקב אשר: אני יוצא מנקודת הנחה שהעבודה שנעשית על ידי הוועדה בעניין הזה היא עבודה סבירה ונורמלית.

יעקב אשר: אני מתייחס לתוצאות.

יעקב אשר: התוצאה היא שבסוף שני-שליש לא נמצאים במלוניות, ואם ככה אז אין הצדקה לעשות כזה מנוף בשביל רק שליש מהאנשים.

גור בליי: יותר מזה.

גור בליי: עולה פה עוד שאלה, ד"ר אלרעי.

גור בליי: הרי זאת לא התפלגות נורמלית; יכול להיות שאותו שליש שהם הילדים הטובים שבאמת הולכים למלונית ולא עושים בעיות הם גם כאלה שיקיימו את הבידוד בבית.

גור בליי: זאת אומרת, סביר להניח שדווקא אותם שליש הם ילדים טובים שלא מוצאים תירוצים והסברים, דווקא הם אלה שכן ישמרו על הבידוד בבית.

גור בליי: כמו שהם לא מצאו כל מיני תירוצים בשביל לצאת מהמלונית, גם בבית הם יהיו כנראה ילדים טובים.

שרון אלרעי-פרייס: יכול להיות.

שרון אלרעי-פרייס: מצד שני, גם העניין הזה שאחרי נסיעה מחו"ל אנשים נדרשים לבידוד במלונית, זה משהו שמוריד את הביקושים של אנשים לנסות לצאת.

יעקב אשר: רגע, רגע, רגע.

יעקב אשר: זה טיעון שאני לא מוכן לקבל.

יעקב אשר: עם כל הכבוד, אנחנו כולנו עוברים לחץ מטורף, כולנו.

יעקב אשר: קושניר אמר פה קודם שכזה סוף שבוע מזמן לא עבר עליו.

יעקב אשר: אמרתי לו, אתה יודע מה קרה?

יעקב אשר: כל השבוע הם הורגים אותנו, ובסוף שבוע, כשאנחנו מנותקים מהטלפון, עוברים אליך.

אלכס קושניר: אז מעכשיו אני ח"כ של שבת.

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד לך אבל במוצאי שבת קיבלתי את שיא ההודעות על אנשים שקיבלו תשובה מהוועדה.

יעקב אשר: ד"ר אלרעי, התחלתי להגיד שזה לא מקובל עליי.

יעקב אשר: זה נכון שאם אנשים יודעים שצריך להגיע אחר כך למלונית זה גורם להם פחות לבקש ופחות ללחוץ, אבל אנחנו לא יכולים לעבוד לפי זה.

יעקב אשר: כי מבחינתי כשיש לי אלף אנשים שלוחצים עליי ומקריסים לי את הטלפונים בלשכה, אז זה לא משנה לי אם זה אלף, אלפיים או שלושת אלפים.

יעקב אשר: כך שזאת לא סיבה, זה לא טיעון.

יעקב אשר: אני רוצה לשמוע את נציג המשטרה, אורי בוצ'ומנסקי.

אורי בוצ'ומנסקי: אני עורך דין אורי בוצ'ומנסקי, יועמ"ש מינהלת האכיפה.

אורי בוצ'ומנסקי: רציתי לציין שאני כן חושב שהאכיפה המשטרתית בעניין של חבי בידוד וחולים מאומתים נעשית בצורה מאוד ממוקדת.

אורי בוצ'ומנסקי: מדי שבוע ומדי חודש יש עשרות אלפי ביקורים פיזיים של שוטרים ושל מפקחים ממשרדי הממשלה בבתים של חבי בידוד וחולים, ויש גם פיקוחים טלפוניים.

אורי בוצ'ומנסקי: הכול נעשה באמצעות תעדופים שאנחנו עושים לפי פרמטרים שהועברו אלינו ממשרד הבריאות.

אורי בוצ'ומנסקי: כך למשל אנשים שחוזרים מחו"ל ונשלחים בסופו של דבר לקיים את חובת הבידוד בביתם, מקבלים תעדוף גבוה יותר, ולכן אנחנו נפקח עליהם בצורה הדוקה יותר ונגיע לבתים שלהם.

אורי בוצ'ומנסקי: בנוסף, ניתנים קנסות על הפרות בידוד ואפילו פתיחה בחקירה כאשר מדובר בחולה מאומות שמפר בידוד.

יעקב אשר: אורי, אם יש לך נתונים אני אשמח לשמוע.

יעקב אשר: אתה אומר שהמשטרה יודעת להשתלט על העניין הזה כמעט באופן מלא.

יעקב אשר: כי פה הרי לא מדובר באלפי אנשים ביום, מדובר פה בכמה מאות.

יצחק פינדרוס: 400, 500.

יעקב אשר: לא, אתה צריך לפקח גם על אלה שקיבלו את ההיתר ללכת הביתה.

יעקב אשר: תראה, כשאתה משווה את זה לבידודים אחרים, בידודים אחרים הם פחות בעייתיים מבחינת הווריאנטים, בעוד שפה מדובר על חשש של הגעה של וריאנטים מחו"ל.

יעקב אשר: האם אתם יכולים להדק את זה בצורה שתשביע גם את רצון משרד הבריאות ואת רצוננו?

אורי בוצ'ומנסקי: כפי שאמרתי, אנחנו מפקחים על כל סוגי חבי הבידוד והחולים, לא רק אלה שחוזרים מחו"ל.

אורי בוצ'ומנסקי: אבל כמובן שאנשים שחוזרים מחו"ל מקבלים אצלנו תעדוף מיוחד, בגלל סוגיית המוטציות.

אורי בוצ'ומנסקי: הם נמצאים אצלנו ברמה הגבוהה ביותר מבחינת התעדוף של הפיקוח ואנחנו מגיעים אליהם באחוזים מאוד גבוהים.

יעקב אשר: אם היו לך נתונים זה היה מצוין, זה היה יכול אולי להרגיע אותו.

יעקב אשר: האם יש לך נתונים של השבוע האחרון של אנשים שחזרו מחו"ל ולא נמצאים במלוניות כי הם קיבלו אישורים לפטור?

יעקב אשר: כמה פעמים היו איתם בקשר טלפוני או בדקו אותם בצורה כזאת או אחרת?

אורי בוצ'ומנסקי: אני אבדוק אם יש אפשרות להוציא נתונים ספציפית לגבי חוזרים מחו"ל.

אורי בוצ'ומנסקי: אני כן יכול להגיד שבשבוע האחרון נעשו כלפי חולים ומבודדים מעל 20,000 פעולות פיקוח, שזה או טלפוני או הגעה פיזית למקום הבידוד.

יעקב אשר: אני ממליץ לנסות למקד את האכיפה כדי שהשליטה והבקרה שלך על העבודה יהיו טובות יותר.

יעקב אשר: תמקדו אותם לאותם אלה שנחתו מחוץ לארץ ונמצאים בימים הבאים באכיפה מוגברת.

אורי בוצ'ומנסקי: זה נעשה.

אורי בוצ'ומנסקי: הם חד-משמעית נמצאים בקטגוריה שיש לה תעדוף גבוה יותר, ואנחנו מגיעים אל אותם אנשים באחוז מאוד גבוה.

יעקב אשר: משרד המשפטים, רציתם לומר משהו?

יעקב אשר: תתייחסו לשאלה האם יש בעיה שבמקרה שיימצא איזשהו שבב אלקטרוני כזה או אחר תהיה החלטה ממשלתית - - -

תהלה פרידמן: אל תגיד שבב.

יעקב אשר: גבי, בבקשה.

גבי פיסמן: בוקר טוב.

גבי פיסמן: התוכנית של משרד הבריאות הוצגה לנו על ידי סגן השר ביום רביעי.

גבי פיסמן: אנחנו כרגע בנטייה לומר שהדברים כן מחייבים חקיקה.

גבי פיסמן: אנחנו עדיין בשיח מול משרד הבריאות בעניין הזה.

גבי פיסמן: יש בזה כמה היבטים שמבחינתנו הם היבטים שמטים את הכף לטובת חקיקה: גם ההיבט של החלטה, וגם סוג האמצעי שמדובר עליו כרגע.

גבי פיסמן: אנחנו כמובן נגיע עם עמדה ממשלתית מגובשת לוועדה, אחרי ליבון מול משרד הבריאות.

יעקב אשר: אני מפחד מהעמדה המגובשת הזאת.

יעקב אשר: אני שואל שאלה.

יעקב אשר: תראי, יש דבר שהוא כפייה.

יעקב אשר: גם מלוניות אנחנו כופים היום.

יעקב אשר: אבל אם אני מביא את זה כתחליף לכפייה, כלומר, אם אני נותן לבן אדם לבחור בין אופציה אחת לבין אופציה אחרת, כאשר הבחירה היא שלו – האם זה משנה לכם את חוות הדעת המשפטית?

גבי פיסמן: זה בוודאי פקטור משמעותי, אין ספק.

גבי פיסמן: השאלה היא האם הפקטור הזה בעצם מייתר את שאלת החקיקה.

גבי פיסמן: אנחנו בודקים כרגע את הדברים.

גבי פיסמן: אין ספק שמדובר על אמצעי שפגיעתו פחותה ביחס לבידוד במלונית, אף אחד לא חולק על זה.

גבי פיסמן: יש לנו כן מקרים בחקיקה שאנחנו מעגנים גם אמצעים שפגיעתם פחותה, למשל בחלופות מעצר הדברים מעוגנים באופן מפורש בחקיקה וזה לא נתון לבחירתו של אדם.

גבי פיסמן: אנחנו בודקים כרגע את ההיבטים האלה ונחזור עם עמדה מגובשת לוועדה.

יעקב אשר: חברי הכנסת, יש הערות לסעיף הספציפי הזה בלבד?

אלכס קושניר: לטעמי נאמרה פה איזשהו אמירה מאוד בעייתית שעברנו עליה לסדר היום.

אלכס קושניר: נאמר שאנחנו מחייבים את האנשים בבידוד כדי למנוע ביקושים ליציאה.

אלכס קושניר: אני חושב שבמדינה דמוקרטית אי אפשר לגזול חופש מאדם רק כדי למנוע ביקוש.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא מה שאמרתי.

אלכס קושניר: אם זו הסיבה, חייבים לבטל את התקנה הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא מה שאמרתי.

יעקב אשר: אני הערתי על זה כבר.

אלכס קושניר: אבל אי אפשר לעבור על זה לסדר היום.

יעקב אשר: לא, זה נראה לי שיש אצלכם מישהו תורן שצריך להתווכח עם ד"ר אלרעי.

יעקב אשר: היא אמרה את זה כתוספת ואני הורדתי את זה מסדר היום.

אלכס קושניר: לא, תקשיב, אני מכבד כל עובד ממשלה ואני לא מתכוון להתנגח באף אחד, אבל כשנאמרת אמירה שלפיה נגזל חופש מאדם רק כדי להוריד ביקוש ליציאה מהארץ, אני חושב שזאת אמירה בעייתית, ולא ברור לי איך הנציגים של משרד המשפטים לא קפצו פה.

אלכס קושניר: זאת אמירה שלא יכולה להיאמר במדינה דמוקרטית.

אלכס קושניר: סיבות בריאותיות אני יכול להבין, אבל אני לא יכול להבין את הסיבה של הורדת ביקושים ליציאה מהארץ.

אלכס קושניר: זאת לא הסיבה לבידודים במלוניות.

שרון אלרעי-פרייס: יש חוות דעת אפידמיולוגית של מספר רב של עמודים שמסבירה בדיוק את הסיבות הבריאותיות למה צריך לוודא - - -

אלכס קושניר: אבל את אמרת משהו אחר.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא מופיע בתוך חוות הדעת הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: יש הרבה מאוד סיבות למה לוודא אכיפת בידוד.

אלכס קושניר: בסדר, אז חשוב לומר שהסיבה הזאת - - -

יעקב אשר: בסדר, הערתך נשמעה וגם התקבלה.

יעקב אשר: אוסאמה, בבקשה.

יעקב אשר: רק לעניין המלוניות.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להתייחס לעניין של הארכת התוקף לשבועיים, עד 6 במרץ.

יעקב אשר: אבל זה לא לעכשיו.

יעקב אשר: אנחנו תכף נדון בזה.

אוסאמה סעדי: אבל זה גם קשור למלוניות.

יעקב אשר: זה קשור, אבל אני חשבתי לדון בזה אחר כך.

אוסאמה סעדי: זה קשור למלוניות כי האריכו את הצו עכשיו לעוד שבועיים, עד 6 במרץ, ויש עדיין אנשים שתקועים - - -

יעקב אשר: אני יודע, אבל אני כרגע מדבר על המלוניות, שזה נושא שתלוי באישור שלנו של ההכרזה.

יעקב אשר: עוד דקה נעבור לנושא שאתה דיברת עליו.

יעקב אשר: יש מישהו שרוצה לדבר על הנושא עכשיו?

אנדרי קוז'ינוב: אמרה ד"ר פרייס שהטלפון של מי שחזר מחו"ל לא מזוהה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל למעשה כל חברת סלולר יודעת היום, בלי מעקב שב"כ, להגיד איפה נמצא הטלפון.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: במיוחד אם הבן אדם ייתן ויתור שאומר שהוא מוכן שינטרו אותו לעשרה ימים.

אנדרי קוז'ינוב: בדיוק.

אנדרי קוז'ינוב: זה נכון אפילו לטלפון כשר שאין לו חיבור לאינטרנט.

אנדרי קוז'ינוב: זה נקרא תהליך טריאנגולציה.

אנדרי קוז'ינוב: אז אם כבר אנחנו יודעים שהמלוניות לא אפקטיביות ושאנשים לא שומרים על הבידוד בבית, ואם כבר יש לנו איכון שב"כ שנעשה בכפייה, אז שמי שנכנס לארץ יחתום על ויתור שהוא מוכן שיעשו עליו את הבדיקה הזאת.

אנדרי קוז'ינוב: זה גם יפתור את הבעיה למשטרה וגם אנחנו נדע איפה הבן אדם נמצא.

אנדרי קוז'ינוב: זה כמובן מתלווה גם לכל הסיפור של הבדיקות.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא יודע אם יש כרגע בדיקות בכניסה לשדה בחזרה מחו"ל - - -

יעקב אשר: כיום, לפי התקנות שאנחנו אמורים לדון עליהן, יש לך בדיקה גם לפני העלייה למטוס וגם איך שאתה מגיע לארץ.

אנדרי קוז'ינוב: אז מצוין.

אנדרי קוז'ינוב: גם שתי בדיקות וגם מעקב סלולרי.

שרון אלרעי-פרייס: מה שאתה מציע זה בעצם להשתמש באיכון של השב"כ - - -

אנדרי קוז'ינוב: לא, זה לא איכון של השב"כ, זה שונה.

אנדרי קוז'ינוב: האיכון של השב"כ מזהה את המגעים שלך שבועיים אחורה, כלומר הוא מזהה מגעים שלך עם בן אדם ספציפי.

אנדרי קוז'ינוב: לעומת זאת פה כל חברת סלולר יודעת בכל רגע נתון באיזה תא סלולרי אתה נמצא.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא מעקב שב"כ, זה מעקב של - - -

יעקב אשר: אם יעשו טופס ויתור שבו הבן אדם אומר שבמקום ללכת למלון הוא מוכן שחברת הפלאפון שלו תאפשר לעשרה ימים בלבד - - -

ענת כנפו: אז הוא ישאיר את הטלפון בבית וילך לאן שהוא רוצה.

אנדרי קוז'ינוב: תמיד אפשר להתחכם, אבל אנחנו מחפשים עכשיו פתרונות אפקטיביים.

ענת כנפו: אבל יש את ההצעה של האזיקונים.

אנדרי קוז'ינוב: לא, לא, לא.

יעקב אשר: מבחינתי כל הצעה טובה.

אנדרי קוז'ינוב: מה זה, אנחנו מדברים פה על חלופת מעצר?

אנדרי קוז'ינוב: לשים אזיקונים על בני אדם?

עופר כסיף: זה הזוי לגמרי.

יעקב אשר: וגם אם אין הצעה חלופית, השאלה היא האם בשביל 30% שווה לעשות כזה דבר.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא חושבת שלחברה שעושה את ניתוח הנתונים יש את הנתונים המזוהים.

שרון אלרעי-פרייס: לכל חברה סלולרית יש את זה, אבל היא לא מעבירה את זה לחברה שעושה את הניתוח.

אנדרי קוז'ינוב: אז אפרופו משרד המשפטים, צריך שינוי תקנה שמאפשר למשך עשרה ימים, תוך כדי ויתור אקטיבי של הבן אדם, לוודא שהוא נמצא בבית.

אנדרי קוז'ינוב: ואז זה פוטר את הצורך במלוניות.

שרון אלרעי-פרייס: כל פתרון טכנולוגי יעיל - - -

יעקב אשר: אבל ככה לא יהיה שום פתרון, בגלל שבינתיים זה ממשיך ככה.

יעקב אשר: אם אנחנו נמשיך לאשר לכם את זה עוד ועוד, זה פשוט לא יהיה.

יעקב אשר: אני לא בא אלייך בטענות, זה לא התפקיד שלך למצוא את האמצעי הזה.

יעקב אשר: אם הדבר הזה כל כך מטריד אתכם אז צריך למצוא פתרון למאה אחוז מהאנשים, שלא כמו המלוניות, שנותנות פתרון רק ל-30%.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, אני חושב שההסתכלויות על המלוניות כנקודה היא חשובה, אבל היא חלק מרצף.

יעקב אשר: אנחנו נגיע לרצף הזה.

משה טור פז: אבל אני רוצה להתייחס אליה בתוך הרצף הזה.

משה טור פז: בסופו של דבר אושר דבר מאוד חריג, שזה לסגור את השמיים, כאשר ישראלים תקועים בחו"ל ואנחנו מוצפים במאות פניות.

משה טור פז: אנחנו גם אומרים שמי שמגיע צריך לעבור שתי בדיקות.

משה טור פז: אבל אם אין אכיפה על המלוניות או אזיק אלקטרוני או כל דרך אחרת לוודא את הדבר הזה, אז אנחנו לא נותנים כאן מענה אמיתי לציבור, וכך יוצא שהציבור גם מוגבל, גם לא מציית, וגם אין אכיפה.

משה טור פז: אותי מאוד הטרידו דברי המשטרה על עשרות אלפי דיגומים, כי הרי זה לא אומר שום דבר.

משה טור פז: השאלה האמיתית היא איזה אחוז מהאנשים נבדקים, לא כמה אלפי בדיקות הוא עושה.

משה טור פז: אם הם יגיעו למאה אחוז מהאנשים שמגיעים מחו"ל, זה מספיק טוב.

משה טור פז: לא צריך עשרות אלפים, צריך לדבר באחוזים, לא במספרים.

יעקב אשר: במיוחד כשמדובר כאן במספרים לא גדולים.

משה טור פז: בדיוק.

משה טור פז: כשזה היה עשרות אלפים ביום, יכולנו להבין את זה.

משה טור פז: אבל כאן מדובר על מאות אנשים.

משה טור פז: למה המשטרה לא יכולה לומר שהיא לוקחת אחריות על המאות שנכנסים, ואז אולי נוכל לאפשר, בצדק, לעוד כמה מאות אנשים להיכנס.

יעקב אשר: עופר כסיף, ואחריו יצחק פינדרוס.

עופר כסיף: כל הדיון הזה, עם האזכור של אזיקונים וכו' – חברים, זה טירוף מוחלט.

יעקב אשר: אתה מעדיף שיכריחו אותם להיכנס למלונית?

עופר כסיף: לא, רגע.

עופר כסיף: קודם כול, אני רוצה לצטט את מה שאמרה נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, כשהיה דיון בנושא של איכוני השב"כ.

עופר כסיף: היא אמרה כך: "האמצעים החריגים שננקטו כאן ננקטו ביחס למצב משברי חריג ונדיר בכל קנה מידה.

עופר כסיף: עלינו לשמור מכל משמר שהאירועים החריגים שעימם אנחנו מתמודדים בימים אלה לא יותירו אותנו במדרון חלקלק של שימוש באמצעים חריגים ופוגעניים ללא הצדקה".

עופר כסיף: מה שאנחנו רואים מאז, פעם אחרי פעם, כולל בדיון הנוכחי, זה בדיוק מה שמפניו התריעה לא רק הנשיאה חיות אלא התריעו גם חברי כנסת, בהם גם אני.

עופר כסיף: יש פה מדרון חלקלק, ואנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון בין בריאות הציבור, שכולנו נלחמים עליה, לבין זכויות הפרט.

עופר כסיף: זה לא שחור או לבן, זה לא הכול או כלום, זה לא שזה או בריאות הציבור או זכויות הפרט, זה לא נכון להציג את זה כך.

עופר כסיף: מה שצריך להיות זה מידתיות וסבירות.

עופר כסיף: אלא שמה שנדרש פה הוא לא מידתי.

עופר כסיף: אף אחד לא מתכחש לקורונה, אף אחד לא אומר שלא צריכים להיות בבידוד, אף אחד לא אומר שלא צריכים להתחסן חס וחלילה.

עופר כסיף: אבל אנחנו מאבדים פעם אחרי פעם, ויותר ויותר, את הסבירות ואת המידתיות.

עופר כסיף: את האיזון הנכון בין בריאות הציבור לבין זכויות הפרט.

עופר כסיף: וזה בדיוק מה שאנחנו רואים עכשיו.

עופר כסיף: אני מסתכל פה על מסמך שקיבלתי מההסתדרות הרפואית בישראל, הר"י.

עופר כסיף: הם ממליצים פה למשל על איסור דגימה לבדיקת PCR לכל מי שנכנס ארצה עוד לפני שהוא משוחרר לבידוד ביתי.

עופר כסיף: יש פה גם נתונים, זה מהר"י מלפני שבוע, הם כותבים פה: פרטים על הטיפול בנכנסים דרך נתב"ג ומעבר הגבול עם ירדן: א', כל המחוסנים משוחררים לביתם ללא דרישה לסגר ביתי.

עופר כסיף: זה שליש.

עופר כסיף: כל האחרים מקבלים הוראה לבידוד במלוניות, וכולם מייד פונים לוועדת חריגים ומבקשים פטור לבידוד במלוניות.

עופר כסיף: חצי מהם מקבלים אישור לבידוד ביתי.

עופר כסיף: זה מעלה תהיות לגבי החלטות הבידוד מלכתחילה.

עופר כסיף: חברים, אני האחרון שצריך לזלזל במגפה ובבריאות הציבור.

עופר כסיף: לא.

עופר כסיף: מה שאני אומר זה שאנחנו מאבדים את האיזון ואת המידתיות.

עופר כסיף: זה לא מידתי לכפות על אנשים אזיקונים או כל דבר מהסוג הזה.

עופר כסיף: זה לא מידתי לכפות בידוד במלוניות מתוך נקודת מוצא שהאזרח הוא פורע חוק.

עופר כסיף: זאת ברירת המחדל כאן, שהאזרח הוא פורע חוק וכזה שלא דואג לזולתו.

עופר כסיף: רק במשטרים אוטוריטריים יש נקודת מוצא כזאת.

עופר כסיף: במשטרים ובחברות דמוקרטיות נקודת המוצא היא שהאזרח כן נכון להיענות.

יעקב אשר: תודה.

עופר כסיף: משפט אחרון.

עופר כסיף: מה מונע היענות?

עופר כסיף: מה שיגרום להיענות זה שקיפות של קבלת ההחלטות.

עופר כסיף: הציבור לא נענה בגלל שההנחיות מבולבלות ולא ברורות, שלא לדבר על זה שבאתרים של משרד הבריאות בכלל אי אפשר להשתמש, בשום שפה.

עופר כסיף: והסיבה השנייה היא שאין שקיפות בקבלת ההחלטות.

עופר כסיף: אם הציבור היה יודע איך ההחלטות מתקבלות ומה הרציונל שלהן, הוא היה נכון יותר להיענות.

עופר כסיף: שם צריך לשים את הדגש, ולא על אמצעים בלתי סבירים, בלתי מידתיים וכוחניים.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להתחבר חלקית לדברים הקודמים.

יצחק פינדרוס: בדיון הזה יש שני דברים – יש את זכויות הפרט ויש את הבריאות של הציבור.

יצחק פינדרוס: בסיפור הזה אנחנו נכשלים בשני הדברים.

יצחק פינדרוס: בבריאות הציבור אנחנו נכשלים כי בסוף שני-שליש לא נמצאים שם.

יצחק פינדרוס: או בגלל שהם ברחו, או בגלל שירדו, או בגלל שעברו ועדת חריגים כזו או אחרת.

יצחק פינדרוס: וכאחד שנמצא כבר שבועיים צמוד לוועדת חריגים, אני לא רוצה לומר איך העסק הזה עובד.

יצחק פינדרוס: אבל בסוף, כמו שנאמר, כולם מגישים בקשה להחרגה ומנסים לצאת משם.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שלפני שבועיים חשבנו בתאוריה שזה עובד, אבל צריך ללמוד מהמציאות.

יצחק פינדרוס: המציאות היא שרוב השבים מחו"ל, גם אלה שלא מחוסנים, לא נמצאים בסוף בבידוד.

יצחק פינדרוס: והשליש שכן נמצאים בבידוד זה כנראה אותם תמימים ואותם אנשים שהם פחות מתוחכמים, ואפילו יכול להיות שהם מחוסנים בחו"ל והם לא הצליחו להביא מישהו ישראלי שיבדוק אותם, ועוד כל מיני מקרים כאלה שאני נחשף אליהם כל הזמן.

יצחק פינדרוס: לכן הדבר הנכון הוא לתת את האופציה מראש של ויתור על הפרטיות – אם על ידי איכון טלפוני, אם על ידי איכון של אזיק או כל דבר אחר.

יצחק פינדרוס: שהבן אדם יירשם מראש ותהיה לו את האופציה הזאת.

יצחק פינדרוס: כך נמנע הרבה יותר רמאויות ונמנע את אותו שליש לא מחוסן שמסתובב כרגע בחוץ עם פטור מבידוד במקום להיות בבית, אותו שליש שאנחנו גם לא שמים עליו דגש משטרתי, כי אנחנו בטוחים שכל מי שצריך להיות בבידוד נמצא בבידוד.

יצחק פינדרוס: ולכן, בשביל שני הערכים האלה, גם חופש הפרט וגם בריאות הציבור, הדרך הנוכחית נכשלה, צריך להודות בזה.

יצחק פינדרוס: זה נכשל.

יצחק פינדרוס: ראינו איך נראים שדות התעופה, אנשים נשכבים, מקבלים אזיק אדום.

יצחק פינדרוס: אני יודע על כאלה שקיבלו אזיק אדום ואחר כך גם קיבלו קנס, כי זה לא נרשם במחשב.

יצחק פינדרוס: אבל בסוף, בשביל לשמור על הבריאות ולשמור על הזכויות, הפתרון הוא פתרון טכנולוגי, שהוא ישים מאוד בקלות.

יצחק פינדרוס: לתת אותו כאופציה.

יצחק פינדרוס: ואם יש בעיה משפטית להכריח – לא נורא, תכריחו את המלוניות ואת זה תיתנו כאופציה.

יצחק פינדרוס: תודה.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: חברת הכנסת כנפו, בבקשה.

ענת כנפו: אני מצטרפת לחבר הכנסת פינדרוס.

ענת כנפו: אני חושבת שהרעיון לתת לו מראש את הבחירה לוותר על הפרטיות שלו, זה משהו שיכול לפתור את הבעיה של זכויות הפרט.

ענת כנפו: אני חושבת שיש גם מקרים שאנשים בכל זאת מפירים.

ענת כנפו: באמצעות שיחות טלפון יזומות שבודקות אם הוא באמת נמצא בבידוד, אנחנו בטח נגלה כאלה שלא עומדים בזה – ואז אפשר יהיה לקחת אותם לבידוד.

ענת כנפו: זאת אומרת, מי שמראש יבחר לוותר על הפרטיות שלו, אפשר יהיה לתת לו את האזיקון או את הטלפון, מה שהוא בוחר, ואז אנחנו לא פוגעים בו, כי זאת בחירה שלו, הוא העדיף את זה על בידוד.

ענת כנפו: אם הוא מגיע לארץ והוא יודע מראש לקראת מה הוא הולך והוא בוחר בכל זאת להגיע, אז אין עם זה בעיה.

יעקב אשר: דווקא את ד"ר אלרעי את לא צריכה לשכנע בזה, היא כבר מסכימה.

יעקב אשר: אבל היא צריכה את ההסכמה של המשפטנים.

שרון אלרעי-פרייס: ואנחנו גם צריכים שהאופציה הזאת תהיה ריאלית כבר היום.

יעקב אשר: אם ירצו, היא תהיה ריאלית.

יעקב אשר: אבל אני אגיד לך כלל: במשרדי ממשלה ציבוריים, עד שאין ברירה לא עושים את הפעולה שצריך לעשות.

שרון אלרעי-פרייס: אבל הינה, כבר יש דיונים של סגן השר עם משרד המשפטים.

שרון אלרעי-פרייס: גם אנחנו לא נהנים מהמצב הזה של המלוניות.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים את הסבל של האנשים - - -

יעקב אשר: זה גם הסבל של העובדים שלכם, שרצים אחרי אנשים לאוטובוסים.

יעקב אשר: בואו, זה לא צריך לעבוד ככה.

יעקב אשר: תמצאו משהו אלגנטי, אומנם כואב לא פחות, אבל נורמלי וסביר.

עופר כסיף: וגם מידתי.

יעקב אשר: משרד המשפטים מאותת לי.

יעקב אשר: בבקשה, שי סומך.

שי סומך: אני רוצה להרחיב לגבי הקשיים שגבי הזכירה, כדי שתבינו את התמונה המלאה.

שי סומך: מדובר באמצעי שמחייב התקנה של מערכת ביתית וקבלה של טלפון נייד חכם שמסופק על ידי המדינה ואזיק שאי אפשר להוציא אותו.

שי סומך: במקרה כזה צריך הסדרים משלימים שאומרים מה קורה כאשר אדם לא מתקין את זה או כאשר הוא לא טוען את הטלפון הנייד או כאשר הוא מסיר את האזיק.

שי סומך: כך שהחקיקה צריכה לתת גם את המעטפת.

שי סומך: חוץ מזה, יש כאן הפרטה, כי מדובר על חברה פרטית שאמורה לנהל את זה, כמו שקורה בשירות בתי הסוהר.

שי סומך: כי המדינה לא יכולה לנהל את העניין הזה.

שי סומך: לכן - - -

יעקב אשר: אז אתה אומר שיש כאן בעיה של מכרז.

יעקב אשר: מאוד דחוף, מאוד מהותי...

יצחק פינדרוס: יעקב, אני חושב שבתנאי קבלה לפקיד ממשלתי צריך להכניס שהוא ניהל חנות מכולת יומיים.

יצחק פינדרוס: התסבוכת הזאת – זה ממש הזוי.

יצחק פינדרוס: יומיים ניהל חנות מכולת – זה צריך להיות תנאי קבלה לפקיד ממשלתי.

יעקב אשר: שי, בבקשה.

שי סומך: אני לא מדבר על הרמה המכרזית, לא זה העניין, המכרז הוא לא הבעיה.

שי סומך: אני מדבר על המכלול של הדברים שצריכים להיות מוסדרים - - -

יעקב אשר: אני אעצור אותך פה.

יעקב אשר: אתה צודק שצריך להגיד מה קורה אם הבן אדם חתך את האזיק וכו'.

יעקב אשר: קחו את הזמן שלכם ותכינו את הסמכויות לעניין הזה.

יעקב אשר: אבל לפחות שהמכשיר הזה כבר יצפצף ואורי בוצ'ומנסקי ידע לשלוח לו את השוטר שירים טלפון או יבוא למטה ויבדוק אותו דרך החלון, כמו שעשו עם מבודדים אחרים ועושים עד היום.

יעקב אשר: אני לא צריך עכשיו שתיתן לי את כל המעטפת, אבל כן תן לי משהו שירגיע את ד"ר אלרעי ושהיא תוכל לדעת שיש אכיפה.

יעקב אשר: תאמין לי שאין לה שום הנאה לבוא לבקש לכלוא אנשים במלוניות.

שי סומך: אבל מה קורה אם הטלפון שלו לא טעון?

מיכאל מלכיאלי: זה מקרה קצה.

מיכאל מלכיאלי: לרוב האנשים הפלאפון טעון.

יעקב אשר: אם אני רואה מישהו שהטלפון שלו לא טעון יותר משש שעות, בוצ'ומנסקי שולח לו ניידת.

יעקב אשר: עליי.

יעקב אשר: חבר'ה, תקשיבו, זאת אכיפה.

יעקב אשר: סומך, תקשיב, אני מכיר את החקיקות האלה שאנחנו תמיד מעלים משאיות של רגולציה בגלל כמה רמאים.

יעקב אשר: אי אפשר לחיות ככה, זה כבר נהיה מוטציה.

מיכאל מלכיאלי: צריך לחשוב על סנקציות נוספות על מפירי בידוד.

מיכאל מלכיאלי: סומך צודק שאנשים לא יהיו זמינים.

מיכאל מלכיאלי: אבל אם לאותם מפירי בידוד יהיו סנקציות הרבה יותר קשות, הם יחשבו פעמיים אם להפר.

מיכאל מלכיאלי: לגבי אותה ועדה של שחרור מהמלוניות, כל ההחלטה הזאת שאנשים צריכים קודם כול ללכת למלונית ושם לבקש את השחרור לבידוד ביתי - - -

יעקב אשר: זה כבר בסעיף הבא.

מיכאל מלכיאלי: זה פשוט לא נורמלי.

מיכאל מלכיאלי: אדם צריך ללכת להלוויה?

מיכאל מלכיאלי: הוא קודם הולך למלונית ורק משם הוא יכול ללכת - - -

יצחק פינדרוס: ופיקוד העורף אומר "אני עוד לא מעודכן".

יצחק פינדרוס: אתם לא מבינים כמה בירוקרטיה.

יעקב אשר: חברים, אני חושב שאנחנו מיצינו - - -

טל פוקס: ועדת החריגים היא בשדה.

טל פוקס: רק במקרה שאין מתחקרים בשדה ואותו אדם הוא מקרה חריג מאוד ברור – רק במצב כזה הוא מקבל במלונית.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך שזה שליש.

טל פוקס: לא, ממש לא.

טל פוקס: יש לנו נתונים.

טל פוקס: הוועדות נעשות בשדה.

יצחק פינדרוס: ועדת חריגים מאשרת אותם, אבל פיקוד העורף אומר "עוד לא קיבלנו".

יצחק פינדרוס: זה יכול לקחת שלוש שעות עד שפיקוד העורף אומר שהוא קיבל.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה לתת לך מספרים לגבי פברואר.

שרון אלרעי-פרייס: 3,955 נחתו; פונו למלון – 1,537; פונו לבידוד ביתי בשדה – 2,418; שוחררו חריגים במלון – 140.

שרון אלרעי-פרייס: ככה שזה לא 30%.

שרון אלרעי-פרייס: הרוב משוחררים בשדה.

יעקב אשר: אגב, זה הרבה גם בלחץ שלנו.

יעקב אשר: כי בסך הכול הדבר שכן הוטמע כאן בעקבות הישיבה הקודמת היה אישור לכל מי שרואים עליו מייד שזה אדם מבוגר, אישה בהיריון או מקרה הומניטרי שקופץ לעין.

יעקב אשר: הבעיה היא בכמה כאלה שנופלים באמצע.

יעקב אשר: התפרסם היום איזשהו סיפור קשה מאוד.

יעקב אשר: אני הייתי מעורב בסיפור של בחורה שהגיעה מחוץ לארץ עם רקע של בעיות נפשיות, ואני התרעתי בפני מי שהיה צריך להתריע בפניו, רק שלא היו לה המסמכים העדכניים באותו יום, ובסוף היא הגיעה לבית חולים מפורסם בירושלים עם התקף חרדה רציני מאוד.

יעקב אשר: אלה בדיוק הדברים שנופלים לנו בין הכיסאות.

יעקב אשר: וכל הוויכוח היה אם היא תגיע קודם למלונית ומשם היא תנסה להביא את הטפסים.

יעקב אשר: אני הייתי מוכן להסכים לזה, רק אמרתי שהנפש שלה לא יודעת להסכים לזה עכשיו.

יעקב אשר: חברה שמכירה אמרה שזה מה שיקרה, וזה מה שבאמת קרה.

יעקב אשר: ולכן אני אומר שאנחנו צריכים לעשות הכול כדי שזה לא יקרה.

יעקב אשר: עופר, יש משהו ששכחת להגיד?

עופר כסיף: בהמשך למה שאתה אמרת, אתמול התאבד אדם ישראלי - - -

יעקב אשר: אני הזכרתי את זה.

יעקב אשר: אני לא רוצה שכולנו נחגוג על זה.

יעקב אשר: זאת טרגדיה, לא צריך להתפרנס ממנה.

עופר כסיף: כל אדם הוא עולם ומלואו וזאת טרגדיה, אבל טרגדיה כזאת יכולה גם לחזור על עצמה אם לא יהיו כלים אמיתיים למנוע את זה.

עופר כסיף: וזה התפקיד שלנו.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו מיצינו את הנושא הזה.

בני פרץ: בני פרץ פה, אני יכול להציע לך משהו, כבודו?

יעקב אשר: בסעיף הבא, כי אנחנו נעשה את שני הדברים ביחד.

יעקב אשר: אני לא שוכח אותך, פרץ.

איילת שקד: יעקב, אמרו מה עם האזיק האלקטרוני?

יעקב אשר: דיברנו על זה, כן.

איילת שקד: ומה הסטטוס?

יעקב אשר: משרד המשפטים בודק את זה.

יעקב אשר: אני יודע ממשרד הבריאות שרצו להביא את זה כהחלטת ממשלה, אבל הייתה התנגדות של הייעוץ המשפטי, שאומרים שכנראה צריך חקיקה.

יעקב אשר: הם בודקים את זה.

יעקב אשר: אנחנו הצענו גם דברים נוספים, אמרנו שלא נכריח את הבן אדם אלא ניתן לו לבחור אם הוא הולך למלון או שהוא חותם על אפשרות של אזיק או אפשרות שהוא מרשה לחברת הפלאפון שלו לתת למשטרה מידע אם הוא נמצא בבית במהלך אותם עשרה ימים, או כל דבר וולונטרי אחר עד גבול מסוים.

יעקב אשר: כרגע אין להם תשובות.

יעקב אשר: אמרתי קודם וקשה לי לחזור בשביל כל אחד שמגיע באמצע הדיון, אבל אני נוטה שלא לאשר את ההכרזה הזאת היום.

יעקב אשר: לדעתי אין הצר שווה בנזק המלך, לא יכול להיות שהווריאנט לא יצליח להתגנב על 65%, וה-35% שיושבים במלונות יעצרו אותו.

שרון אלרעי-פרייס: אז אנחנו כרגע מעלים בעוד 35% את הסיכוי שיקרה משהו, זה הכול.

שרון אלרעי-פרייס: אף אחד לא טען שהוא נמצא רק באלה שבמלוניות.

יעקב אשר: אני רוצה לעבור לנושא השני שנמצא על סדר היום, שזה הגבלת כניסה ויציאה מישראל, נושא שקשור גם לעניין הזה.

יעקב אשר: אני מבקש מהיועץ המשפטי להקריא, ולאחר מכן נתייחס לנושא הזה.

גור בליי: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 7א(א)(1), ו-23 עד 25 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 (להלן – החוק), ובהתקיים דחיפות כאמור בסעיף 4(ד)(3) לחוק, מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה), התשפ"א-2021, בתקנה 8, במקום "ח' באדר התשפ"א (20 בפברואר 2021)" יבוא "כ"ב באדר התשפ"א (6 במרץ 2021)".

גור בליי: 2.

גור בליי: תחילתן של תקנות אלה ביום ט' באדר התשפ"א (21 בפברואר 2021).

גור בליי: אנחנו נתייחס לסוגיית הדחיפות גם אחר כך, בהיבט של הגבלת הפעילות, כי גם פה הממשלה עושה שימוש – שלא לומר שימוש לרעה – בחריג הדחיפות.

גור בליי: אבל לגופו של עניין, פה מדובר על הארכה של תקנות הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה שהוועדה כבר דנה בהן ובתיקונים להן בשבועיים נוספים כמו שהן.

גור בליי: זאת אומרת, לא משנים אותן, פשוט מאריכים אותן בשבועיים נוספים, שזה בעצם מהיום, 21 בפברואר, ועד 6 במרץ.

יעקב אשר: בתחילת הדברים, לפני שנשמע את משרד הבריאות, אני רוצה לומר שאחת הנקודות, שגם הבהרנו אותה בישיבה הקודמת אבל אולי הממשלה לא כתבה את זה בתקנות בצורה ברורה, היא ההתייחסות של ועדת החריגים להגדרה "מרכז חייו" של האדם.

יעקב אשר: מבחינתי האלף-בית של "מרכז חייו" זה משפחתו וילדיו.

יעקב אשר: הדבר הזה הוא דבר שאני הבנתי אותו בישיבה הקודמת, וגם ראיתי שבאמת חלק מהאישורים שנעשו בעניין הזה היו לפי ההבנה הזאת, אבל חלק גם לא.

יעקב אשר: לכן את הדבר הזה אני רוצה להבהיר.

יעקב אשר: דבר שני, נמצא איתנו משרד התחבורה.

יעקב אשר: אמר לי ידידי סגן השר מקלב שיש הסכמה בממשלה לשנות את התקנות, או יותר נכון לחדד אותן, לגבי הנושא של "מרכז חייו".

יעקב אשר: אז אם יש כוונה כזאת, אני אשמח לשמוע את זה עכשיו, ואז זה ייתר לנו חלק גדול מהוויכוחים שאנחנו הולכים לקיים בעניין הזה.

יעקב אשר: השאלה האם באמת יש איזשהו שינוי או איזושהי הסכמה שהממשלה הולכת לשנות את התקנות האלה, במיוחד לגבי הנושא של אזרח ישראלי.

יעקב אשר: אגב, גם אזרחים שהם לא ישראלים אבל הם שנים רבות בארץ ומשפחתם וילדיהם נולדו בארץ – האם גם לגביהם הולך להיות איזשהו שינוי בתקנות של הממשלה?

יעקב אשר: משרד התחבורה, מישהו איתנו על הקו?

עופר מלכה: אני פה, אבל התקנות זה עניין של משרד הבריאות, הוא זה שמתקן את התקנות.

עופר מלכה: מי שמגיש את התקנות לאישור הממשלה זה משרד הבריאות.

יעקב אשר: הבנתי מאורי שיש שיח לנסות לשנות את התקנות.

יעקב אשר: השאלה אם זה הולך לקרות, כי אם כן הוועדה תרשום את זה לעצמה ותסתמך על זה, ולא נצטרך ללכת פה לכיוונים אחרים.

עופר מלכה: בכל מה שקשור בתעופה ובתפעול השדה, אנחנו עובדים אל מול משרד הבריאות, מכיוון שהוא אחראי על תקנות הקורונה.

עופר מלכה: אנחנו פועלים מולם, מתאמים איתם, והם מגישים את זה במסגרת התקנות.

עופר מלכה: לגבי החריגים של כניסה לארץ, הרי שיש את רשות האוכלוסין, משרד הפנים, שהיא האמונה על הכניסה לארץ, והם מתאמים עם משרד הבריאות איזה סייגים הומניטריים יהיו.

עופר מלכה: לדוגמה: מקרים הומניטריים, הגעה לטיפול רפואי, הגעה למשפט ועוד.

עופר מלכה: זה לא עניין תחבורתי ולכן זה לא לפתחנו.

עופר מלכה: מי שמתכלל בסוף את התקנות זה משרד הבריאות.

יעקב אשר: שרון, לך ידוע על תיקון של העניין הזה?

יעקב אשר: אולי לייעוץ המשפטי שלכם?

טל פוקס: אני מנסה להבין את השאלה.

טל פוקס: בתקנות יש הרבה מאוד חריגים, ואחד מהם, אולי הרחב ביותר, מדבר על מי שיצא כדין ורוצה להגיע לישראל כמקום מגוריו הקבוע.

טל פוקס: זה יכול להיות אחת משתי האפשרויות: או שזה היה קודם מקום מגוריו הקבוע, או שהוא גר במקום אחר ועכשיו הוא רוצה שזה יהיה מקום מגוריו.

טל פוקס: אבל בכל מקרה, זה חריג שחל על אזרח ועל תושב קבע.

טל פוקס: האם אתה מדבר על קבוצה שהם לא אזרחים ולא תושבי קבע?

יעקב אשר: גם לגבי אזרחים כרגע, בקריטריונים של הוועדה זה לא כתוב מפורש.

יעקב אשר: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה שככה מפרשים את זה.

טל פוקס: לאיזו קבוצה הכוונה?

טל פוקס: אני מנסה להבין על איזה קבוצה אתה מדבר.

מיכל וונש: אני לא בטוחה - - -

גור בליי: על אזרח זה כן.

יעקב אשר: על אזרח ישראלי כן.

יעקב אשר: גם על זה היו תלונות - - -

גור בליי: לא, השאלה - - -

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: גם לגבי אזרחים ישראלים היו תלונות.

יעקב אשר: אתם יודעים מה, בואו נשמע את אמנון שמואלי מרשות האוכלוסין וההגירה.

יעקב אשר: האם כל אזרח שהוא אזרח ישראלי חוזר שמגיש בקשה, אכן רשאי לחזור?

אמנון שמואלי: לא כל אזרח, אנחנו מדגישים.

אמנון שמואלי: רק מי שמרכז חייו נמצא בארץ.

אמנון שמואלי: לא כל אזרח יכול לחזור לארץ.

אמנון שמואלי: מי שמרכז חייו הוא בחו"ל אבל הוא איזה פרופסור שגמר את ההשתלמות שלו באיזו אוניברסיטה, או מישהו שפיטרו אותו מהעבודה שלו בחו"ל – להם אנחנו נותנים לחזור, כי אין להם דרך אחרת לחזור.

אמנון שמואלי: אבל היתר שמרכז חייהם בחו"ל לא חוזרים לפי התקנות.

יעקב אשר: מה לגבי משפחה וילדים?

אמנון שמואלי: במידה שמדובר במשפחות חצויות אנחנו דנים בזה בוועדה באופן פרטני ובודקים מהן המשפחות החצויות האלה ומה הסיבה לך.

אמנון שמואלי: אבל בן אדם שגר שנה בחו"ל והוא רוצה לחזור דווקא עכשיו, דווקא בתקופה הזאת, לפי דעתי הוא לא עומד בקריטריונים, אלא אם כן יש לו נסיבות מיוחדות אחרות.

איתן גינזבורג: אם הוא מחוסן הוא גם לא נכנס?

יעקב אשר: גם מחוסן לא.

איתן גינזבורג: אמנון, שאלה מהקהל.

איתן גינזבורג: אם האזרח הזה התחסן פעמיים והוא אזרח ישראלי – גם אז הוא לא יכול להיכנס?

אמנון שמואלי: קודם כול, אנחנו לא מכירים בחיסוני חו"ל בשלב הזה.

אמנון שמואלי: כל החיסונים רלוונטיים רק כשיש תעודות חיסון ישראליות שמשרד הבריאות מכיר בהן, אחרת כולם יכולים להמציא לי כל מיני אישורים שהוא מחוסן.

אמנון שמואלי: אבל גם אם הוא מופיע כמחוסן במערכת, עדיין הוא לא יכול לשוב.

אמנון שמואלי: לא נאמר בתקנה שמחוסנים יכולים לשוב לארץ.

אנדרי קוז'ינוב: עוד שאלה.

אנדרי קוז'ינוב: רוב רובם של האזרחים הישראלים, אלה שמרכז חייהם בארץ, זכאים.

אנדרי קוז'ינוב: אבל הוא לא יכול, זאת הבעיה.

אנדרי קוז'ינוב: יכול להיות שהוא זכאי, אבל הוא זכאי רק מפרנקפורט ומניו יורק.

אנדרי קוז'ינוב: דבר שני, אפרופו החיסונים שעכשיו הוזכרו, עצם זה שאזרח ישראלי לא יכול לחזור פיזית לארץ ולהתחסן, ובעצם נמנעת ממנו הזכות להתחסן – האם זה לא פגיעה בזכויות שלו ובבריאות שלו?

אנדרי קוז'ינוב: והאם אותו אזרח יכול אחר כך לתבוע את המדינה?

אנדרי קוז'ינוב: אגב, אני לא חסיד של הגישה הזאת, אבל אני חושב שכל מי שנתקע עכשיו בחו"ל בגלל ההחלטה ההזויה של המדינה לא להביא אזרחים ישראלים לארץ, חייב לתבוע את המדינה על הנזקים שנגרמו לו.

אנדרי קוז'ינוב: השאלה היא לא רק אם זה מרכז החיים שלו, זה לא משנה.

אנדרי קוז'ינוב: לחזור למדינתו היא זכות יסוד של אזרח.

אנדרי קוז'ינוב: מדינת ישראל כרגע מאפשרת לחזור במספר מאוד מצומצם, דרך פרנקפורט או דרך ניו יורק.

אנדרי קוז'ינוב: אבל מה קורה עם כל אותן משפחות שנתקעו במוסקבה, בקייב, בקזחסטן?

אנדרי קוז'ינוב: הופכים אותם לשב"חים.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, מישהו פה היה בחייו שב"ח במדינה זרה?

אנדרי קוז'ינוב: מישהו יודע איך זה מרגיש?

אנדרי קוז'ינוב: אז על סמך מה מונעים מאנשים לחזור?

אנדרי קוז'ינוב: תכניסו אותם למלוניות, תבדקו אותם, אבל תארגנו את החילוצים האלה.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, קשה להאשים אותי עכשיו בפופוליזם, כי אני לא מתמודד בבחירות הבאות.

אנדרי קוז'ינוב: אבל חשוב להגיד את זה.

אנדרי קוז'ינוב: חבר'ה, המדינה מתפרקת מהסמכויות שלה ומהאחריות שלה כלפי האזרחים.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה לשאול שאלה - - -

עופר כסיף: יש פה גם הפרה של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

יעקב אשר: רגע, חברים, אני רוצה שתבינו, כרגע אנחנו עומדים מול אמנון שמואלי.

יעקב אשר: לא הוא זה שמקבל את ההחלטות בממשלה, הוא זה שאמור ליישם אותן.

יעקב אשר: אני קודם כול רוצה לזקק איתו דבר אחד - - -

מיכל וונש: אדוני, אני רוצה לדבר על בעיה ביישום.

יעקב אשר: בבקשה.

מיכל וונש: לי יש מאות פונים, חלקם עולים ותיקים וחדשים, וחלקם, המשפחות שלהם הן משפחות של עולים ותיקים וחדשים, שלא מצליחים לחזור לארץ, מכיוון שלפי המבחן של מרכז החיים מי שלא עלה ארצה ונשאר לעבוד בחו"ל כדי לקיים את משפחתו שעלתה ארצה - - -

יעקב אשר: על זה אני מדבר, על זה רציתי תשובה.

מיכל וונש: יש כאן בעיית יישום קשה מאוד, ולא קיבלנו על זה תשובה.

מיכל וונש: יש בעיית יישום מאוד קשה כל עוד לא מגדירים את מרכז החיים - - -

יעקב אשר: בזה אני רוצה להתמקד.

מיכל וונש: עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: אני חושבת שבמדינה שמעודדת ומכבדת כל כך עלייה, ראוי שייצרו חריג לעולים ותיקים וחדשים.

מיכל וונש: שיגדירו עולים כמו שהם מוגדרים בכל מקום אחר – עולים עד עשר שנים.

מיכל וונש: לא ייתכן שהם יהיו כאחרוני האני-לא-יודעת-מה.

מיכל וונש: מאשרים פה לאימהות לחזור ללא תינוקות ולתינוקות לחזור ללא אימהות - - -

יעקב אשר: אבל הוא כבר אזרח.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, הם לא כולם אזרחים.

מיכל וונש: אני אסביר.

מיכל וונש: היות שמדינת ישראל גובה כפל מס כרגע על מי שעובד בארצות הברית וחי בארץ, יש מי שאינם משנים את הסטטוס שלהם.

מיכל וונש: יש לי רשימה של כמאה רופאים שעובדים בארצות הברית, מתנדבים בארץ בכל מיני ארגונים, המשפחות שלהם בארץ, אזרחים, שמונה ילדים, שני נכדים – והם לא מצליחים לחזור לארץ.

יעקב אשר: בואו נעשה את זה קל.

יעקב אשר: במקום להתחיל לקרוא לזה עולים/לא עולים, אני רוצה לשאול: אמנון, אנחנו אמורים לאשר או לאשר את התקנות.

יעקב אשר: אני רוצה לדעת דבר אחד, האם אדם שמשפחתו הקרובה חיה בארץ, גם אם הוא נוסע לתקופות שמצטברות בחו"ל כי הוא עובד שם, נניח יוצא ביום ראשון וביום חמישי חוזר למשפחתו – האם ההגדרה של אישה וילדים או בית שהם מתגוררים בו בארץ, מספיקים לצורך העניין הזה, או שצריך לחדד את זה בתקנות?

יעקב אשר: אם צריך, צריך לבקש מהממשלה שתחדד את זה בתקנות.

יצחק פינדרוס: שהוא אינו אזרח ישראלי.

יעקב אשר: רגע, נתחיל קודם כול עם האזרח הישראלי ואחר כך נגיע גם לאלה שהם לא אזרחים ישראלים אבל הם גרים פה עם משפחותיהם כבר שנים.

אמנון שמואלי: בוא נתחיל מזה שכל אלה שמרכז חייהם פה, משפחות חצויות – את כולם אנחנו אישרנו.

אמנון שמואלי: אלה שמרכז חייהם לא פה צריכים סיבה נוספת על פי התקנה.

אמנון שמואלי: לגבי עולים חדשים ובני משפחתם, שימו לב מה רשמתם בתקנה, "שלא ניתן לדחות את הגעתם".

איתן גינזבורג: זה לא אנחנו רשמנו את זה.

אמנון שמואלי: לצורך העניין, אנחנו אישרנו 800 עולים השבוע, שיגיעו בטיסות מיוחדות, עם תנאים מיוחדים, כדי שיוכלו להגיע.

אלכס קושניר: מאיזה מדינות?

אמנון שמואלי: אנחנו עושים את כל שלאל ידנו כדי לסייע ולהביא את כל מי שצריך לארץ.

אמנון שמואלי: לגבי היתר, אנחנו מוגבלים.

אמנון שמואלי: שימו לב מה כתוב בתקנות, הן מאוד מגבילות אותנו.

אמנון שמואלי: ופה יש לנו את ההגבלה הנוספת שהייתה עד עכשיו, שזה 500 עד 600 איש, שגם איתה הבאנו יותר.

אמנון שמואלי: אני יכול להגיד שהכנסנו הרבה יותר ממה שרשום לנו בתקנות, מתוך הבנה - - -

קריאות: - - -

אלכס קושניר: אדוני, מאיזה מדינות אושרו העולים?

אמנון שמואלי: - - - כל הטיסות מלאות, אין טיסות ריקות.

יעקב אשר: אלכס, אתה שם לב מה שאתה עושה?

יעקב אשר: הוא עונה לי תשובה ואני לא שומע, כי אתה רוצה להגיד את הדברים שלך.

אלכס קושניר: הוא הפסיק לדבר, בגלל זה שאלתי.

יעקב אשר: הוא לא הפסיק, פשוט אתה התחלת לדבר ואתה לא שומע שהוא מדבר.

אלכס קושניר: אני רוצה לדעת מאיזה מדינות אושרו העולים.

אמנון שמואלי: אני אגיד לך מאיזה מדינות.

אמנון שמואלי: מאוקראינה, מרוסיה, מצרפת ומדרום אפריקה.

אמנון שמואלי: מארצות הברית לא אישרנו, כי מארצות הברית אנחנו דורשים טיסה מיוחדת.

עופר מלכה: ומאתיופיה.

אמנון שמואלי: נכון, גם מאתיופיה.

אלכס קושניר: אדוני, אפשר לדעת מתי הטיסות?

אמנון שמואלי: ישבנו פה בוועדת חריגים ואישרנו אותם - - -

קריאות: - - -

אמנון שמואלי: קיבלנו 40,000 בקשות, כולן נבחנות, ומתוכן ל-35,000 כבר נתנו מענה.

אמנון שמואלי: הן נבחנות על פי הקריטריונים שאתם קבעתם.

עופר כסיף: אני רוצה לשאול שאלה, יעקב.

עופר כסיף: מה שמכונה עולים, שהם עדיין לא אזרחים – האם יש להם עדיפות על אזרחים שנמצאים בחו"ל?

אמנון שמואלי: ממש לא.

יעקב אשר: רגע, אני רוצה לעשות סדר - - -

אמנון שמואלי: לעולים אין מרכז חיים, ולכן לאותם עולים שאין להם מרכז חיים, סידרנו להם סידור מיוחד: כולם הולכים למלוניות, כולם מסודרים.

אמנון שמואלי: יש מתווה מצוין שאושר על ידי - - -

קריאות: אמנון, אני רוצה להבין משהו.

קריאות: ההגדרות שאתה אמרת קודם, שלפיהן אם משפחתו וילדיו של אדם פה, אתם מאשרים את זה בסופו של דבר, נכון?

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, גם זה לא מבוצע כמו שצריך.

מיכל וונש: אני יכולה לתת דוגמאות של אנשים שלא מאושרים.

מיכל וונש: כך שההנחה שלך לא נכונה, כי זה לא מבוצע כמו שצריך.

מיכל וונש: כרגע המנגנון לא עובד טוב.

יעקב אשר: אז בואו נעצור את המנגנון - - -

אלכס קושניר: כן, בואו נעצור את המנגנון וניתן לאנשים לחזור הביתה.

יעקב אשר: רגע, אני שואל שאלה.

יעקב אשר: קיבלנו תשובה לגבי אזרחים ולגבי עולים.

יעקב אשר: אני שאלתי קודם האם ההגדרה הזאת של משפחה שנמצאת פה בארץ.

יעקב אשר: .. אני יודע שאתם הולכים גם לקראת האנשים האלה, וגם כלפי כאלה שאינם אזרחי מדינת ישראל אבל הם ומשפחתם גרים פה בארץ כבר שנים רבות שלא כאזרחים.

אמנון שמואלי: גם לאלה אנחנו מתייחסים כמשפחות חצויות ואנחנו מאשרים אותם.

אמנון שמואלי: יש פה משפחות שגרות פה המון שנים תחת אשרות כאלה ואחרות – וגם להם אנחנו מאשרים להגיע ארצה, בידיעה ברורה שהם לא יוכלו לצאת.

יצחק פינדרוס: אמנון, לפי התקנות, אזרח זר שמרכז חייו בארץ – אתה מאשר לו להיכנס?

אמנון שמואלי: הוא לא אזרח זר, הוא תושב זר.

אמנון שמואלי: אנחנו מאשרים לו.

אמנון שמואלי: אם הוא נמצא עם אשרה מתאימה והוא שהה כחוק ושוהה כחוק עד היום, אנחנו מאשרים לו לחזור.

יצחק פינדרוס: ממתי זה?

יצחק פינדרוס: כי בזמנו דיברנו ואמרת שאין לך סמכות לאשר להם?

יצחק פינדרוס: ממתי זה השתנה?

אמנון שמואלי: אנחנו מאשרים כבר כמה ימים.

אמנון שמואלי: דיברתי על משפחות חצויות, לא על מצב שכל המשפחה נמצאת בחו"ל.

יצחק פינדרוס: כן, אני מדבר על משפחות חצויות.

אמנון שמואלי: מגיעות אלינו הבקשות האלה ואנחנו מאשרים אותן.

אמנון שמואלי: אמרנו שאנחנו לא נוגעים בהן עד שאנחנו לא מחזירים את האזרחים - - -

יצחק פינדרוס: אה, ועכשיו התחלתם כן לטפל בזה?

יעקב אשר: תן לו לענות.

אמנון שמואלי: - - - אנחנו מטפלים בזה.

יצחק פינדרוס: ממתי?

יעקב אשר: הוא אומר לך, אבל אתה לא שומע.

יעקב אשר: תחזור עוד פעם על המשפט האחרון, אמנון.

אמנון שמואלי: בדיון הקודם שהיינו בו אמרנו שאנחנו תעדפנו את האזרחים.

אמנון שמואלי: אחר כך דיברנו על זה שמיום ראשון שעבר אנחנו מתחילים להחזיר ארצה את המשפחות החצויות.

אמנון שמואלי: אנחנו בודקים בקשה-בקשה.

יעקב אשר: השאלה היא אחת.

יעקב אשר: אני מבין שהבעיה בסופו של דבר היא המכסה הכללית, ולכן, גם אם אנחנו נחליט על הכול, עדיין, אם המכסה הכללית גדולה יותר, הוא יצטרך להפעיל שיקול דעת שלו.

יעקב אשר: זאת הנקודה.

יעקב אשר: הנקודה היא המכסה הכללית.

יעקב אשר: אבל אני יודע שמאותו יום ראשון אישרו לאנשים, אבל היו גם כאלה שלא אישרו להם.

יעקב אשר: אבל אם אתה אומר כאן לפרוטוקול שמבחינתך משפחה חצויה זה קריטריון, אני אשמח.

יעקב אשר: אני הייתי שמח שהממשלה תוסיף את זה לקריטריונים, כדי שלך יהיה יותר קל.

יעקב אשר: אבל אני גם לוקח את הדברים שלך לפרוטוקול, שלפיהם ככה זה ייעשה בהמשך הדרך.

אמנון שמואלי: אני רוצה לומר הסתייגות אחת שאנחנו עולים עליה.

אמנון שמואלי: "מרכז חיים" לגבי זרים יכול להיות גם מרכז חיים קבוע, למשל סטודנטים בלי משפחה.

אמנון שמואלי: גם הם לכאורה עומדים בקריטריונים, אבל אותם אנחנו לא מחזירים כרגע.

יעקב אשר: אני מדבר על משפחות.

יעקב אשר: זה מבחינתי הדבר הראשון.

יעקב אשר: כשאימא עם ילדים מחכה לבעל שנמצא בחוץ לארץ מסיבות כאלה ואחרות – זה מבחינתנו הקו האדום.

יעקב אשר: תראה, אנחנו לא אוהבים בכלל את כל ההגבלות האלה, אנחנו לא רוצים שום הגבלה, אנחנו לא רוצים שום מכסות, לא רוצים שום דבר, אבל המשפחה זה מבחינתנו הקו האדום.

גור בליי: אם אני מסכם את הדברים שדיברו עליהם חברי הכנסת מבחינת הקריטריונים שצריכים להשתנות, אז החריג הנוכחי של "יצא כדין מישראל לפי ההגבלות שחלו בעת שיצא ומקום מגוריו הקבוע בישראל", בעצם צריך להיות "מקום מגוריו הקבוע או מקום מגורי בן זוגו או ילדו הקטין הוא בישראל".

גור בליי: דבר שני, לגבי מי שיושב פה הרבה שנים על ויזת סטודנט או דברים כאלה, צריך להוסיף ב-(ג): "מי שאינו אזרח ישראל או תושב קבע והוא בן זוג של אזרח ישראל או תושב קבע או בעל אשרה לישיבת ארעי השוהה בישראל או הורה לילד שהוא אזרח ישראל ותושב קבע או בעל אשרה לישיבת ארעי השוהה בישראל".

גור בליי: ואז אנחנו מקבלים מענה לשתי הבעיות שדובר עליהן.

גור בליי: אבל ברור שהדבר השני שמרחף מעל הכול פה זה המגבלה של המכסות.

גור בליי: אתה יכול לאשר למיליון איש, אבל אם יש מכסה של 600, היא צוואר הבקבוק האמיתי.

יצחק פינדרוס: אדוני היועץ המשפטי, אני לא בא מהמערכת המשפטית, אני בא ממה שקורה בפועל, אני נמצא שם.

יצחק פינדרוס: לא זה צוואר הבקבוק.

יצחק פינדרוס: בסוף, זה תלוי טיסות.

יצחק פינדרוס: לא אישרו יותר טיסות.

יצחק פינדרוס: לכן לא הגיעו ל-2,000 אלא נמצאים ב-700, כאשר הממשלה אישרה עד 2,000.

גור בליי: אז אם מוסיפים את הקריטריונים - - -

יצחק פינדרוס: מה שהקראת עכשיו זה מה שהוועדה מבקשת.

טל פוקס: אני חייבת להתייחס לזה.

טל פוקס: אני לא לגמרי מבינה את העניין.

טל פוקס: התקנות מדברות על זה שמי שהוא לא אזרח או תושב קבע אבל הוא הורה או בן זוג של אזרח או תושב קבע יכול להיכנס לישראל בדיוק כמו אזרח או תושב קבע.

טל פוקס: לכן אני מנסה להבין - - -

גור בליי: לא, טל, אני אגיד לך מה הבעיה.

גור בליי: הבעיה היא שהעילות הן אותן עילות, אבל כשאת באה לבדוק על הבן זוג, עילה 8, אז אותה עילה שחלה על האזרח, לא תחול על אותו אדם, כי ישראל היא לא מרכז חייו.

טל פוקס: אבל מרכז חיים זה לא מה שכתוב בתקנות.

גור בליי: כתוב "מקום מגוריו הקבוע".

טל פוקס: אז זה ממש עניין של פרשנות, ואני לא חושבת שהיא בחירה של משרד הבריאות.

טל פוקס: "מקום מגוריו הקבוע" יכול להיות מקום מגוריו הקבוע בהווה, ויכול להיות שזה יהיה מקום מגוריו הקבוע אם הוא רוצה לעבור לישראל.

מיכל וונש: אבל לא כך משרד הפנים מפרש את זה.

טל פוקס: שנייה.

טל פוקס: לעומת זאת, אדם שרוצה להגיע לביקור בישראל – זה כבר יותר בעייתי.

טל פוקס: כל הרעיון היה שביקורים הם לא סיבה להיכנס.

יעקב אשר: אבל את זה אני לא ביקשתי.

טל פוקס: אבל אם הוא סיים את מה שהוא עושה בחו"ל והוא עובר לישראל - - -

יעקב אשר: או חוזר לישראל.

טל פוקס: עובר, חוזר, זה לא משנה.

טל פוקס: בכל מקרה, מקום מגוריו הקבוע הוא עכשיו בישראל, ולכן אפשר להתייחס אליו - - -

יעקב אשר: לכן זה מחייב אותם.

גור בליי: השאלה אם לא נופלים בין הכיסאות אנשים שהוא לא אזרח או היא לא אזרחית ויש סימן שאלה לגבי מקום מגוריהם הקבוע, אבל הבן זוג או הילד שלהם הוא כן אזרח שמקום מגוריו הקבוע בישראל.

גור בליי: זאת השאלה.

טל פוקס: בסוף, השאלה היא מה הוא רוצה לעשות.

טל פוקס: אם הוא בא לפה לבקר אז זה שונה מאשר אם הוא בא לגור כאן.

יצחק פינדרוס: יעקב, אנחנו מבקשים להוסיף דבר אחד: שאזרחות ישראלית לא תהיה הבאפר.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, מי שמקום מגוריו הקבוע הוא בישראל יהיה כמו אזרח ישראלי ועם אותם תנאים, בלי להוסיף עוד תנאים.

יצחק פינדרוס: אם עבור אזרח ישראלי התנאי הוא מקום מגוריו הקבוע, אז גם שעבור תושב ישראל מקום מגוריו הקבוע יהיה התנאי.

אמנון שמואלי: אני רוצה להתייחס.

אמנון שמואלי: במסגרת שאתה דיברת עליה כרגע אתה תכניס קבוצה של עשרות אלפי אנשים, סטודנטים וכל מיני אנשים כאלה ואחרים.

אמנון שמואלי: לכן אני מציע לדבר על משפחות, לא על - - -

יעקב אשר: אנחנו דיברנו על עיקרון.

יעקב אשר: יש עוד הרבה שאני רוצה לעזור גם להם, אבל אני מדבר על עיקרון אחד: משפחות חצויות.

יעקב אשר: הנוסח שאמר קודם היועץ המשפטי הוא הנוסח שהייתי מצפה שהממשלה תתקן לפיו כדי להבהיר את המצב.

טל פוקס: אני לא כל כך מבינה מה הוא רוצה להוסיף.

יעקב אשר: רגע, אתם תבחנו את זה אחר כך.

יעקב אשר: כרגע יותר חשוב לי לשמוע את אמנון, כי אני רוצה ללכת בשני טקטים בעניין הזה.

יעקב אשר: אמנון, תעיר עוד פעם את מה שהערת.

אמנון שמואלי: אני חוזר עוד פעם, אם תכניסו את הזר שמקום מגוריו הקבוע הוא בארץ אז זה בעצם מכניס את כל העובדים הזרים, זה מכניס את כל הסטודנטים, זה מכניס עשרות אלפים לתוך הקטגוריה הזאת.

אמנון שמואלי: אני לא חושב שלזה התכוונו.

אמנון שמואלי: לכן אני מציע לדבר על משפחות.

טל פוקס: זה כבר המצב היום.

טל פוקס: הורה או בן זוג.

יצחק פינדרוס: צר לי לאכזב אותך, זה לא המצב עכשיו.

יצחק פינדרוס: אני הייתי בוועדת החריגים בשדה התעופה ואני יודע שזה לא המצב.

גור בליי: דיברנו על סיטואציה שהמשפחה עלתה לארץ אבל הבעל נשאר בארצות הברית והיא מקום מגוריו הקבוע.

גור בליי: הוא נוסע לביקורים להיות עם המשפחה אבל הוא עדיין עובד בארצות הברית.

גור בליי: לא בטוח שהוא ייכנס בתוך ההוראות האלה.

יעקב אשר: הוא נוסע ביום ראשון, חוזר ביום חמישי, ילדיו פה, נכדיו פה, הוריו פה, ואשתו פה.

יצחק פינדרוס: והוא עוד לא עשה אזרחות בגלל בעיות פס.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים כמה כאלה יש?

טל פוקס: אם הוא הורה או בן זוג של אזרח או תושב ישראל - - -

יעקב אשר: של אזרח, לאו דווקא תושב ישראל.

יעקב אשר: אזרח שגר פה בארץ.

יצחק פינדרוס: אבל יכול להיות שהוא לא אזרח.

יעקב אשר: שאין לו אזרחות ישראלית.

מיכאל מלכיאלי: תושב.

יצחק פינדרוס: יפה.

טל פוקס: אתה מדבר על סיטואציה של אנשים שהם לא אזרח ולא תושב.

יעקב אשר: כן, בני אדם.

טל פוקס: שהוא הורה או בן זוג של מישהו שהוא אזרח או תושב?

יצחק פינדרוס: לא, הוא לא אזרח אבל הוא גר פה.

יצחק פינדרוס: המשפחה גרה פה.

שרון אלרעי-פרייס: המשפחה היא אזרחית?

יצחק פינדרוס: לא, היא לא אזרחית.

מיכל וונש: בחלק מהמקרים כן.

יצחק פינדרוס: ברוב המקרים הם גרים פה אבל הם לא אזרחים.

שרון אלרעי-פרייס: אבל הם תושבים.

יצחק פינדרוס: כן, תושבים.

יצחק פינדרוס: זה לא מופיע בתקנות, תאמיני לי, אנחנו שלושה שבועות מקבלים פניות - - -

יעקב אשר: טוב, תודה.

יעקב אשר: אוסאמה, רצית לשאול את אמנון משהו?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, אמנון.

אוסאמה סעדי: אני שואל אותך לגבי שני עניינים.

אוסאמה סעדי: דבר ראשון, לגבי אזרחית ישראלית שהתחתנה עם מישהו בחו"ל אבל זה עדיין לא רשום, אבל כן יש לה מסמכים וסימוכין שהם נשואים ויש להם ילדים, למרות שהילדים עדיין לא רשומים בתעודת הזהות שלה.

אוסאמה סעדי: פנתה אליי משפחה מהכפר ריינה שבצפון.

אוסאמה סעדי: היא גרה בארגנטינה, היא התחתנה שם, והיא רוצה לחזור.

אוסאמה סעדי: מה הדין שלה במקרה הזה?

אוסאמה סעדי: דבר שני, אנחנו פונים אליך הרבה בעניין תושבי ירושלים המזרחית, במיוחד אלה שיש להם איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: מה הדין לגביהם?

אוסאמה סעדי: כל הזמן יש שאלות ובעיות בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: תודה.

אמנון שמואלי: לגבי המזרח ירושלמים, הגשר כרגע סגור לחלוטין, יש רק את נהר הירדן.

אמנון שמואלי: אתם נתבקשתם להכין הקצאות של 50 איש לכל פעם, ונעביר אותם בוועדת חריגים באופן אוטומטי, והם יתייצבו ויחזרו דרך נהר הירדן.

אמנון שמואלי: זה היה הסיכום שלנו.

אמנון שמואלי: וכל קבוצה כזאת שתעבירו אלינו ונבדוק שאכן זה נכון והם עומדים בקריטריונים - - -

מיכאל מלכיאלי: מי זה "אתם"?

אוסאמה סעדי: אנחנו, חברי הכנסת של הרשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה לטפל בזה?

אוסאמה סעדי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: לש"ס גם יש איזה מכסה?

אמנון שמואלי: לגבי אלה שמרכז החיים שלהם הוא לא בחו"ל, אנחנו לא מכירים את הנישואים - - - וצריך לעשות את התהליך הרגיל, התהליך המסודר של איחוד משפחות, ורק אז מביאים אותם.

אמנון שמואלי: זה הנוהל הרגיל ביום-יום.

אוסאמה סעדי: מה עם השאלה השנייה, לגבי האזרחית הישראלית שגרה בחו"ל ורוצה לחזור עם בעלה והילדים, שיש להם מסמכי נישואים אבל הם לא רשומים פה באופן רשמי?

אמנון שמואלי: אם הם לא רשומים באופן רשמי הם לא יכולים להגיע.

אמנון שמואלי: יש תהליכים לעשות איחוד משפחות, איך מביאים בני זוג.

אמנון שמואלי: זה לא קשור לקורונה, זה מתנהל בצורה הזאת גם ביום-יום.

אמנון שמואלי: הבעל מגיע לארץ, מביא את כל המסמכים, רואים שאכן הכול תקין, ונותנים לו אישור לעלות.

אמנון שמואלי: יש סדרה של בדיקות שעושים, אתה מכיר את התהליך הזה, זה לא קשור לקורונה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: יש לי שתי שאלות.

עופר כסיף: שאלה ראשונה, איך בדיוק מוגדר "מרכז חיים"?

עופר כסיף: מה לגבי אדם שהוא ערירי למשל, אין לו משפחה בארץ בכלל, אבל הוא מעוניין לחזור?

עופר כסיף: האם זה שיש לו דירה, נניח, זה מספיק כדי לקבוע שזה מרכז החיים שלו?

עופר כסיף: שאלה שנייה, בהמשך לשאלה של חברי חבר הכנסת סעדי, מה לגבי תושבי השטחים הפלסטיניים שמעוניינים לחזור?

עופר כסיף: הרי הם לא נחשבים כאזרחים או תושבים.

עופר כסיף: נניח שהם מעוניינים לחזור לביתם בשכם, מה האפשרויות שלהם, גם דרך מעבר הירדן וגם דרך נתב"ג?

אמנון שמואלי: בוא נתחיל מהסוף.

אמנון שמואלי: הפלסטינים מטופלים על ידי מתאם הפעולות בשטחים.

אמנון שמואלי: יש הקצאה - - - לכניסה - - -

עופר כסיף: סליחה, לא שמעתי.

אמנון שמואלי: - - - הם מחויבים על פי הסכמים להגיע דרך גשר אלנבי.

אמנון שמואלי: הגשר פתוח כל יום משבע וחצי עד חמש וחצי, ואם נצטרך נפתח אותו יותר.

אמנון שמואלי: יש להם מעבר חופשי, יציאה וכניסה.

אמנון שמואלי: אלה הסיכומים עם ירדן והפלסטינים.

אמנון שמואלי: זה דווקא מסודר.

אמנון שמואלי: ודרך נתב"ג הם לא יכולים להגיע.

מיכאל מלכיאלי: ישראלי שיגיע לאלנבי יכול לעבור משם?

אמנון שמואלי: לא, ישראלי לא יכול.

אנדרי קוז'ינוב: כי מדינת ישראל מונעת בפועל כניסה מהאזרחים שלה לשטח הארץ.

עופר כסיף: לא שמעתי את התשובה לגבי השאלה הראשונה שלי.

עופר כסיף: מה קובע מהו מרכז החיים?

אמנון שמואלי: מרכז חיים מוגדר שנה אחורה – שרוב הזמן הזה הוא נמצא בארץ.

עופר כסיף: אבל מה לגבי מי שעובד בחו"ל?

עופר כסיף: מי שלומד בחו"ל?

מיכל וונש: הינה, אמרתם את הפער.

מיכל וונש: הם לא הבינו נכון את ההנחיה בתקנות.

גור בליי: זאת בדיוק הבעיה שעליה דיברנו קודם.

עופר כסיף: אז אני מבקש מהוועדה לפנות לממשלה כדי לשנות את ההגדרה של "מרכז חיים", כך שלא ייווצר מצב שאזרח ישראלי שנמצא תקופה ארוכה בחו"ל ואין לו משפחה בארץ והוא מעוניין לחזור ייתקל בבעיה.

טל פוקס: אני רק רוצה להדגיש שההגדרה בתקנות היא לא "מרכז חיים" אלא מקום מגורים קבוע.

מיכל וונש: אבל יש פה פער בין הכוונה ליישום.

עופר כסיף: רגע, מה ההגדרה?

טל פוקס: ההגדרה היא "יצא כדין וחוזר למקום מגוריו הקבוע בישראל".

טל פוקס: וזה לא משנה האם זה היה עד עכשיו מקום מגוריו הקבוע או שהוא גר שנה בחו"ל ועכשיו הוא רוצה לעבור לישראל.

טל פוקס: הרעיון הוא למנוע אנשים שמגיעים רק כדי לבקר, זה המצב עכשיו.

עופר כסיף: זאת אומרת שמבחינה חוקית, בדוגמה שנתתי לא צריכה להיות בעיה.

טל פוקס: נכון.

טל פוקס: ו"מרכז חיים" זה רק בדיקה אחת.

טל פוקס: נזכיר בהקשר הזה שרשות האוכלוסין וההגירה בודקת רק היבט מסוים, וועדת החריגים – שלפני כשבוע עברה לניהולו של משרד התחבורה – בוחנת את זה מכל מיני כיוונים, כאשר מרכז החיים זה רק כיוון אחד שנבחן ואפשר להוכיח גם בדרך אחרת.

גור בליי: "מקום מגורים קבוע" נבחר כי בדרך כלל מרכז חיים יש רק אחד, ו"מקום מגורים" יכול להיות שניים גם.

אמנון שמואלי: כל מי שגר בארץ ויש לו דירה בארץ יכול לחזור.

אמנון שמואלי: אנחנו בעד שתחזירו את כל הישראלים חזרה.

אמנון שמואלי: אבל לא זה מה שנאמר.

אמנון שמואלי: מה זה "מקום מגוריו הקבוע"?

אמנון שמואלי: זה לא שיש לו פה בית.

אמנון שמואלי: מקום מגוריו הקבוע זה שמרכז חייו בארץ.

אמנון שמואלי: ואם יש לו עילה נוספת אז העילה הנוספת נבדקת.

אמנון שמואלי: אנחנו לא נוכל לאכוף את מה שאת אומרת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: אני רוצה לשאול האם נמצא פה נציג משרד התחבורה?

מיכאל מלכיאלי: כן, בזום.

מיכאל מלכיאלי: מנכ"ל המשרד בעצמו.

מיכאל מלכיאלי: אבל אמנון, תישאר איתנו.

אלכס קושניר: אדוני המנכ"ל, אנחנו מקבלים פניות ממאות אזרחים שנמצאים באזור ברית המועצות לשעבר – מוסקבה, קייב, מינסק וכדומה – שקיבלו כבר אישור מהוועדה.

אלכס קושניר: אנחנו יודעים שאתם בחרתם את ההאבים (Hub) של פרנקפורט, ניו יורק ועד לא מזמן גם דובאי, ואני לא מצליח להבין למה אתם לא מארגנים טיסות גם למרחב הפוסט-סובייטי.

אלכס קושניר: לאזרחים האלה אין יכולת להגיע לפרנקפורט, יש להם גם בעיה כספית וגם בעיה של אשרות.

אלכס קושניר: האם יש תקווה שאתם תאשרו טיסות מקייב ומוסקבה?

מיכאל מלכיאלי: שאלה מצוינת.

מיכאל מלכיאלי: אגב, אני מצטרף לשאלה של חבר הכנסת קושניר, כי גם אליי פנו כמה אנשים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו שולחים אותם לפרנקפורט.

מיכאל מלכיאלי: צריך לפתוח מקומות נוספים, כי אנשים סתם מבזבזים את הכסף שאין להם בשביל טיסות לשם.

אלכס קושניר: אגב, אני מדבר על אותה מכסה של כמות הנכנסים.

עופר מלכה: התשובה מורכבת מכמה רבדים.

עופר מלכה: הרובד הראשון הוא שאנחנו פועלים להכנסת נוסעים לפי אישור ועדת החריגים על פי מספרים כפי שמשרד הבריאות ופיקוד העורף - - -

אלכס קושניר: אבל יש להם אישורים, אדוני.

עופר מלכה: הבעיה בקליטת השבים לישראל נעוצה בפקק שנגרם בגלל שכל מי שחוזר לארץ אמור להיות מופנה למלונית.

עופר מלכה: מתחסנים ומחלימים משוחררים מהמלונית, וכל יתר האנשים, מאה אחוז מהם, מבקשים בשדה התעופה להיפגש עם ועדת השחרור מהמלוניות.

עופר מלכה: הדבר הזה יוצר לנו פקקים, יוצר עומס, וכדי לעמוד בהנחיות התו הכחול אנחנו יכולים לקלוט היום כ-600 נוסעים, שזה אומר כשלוש טיסות.

עופר מלכה: כדי לקלוט שלוש טיסות אנחנו בחרנו את שלושת היעדים שמשרד הבריאות אישר לנו.

עופר מלכה: מדובר על מדינות שיש בהן רמת תחלואה שמאפשרת הגעת נוסעים והטסה שלהם לארץ.

עופר מלכה: הדבר השני שנבחן הוא שאותו שדה תעופה שממנו יוצאים יהיה בעל קישוריות מאוד מאוד גבוהה ויוכל לתת מענה להגעת ישראלים ממקומות אחרים.

עופר מלכה: שני היעדים שנבחרו הם פרנקפורט וניו יורק.

עופר מלכה: מפרנקפורט אנחנו מפעילים השבוע שתי טיסות יומיות ומניו יורק טיסה אחת.

עופר מלכה: אני מזכיר שבהסכמי השמיים הפתוחים, אחרי לחץ שהפעיל עלינו הממשל האמריקאי, אנחנו משתפים את הסלוטים האלה ביו החברות הישראליות לחברות הזרות.

עופר מלכה: אנחנו בוחנים להוסיף יעד נוסף מפריז.

עופר מלכה: לגבי קייב, משרד הבריאות לא אישר לנו לפתוח את קייב לאור רמת התחלואה הגבוהה באוקראינה.

עופר מלכה: אנחנו מציעים שכל מי שרוצה להגיע בקרוב, שיעקוב אחרי ההודעות - - -

אלכס קושניר: אדוני, מה לגבי מוסקבה?

עופר מלכה: - - - אנחנו לא יכול לפתוח שדות נוספים כי על פי משרד הבריאות אין לנו יכולת לקלוט יותר נוסעים השבים לישראל.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר, אותו בן אדם מקייב או מוסקה שמגיע לפרנקפורט כן יכול לחזור לארץ?

אנדרי קוז'ינוב: מה, הוא יותר בריא?

מיכאל מלכיאלי: קושניר, תסיים את השאלה שלך, אתה שואל שאלה מצוינת.

אלכס קושניר: ד"ר אלרעי פרייס, יש לי שאלה אלייך.

אלכס קושניר: אמר לנו מנכ"ל משרד התחבורה שאתם לא מאשרים את קייב ומוסקבה מסיבות אפידמיולוגיות, בגלל שיש שם תחלואה גבוהה.

אלכס קושניר: מצד שני, בן אדם שמגיע מקייב לפרנקפורט ומשם לישראל – כנראה שבאמצע הוא מאבד את הנגיף...

אלכס קושניר: אני פונה אלייך כי משרד התחבורה אמר פתאום שזה בכלל במגרש שלכם.

אלכס קושניר: אז אני אומר לך שיש אלפי אזרחים שתקועים במרחב הפוסט-סובייטי ואף אחד לא מאפשר להם לחזור הביתה.

אלכס קושניר: יש להם אישורים מכל הוועדות – משרד התחבורה, המשרד לביטחון פנים, המשרד של אקוניס, המשרד של שטייניץ, המשרד של כל העולם ואשתו – אבל אין להם טיסות.

אלכס קושניר: חשבנו קודם שזה במשרד התחבורה, אבל עכשיו מסתבר שזה במשרד הבריאות.

אלכס קושניר: אז תסבירי לי איך יכול להיות שבן אדם שמגיע מקייב לפרנקפורט הופך לבריא ויכול להגיע לארץ, אבל אם הוא יוצא ישירות מקייב או ממוסקה הוא לא יכול.

מיכאל מלכיאלי: שאלה טובה, אלכס.

מיכאל מלכיאלי: תשובה בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: אני רק אוסיף משהו.

אנדרי קוז'ינוב: יש עכשיו התארגנות של אזרחים ממוסקבה לעשות טיסת צ'רטר פרטית רק כדי להגיע לארץ.

אנדרי קוז'ינוב: לאנשים באמת כבר לא נותר כסף.

אנדרי קוז'ינוב: האם אתם תאפשרו את זה, או שהם יצטרכו לטוס בצ'רטר לפרנקפורט?

אנדרי קוז'ינוב: זה כבר מגיע למצבים הומניטריים, לאנשים באמת כבר אין כסף ורשמית הם הופכים לשב"חים במדינות האלה.

עופר מלכה: לגבי השאלה שלך על טיסת צ'רטר – גם טיסת צ'רטר אנחנו צריכים לקלוט.

עופר מלכה: כפי שהסברתי, אנחנו יכולים לקלוט מספר מוגבל של שבים ארצה, בגלל הנושא של הפניה למלוניות - - -

אלכס קושניר: עופר, אנחנו מדברים על טיסות במסגרת המכסה הקיימת.

אלכס קושניר: האם לא כדאי לתעדף מדי פעם טיסות ממקומות אחרים ולא רק מפרנקפורט וניו יורק?

מיכאל מלכיאלי: אלכס, הוא לא שומע אותך, הוא בנאום עכשיו.

אלכס קושניר: אבל הוא מקריא את אותו הדבר, אני כבר לא יכול לשמוע את זה.

עופר מלכה: - - - שבוע שעבר הגיע אוטובוס למלונית וירדו ממנו - - -

אלכס קושניר: הדבר החדש היחיד שלמדנו ממה שהוא מקריא ומדקלם זה שהבעיה היא בכלל במשרד הבריאות.

אלכס קושניר: אז שמשרד הבריאות יענה לנו.

מיכאל מלכיאלי: רגע, הוא עוד ממשיך בנאום, אלכס.

אלכס קושניר: אבל זה לא מעניין אותי.

עופר מלכה: - -- מספר הטיסות לישראל הוא מאוד מוגבל.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: שרון, את רוצה לענות לשאלות של חברי הכנסת?

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להפנות אתכם לחוות הדעת האפידמיולוגיות שאני חתומה עליה.

שרון אלרעי-פרייס: היא לא מזכירה בשום אופן ובשום צורה מניעה של כניסה ספציפית מקייב או מכל מקום אחר - -

מיכאל מלכיאלי: המנכ"ל אמר שכן.

יעקב אשר: לא, הוא אמר משהו אחר.

שרון אלרעי-פרייס: - - אלא היא מדברת על הצורך בירידת התעבורה האווירית, הימית והיבשתית, עם הסבר אפידמיולוגי.

שרון אלרעי-פרייס: לא אני זאת שקובעת אם הטיסות מגיעות מפרנקפורט, מניו יורק או מקייב.

אלכס קושניר: אז מי קובע את זה, גברתי?

אנדרי קוז'ינוב: מנכ"ל התחבורה כרגע אמר שמשרד הבריאות לא אישר להם לפתוח את הקו.

שרון אלרעי-פרייס: אתם שואלים את הבן אדם הלא נכון.

שרון אלרעי-פרייס: דעתי האפידמיולוגית הובאה לכם בחוות הדעת - - -

אלכס קושניר: זאת אומרת שמבחינת משרד הבריאות אין בעיה לקבל טיסות מקייב ומוסקבה?

טל פוקס: אני רוצה להסביר את התשתית המשפטית שאנחנו פועלים בתוכה - - -

עופר מלכה: יכול להיות שד"ר שרון פרייס לא מכירה, אבל - - -

יעקב אשר: רגע, אדוני המנכ"ל, שנייה - - -

עופר מלכה: - - - אנחנו מתייעצים עם משרד הבריאות - - -

קריאות: - - -

יעקב אשר: רגע, חברים, שקט.

עופר מלכה: - - - לאור התחלואה באוקראינה, כולל המילים "אוקראינה מבקשת מאיתנו, מדינת ישראל, עזרה לטיפול בקורונה".

עופר מלכה: אז כיוון שמשרד התחבורה הוא לא זה שקובע את רמות התחלואה, אנחנו הצענו את קייב לשרת את מזרח אירופה, וקיבלנו סירוב לזה ממשרד הבריאות.

עופר מלכה: יכול להיות שד"ר פרייס לא מודעת לזה, אבל יש בינינו לבין גורמי המקצוע במשרד הבריאות - - -

אלכס קושניר: אז עם מי אתם מדברים במשרד הבריאות?

יעקב אשר: אין לך רשות דיבור.

אלכס קושניר: יעקב, אתה לא היית פה - - -

יעקב אשר: אני הייתי פה.

אלכס קושניר: מנכ"ל משרד התחבורה אומר שזה משרד הבריאות, ומשרד הבריאות אומר שזה משרד התחבורה – והם פשוט תקועים.

יעקב אשר: קושניר, אל תדבר, רגע, תן לי לעשות לכם סדר, תפסיק להיות כזה - - -

אלכס קושניר: תקשיב - - -

יעקב אשר: לא, אל תגיד לי "תקשיב".

יעקב אשר: תקשיב אתה.

אלכס קושניר: אז בוא תן לי פתרון.

יעקב אשר: יופי, תודה על ההקשבה.

יעקב אשר: אתם לא הקשבתם למה שאמר מנכ"ל משרד התחבורה.

יעקב אשר: הוא אמר דבר אחד, ואומרים את זה גם האחרים וגם הבנו את זה מאמנון.

יעקב אשר: הרי הם למעשה יכולים היום להגיע גם למכסה של 2,000 בעיקרון.

יעקב אשר: רגע, המנכ"ל, אל תקפוץ, תקשיב.

יעקב אשר: מבחינת התקנות אתם יכולים להגיע עד 2,000.

יעקב אשר: למה אתם לא מגיעים לזה?

יעקב אשר: בגלל שיש פקק שנוצר בעקבות הסיפור של המלוניות.

יעקב אשר: ואז הם לא מסוגלים לקבל טיסות, כי זאת פרוצדורה קשה מאוד לטפל בכולם, ולכן הם מנתבים את הדברים - - -

מיכל וונש: - - -

יעקב אשר: רגע, תודה רבה שאתם לא מפסיקים להפריע לי אפילו לרגע, תודה.

יעקב אשר: אני מזכיר לכם מה שאמרנו לפני חצי שעה.

יעקב אשר: בכוונתי היום – ואני חושב שזאת הדעה ברוב הוועדה – שלא להמשיך את הנושא של המלוניות, אלא ללכת על הפתרון של אמצעים נוספים, ואני בטוח שהממשלה תעשה את זה מהר מאוד.

יעקב אשר: כך שאת הפקק הזה אנחנו הולכים כנראה לשחרר.

יעקב אשר: ולכן ממילא המכסות גם אמורות להיות גבוהות יותר, שוב, במידה ובמשקל, כפי שקבעתם.

יעקב אשר: מה שמבוקש כאן, לאור זאת - - -

אלכס קושניר: לא לאור זאת.

יעקב אשר: כן לאור זאת.

יעקב אשר: מה שאני מבקש ומה שחברי הוועדה מנסים להגיד, זה שבמסגרת הזאת אתם תחליטו על מקום נוסף, על נקודה נוספת.

יעקב אשר: אולי היא תהיה פעם בשבוע, אולי פעמיים בשבוע, אבל שתהיה נקודה נוספת בקייב.

יעקב אשר: אלא אם יש בעיה מאוד מסוימת מבחינה אפידמיולוגית.

אנדרי קוז'ינוב: ואז תהיה בעיה להגיע ממוסקבה לקייב.

יעקב אשר: אז אולי נקודה במוסקבה.

אלכס קושניר: אדוני - - -

יעקב אשר: רגע, תנו לי דקה אחת, אני מנסה להגיע לפתרון.

יעקב אשר: אלא אם כן אתם לא רוצים שיהיה פתרון, כי אז לא תהיה בעיה.

אלכס קושניר: לא, אנחנו רוצים פתרון.

יעקב אשר: אז תנו לי לדבר.

יעקב אשר: אדוני מנכ"ל משרד התחבורה, בהנחה שאין הוראה ספציפית על קייב, כמו שאומרת ד"ר פרייס - - -

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יודעת על דבר כזה, אבל יכול להיות שמישהו אחר במשרד מתעסק בזה.

יעקב אשר: צריך לבדוק את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להבין את הרציונל שאומר שאם זה מקום עם תחלואה מאוד מאוד גבוהה אז לא שמים שם האבּ שכולם יגיעו אליו ויידבקו שם בדרך לארץ.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אני לא הגורם שאמר את זה ואני לא יודעת - - -

יעקב אשר: אז אני מבקש שתבדקי את זה.

יעקב אשר: תבדקי האם יש בעיה מסוימת בקייב או מוסקבה.

יעקב אשר: ודבר שני, אני שואלך אותך, אדוני מנכ"ל משרד התחבורה – בהנחה שהפקק של המלוניות יורד מסדר היום, האם אפשר יהיה לעשות עוד נקודת חילוץ גם במזרח אירופה?

יעקב אשר: כן או לא? אני רוצה תשובה.

אלכס קושניר: שנייה, אדוני, אני חייב להגיד משהו.

אלכס קושניר: אתה מתנה את זה באיזה סוג של פקק.

אלכס קושניר: אבל אני אומר שגם במכסה הקיימת לא יכול להיות שיש רק שתי נקודות טיסה.

אלכס קושניר: אמר המנכ"ל שיש שתי טיסות ביום לפרנקפורט.

אלכס קושניר: אני מבקש שתהיה עוד טיסה אחת – או במקום אחת הטיסות מפרנקפורט – ממוסקבה ומקייב פעם בשבוע.

אלכס קושניר: זה לא קשור להגדלת המכסה, זה קשור לצדק והגינות.

אלכס קושניר: כי אנשים שנמצאים במוסקבה לא יכולים להגיע לקייב, ואנשים שנמצאים בקייב לא יכולים להגיע למוסקבה.

אלכס קושניר: ועכשיו פותחים נקודה נוספת, מפריז.

אלכס קושניר: אחלה, מצוין, אבל מפרנקפורט לפריז זה 40 דקות טיסה בלי שום בעיה.

אלכס קושניר: לעומת זאת, להגיע ממוסקבה לפרנקפורט או להגיע מקייב לפרנקפורט זה בעיה.

אלכס קושניר: תבינו את הנקודה הזאת.

יעקב אשר: אלכס, הבנתי את הכול.

אלכס קושניר: שנייה, אדוני, עוד משפט.

אלכס קושניר: אם מבחינת משרד הבריאות אין בעיה, זה אומר שזה נמצא בידיים של משרד התחבורה.

אלכס קושניר: אז אני מבקש, תאשרו את הטיסות, אין שום סיבה שלא לאשר.

אלכס קושניר: יש לי גוגל דרייב עם יותר מ-1,000 שתקועים שם, אנשים שיש להם אישורים של כל הוועדות.

יעקב אשר: אלכס, תודה רבה.

יעקב אשר: אתה צודק שזה הפתרון הצודק.

יעקב אשר: אני רוצה להזכיר לך שאנחנו התחלנו פה את התהליך כשעוד אפילו לא היה את ארצות הברית.

יעקב אשר: עוד לפני הלחץ של האמריקאים היה את הלחץ של הישראלי, קוראים לו יעקב אשר, ביחד עם חבריו בוועדה.

יעקב אשר: אנחנו לחצנו שייפתח גם מארצות הברית, ואנחנו חושבים שצריך לפתוח גם ממזרח אירופה.

יעקב אשר: אני רק אומר שעכשיו זה יהיה גם יותר ישים ונכון בזכות עניין המכסות.

יעקב אשר: כרגע זה עומד סביב ה-600, והם יכולים להגיע למכסה שהממשלה אישרה, לא אני, מכסה של 2,000.

יעקב אשר: ברגע שיש מכסה של 2,000 אפשר להכניס טיסה אחת או שתיים גם ממזרח אירופה, קייב או מוסקבה, כדי להגביר את הפריסה בצורה הכי שוויונית שאפשר, כדי שאנשים לא יצטרכו להסתובב חצי עולם או שבכלל לא יצליחו להגיע.

עופר מלכה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתייחס.

תהלה פרידמן: לפני זה אני רוצה להעלות עוד סוגיה.

תהלה פרידמן: מדובר על סוגיה ספציפית, 200 ילדים שתקועים באדיס אבבה.

תהלה פרידמן: הם לא מדברים אנגלית, הם לא יכולים להגיע לפרנקפורט, הם לא יכולים למלא ועדת חריגים.

תהלה פרידמן: זה משהו נורא ספציפי, זה בקשה של שרת הקליטה.

תהלה פרידמן: מה צריך לעשות כדי שתוציאו גם משם טיסה?

תהלה פרידמן: אני מדברת על טיסה אחת ספציפית, שיהיו כאן בבידוד.

עופר מלכה: כפי שאתם שמים לב, יש ישראלים שתקועים בכל העולם ויש דרישה לבוא מכל שדה בעולם ומכל מדינה בעולם.

עופר מלכה: אנחנו התחלנו את תקנות סגירת השמיים כשהנחיית הממשלה הייתה "אין יוצא ואין בא", במילים האלה, כדי למנוע את יבוא המוטציות למדינת ישראל וכדי לשלוט כמה שניתן ברמת התחלואה.

עופר מלכה: אני מזכיר לכולם את הדרישה לסגור את השמיים לחלוטין, ואת הביקורת למה יש בכלל סדק שדרכו אפשר להיכנס לישראל.

עופר מלכה: לא אני אמרתי את הביקורת הזו, אלא חלק מהנוכחים באולם הזה.

עופר מלכה: אני גם מזכיר שיש את נושא השמיים הפתוחים.

עופר מלכה: זה אומר שמדינת ישראל לא יכולה להחליט שהיא מקיימת טיסה אחת או שתי טיסות בשבוע לקייב רק בטיסות ישראליות, כי הסכמי השמיים הפתוחים אומרים שכל המפעילים על הקו קייב–ישראל לדוגמה, יהיו רשאים לטוס.

עופר מלכה: ואז זה לא כל כך בידנו לעשות טיסת חילוץ אחת היום ואת השנייה מתי שנמצא לנכון, כי ברגע שאנחנו פותחים יעד אנחנו מחויבים לחלוק את הסלוטים – את אותם אישורי טיסה – יחד עם החברות הזרות.

עופר מלכה: הטיסות האלה הן טיסות schedule, זה אומר שהן טיסות על לוח הטיסות, כדי שאפשר יהיה למכור כרטיסים.

עופר מלכה: אני מזכיר שלטיסה עולה מי שיש לו בדיקת PCR 72 שעות אחורה, ומי שיש לו אישור של ועדת החריגים.

עופר מלכה: כך שאלה לא דברים שנעשים בספונטניות, זה לא דברים שקורים כמו טיסות החילוץ שהיו בסגר הראשון, שמדינת ישראל שלחה מטוס דרים-ליינר לפרו ואמרה לכל המוצ'ילרוס להגיע ביום זה וזה ובשעה זו וזו להתאסף כולם לטיסה לישראל.

עופר מלכה: לא זה המקרה עכשיו.

עופר מלכה: מכיוון שיש דרישה לטוס מכל העולם אנחנו נאלצים למצוא את אותם מקומות שיש להם קישוריות גבוהה להבאת האנשים לישראל.

עופר מלכה: המקומות הנוכחיים הם המקומות שמצאנו.

עופר מלכה: קייב הייתה בבקשה שלנו בתקנות, אבל נתבקשנו להוריד אותה לאור רמת התחלואה הגבוהה באוקראינה.

עופר מלכה: לאור הביקושים המאוד גבוהים אנחנו מוסיפים את פריז, ואנחנו צריכים להתכנס למספר 600.

עופר מלכה: אם אתם תבחנו את כל הנתונים האלה, תראו שבאמת-באמת קשה להוסיף עוד טיסות.

עופר מלכה: אנחנו מצויים בצוואר בקבוק בגלל הנושא של המלוניות, כאשר מאה אחוז מהנוסעים שצריכים להיות מופנים למלוניות מבקשים פטור בשדה התעופה ואפילו לא מוכנים להתפנות למלונית כדי לפגוש את אותה ועדת שחרורים מהמלוניות.

עופר מלכה: עם כל הדברים האלה אנחנו נאלצים להתמודד.

עופר מלכה: שדה התעופה נתב"ג יודע לקלוט הרבה יותר נוסעים, אני מזכיר שלפני הקורונה עברו בנתב"ג עשרות אלפים אם לא מאות אלפים ביום.

עופר מלכה: המצב הנוכחי נובע משני דברים עיקריים.

עופר מלכה: בראש ובראשונה מהניסיון למנוע את יבוא המוטציות ולהוריד את רמת התחלואה בישראל.

עופר מלכה: הדבר השני הוא היכולת שלנו לאפשר את האיזון שבין כניסת ישראלים לבין שמירה על רמת תחלואה ועל פעולה של השדה בתו כחול על פי כל הכללים והקריטריונים שנקבעו להפעלת שדה בעיתות כאלה.

תהלה פרידמן: לא קיבלתי תשובה לגבי הטיסה מאדיס אבבה.

אלכס קושניר: גם אני לא קיבלתי תשובה.

עופר מלכה: בשלב זה, אני לא רואה איך אנחנו יכולים לקיים טיסה לאדיס אבבה ל-200 נוסעים.

עופר מלכה: לגבי טיסות למזרח אירופה, ברגע שנוכל להכניס יותר נוסעים ובהינתן - - -

תהלה פרידמן: אבל אני מדברת על טיסה אחת, לא על טיסות.

עופר מלכה: בהינתן שמשרד הבריאות יאשר לנו האבּ במזרח אירופה, נבחן את הנושא.

עופר מלכה: אם נוכל להכניס יותר נוסעים במשך היום, נבחן לעשות האבּ גם במזרח אירופה.

תהלה פרידמן: סליחה, לא הבנתי.

תהלה פרידמן: אני לא מדברת על לפתוח קו, אני לא מדברת על משהו סדיר, אני מדברת על טיסה אחת ל-200 אנשים ספציפיים.

תהלה פרידמן: זה משהו נורא נקודתי.

עופר מלכה: אז אני אומר שיש לנו דברים נקודתיים מאמסטרדם, יש לנו דברים נקודתיים מפינלנד, ויש לנו נקודתיים מקניה, דרום אפריקה וכל העולם.

עופר מלכה: אנחנו לא יכולים לעשות את זה נקודתי מכל העולם.

תהלה פרידמן: אז מי מחליט מאיפה אפשר ומתי?

עופר מלכה: הממשלה.

יעקב אשר: חברים, אני רוצה לומר לכם משהו – האויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

יעקב אשר: אני מסוג האנשים שכשהוא בא בבוקר לעבודה שלו כאן, הוא רוצה לחזור עם שינויים בסיסיים חשובים.

יעקב אשר: אני לא אצליח לתקן את כל העולם.

יעקב אשר: תהלה, טיסות החילוץ שאת מדברת עליהן זה סוג טיסות אחר, זה לא הסוג שקשור לתקנות הללו.

יעקב אשר: אלה הן בעצם החלטות שמי שצריך לקבל אותן, שיקבל אותן.

יעקב אשר: אני לא חושב שהמנכ"ל הוא היוזם של זה; אולי זה כן משרד התחבורה, אולי זה משרד הבריאות, אולי זה משרד ראש הממשלה, אולי זה משרד הרווחה, אולי זה משרד העלייה והקליטה.

יעקב אשר: אבל אני כרגע מנסה להתמקד בתקנות שלנו.

יעקב אשר: כמו שאמר המנכ"ל ואנחנו נגיד את זה עוד מאה פעמים, האויב של הטוב הוא הטוב ביותר - - -

אלכס קושניר: אבל יש לי שאלה, אדוני.

יעקב אשר: לא, תיתן לי לסיים.

אלכס קושניר: אין בעיה, אבל אחרי זה תן לי לדבר.

יעקב אשר: בסדר, לא אמרתי שלא תדבר.

יעקב אשר: אומר המנכ"ל כל הזמן שיש קיבולת מסוימת שאפשר להכניס לטרמינל בשעה נקובה, ולכן הם לא משתמשים באפשרות שלהם לגדול מעל 600 או 700 או 800 או 900 או אולי אפילו יותר.

יעקב אשר: כלומר, הם מיישרים את המציאות לפי זה.

יעקב אשר: ביום שהפקק הזה לא יהיה, תהיה להם אפשרות לחשוב גם על אפשרויות אחרות.

יעקב אשר: ד"ר אלרעי, אני מבין שעדיין אין לך תשובה האם יש בעיה מסוימת לגבי קייב ומוסקבה.

יעקב אשר: אם יש בעיה, זו שאלה שצריך לדון בה ולשבור את הראש ולהחליט, למרות השאלה המצוינת של אלכס, שמה זה משנה אם בן אדם בא ממקום אדום לפרנקפורט.

יעקב אשר: מצד שני, אתה לא פותח מקום שהוא אדום בוהק בוהק בוהק, ואני מזכיר לך את המילה דיפרנציאליות, שבאה מהקשרים אחרים.

יעקב אשר: אז אהבתם להשתמש בה, אבל פה - - -

אלכס קושניר: גם פה אנחנו אוהבים להשתמש בזה.

יעקב אשר: לכן, אם אנחנו לא נאשר היום – וככל שזה תלוי בי אנחנו לא נאשר – את הנושא של הארכת המלוניות מעבר להיום בלילה בחצות, אז חלק גדול מהפקק, שממילא לא נותן בסוף כלום.

יעקב אשר: ..

יעקב אשר: אני מקווה שהמדינה תעשה פעולות אחרות שיגרמו לכך שהמבודדים באמת יהיו מבודדים כמו שצריך.

יעקב אשר: ברגע שלא יהיה את הפקק, אז אני הבנתי, גם מדברי משרד התחבורה, שמבחינתם אם הם מצליחים להגיע להסכם מול קייב או משהו ממזרח אירופה.

יעקב אשר: ..

יעקב אשר: זה גם תלוי בהסכמים, כי זה הרי לא טיסה מיוחדת שמישהו קנה אותה, אלא זה הופך להיות טיסה קבועה של אחת או שתיים בשבוע.

יעקב אשר: אני מבין שאם זה יכול להשתבץ, לא תהיה התנגדות ממשרד התחבורה למצוא מקום במזרח אירופה שנותן חילוץ.

יעקב אשר: אם הבנתי עד הסוף, זה מה שנאמר פה.

אלכס קושניר: אני רוצה לומר מילה.

אלכס קושניר: אני שמעתי את המנכ"ל והבנתי כמה דברים.

אלכס קושניר: אמר המנכ"ל שיש פה צורך להגביל כניסת מוטציות מישראל.

אלכס קושניר: הוא גם אמר שקייב נפסלה בגלל רמת התחלואה.

אלכס קושניר: אני אומר לך – ותבדוק אותי – שרמת התחלואה בניו יורק יותר גבוהה מרמת התחלואה בקייב.

אלכס קושניר: אז מה, מוטציה דוברת אוקראינית יותר מסוכנת ממוטציה - - -

יעקב אשר: תגיד לי, אכלס, אתה באמת לא מקשיב לי?

יעקב אשר: עכשיו תקשיב לי שנייה.

יעקב אשר: כבר אמרתי שמבחינתי כל עוד לא נאמר לנו כאן בצורה מפורשת.

יעקב אשר: ..

יעקב אשר: מי שאמר לנו את זה זה מנכ"ל משרד התחבורה, אולי מישהו אמר לו את זה במסדרון של ישיבת הממשלה.

יעקב אשר: אני שאלתי את ד"ר אלרעי, שהיא המוסמכת מבחינתי, והיא תודיע לנו אם יש באמת כזה דבר, ואם כן, הם יצטרכו לעמוד מאחורי זה.

יעקב אשר: אז למה אתה חוזר ומדשדש בדבר הזה?

יעקב אשר: מספיק.

יעקב אשר: מה, אתה מקבל לפי שורות?

אלכס קושניר: אני עכשיו מתקדם.

אלכס קושניר: אמר המנכ"ל שלא מדובר בטיסת חילוץ אלא בטיסות סדורות.

אלכס קושניר: זה אומר שצריך לחלוק את הסלוט עם החברות האוקראיניות והרוסיות.

אלכס קושניר: ואני אומר לך שזה נותן פתרון עוד יותר טוב.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי יש אנשים שתקועים עם כרטיסים של חברה אוקראינית ושל אירופלוט, החברה הרוסית, והם לא יכולים לחזור ארצה וגם אין להם כסף לקנות כרטיס לטיסה אחרת.

יעקב אשר: אבל אלכס, בדיוק על זה אנחנו מדבר, נו, די.

אלכס קושניר: דבר אחרון.

אלכס קושניר: אין שום קשר לעניין של המלוניות.

אלכס קושניר: יש פה עניין של שוויון בין כל האזרחים.

אלכס קושניר: ואם יש שתי טיסות ביום מפרנקפורט אין שום סיבה שעל חשבון אחת הטיסות האלה לא תהיה טיסה מקייב, מוסקבה, לונדון או מכל מקום אחר.

יעקב אשר: אתה צודק.

יעקב אשר: אנדרי, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: ואם הם לא מאשרים בטווח הזמן הנראה לעין, כלומר תוך שבוע, את הטיסות הסדירות או הלא סדירות, אז אני עדיין לא רואה מניעה, בכפוף לכל המגבלות הרפואיות, לארגן טיסות חילוץ, שתיים, שלוש, לא משנה כמה.

יעקב אשר: על זה אמרתי לכם, חברים - - -

אנדרי קוז'ינוב: יש פתרון מערכתי ויש גם פתרון נקודתי.

יעקב אשר: מעולם אף אחד לא התייעץ איתנו כאן בוועדה מאיפה לעשות טיסות חילוץ.

יעקב אשר: כי אם כן, אולי הייתי אומר את דעתי.

יעקב אשר: אבל לא.

יעקב אשר: זאת החלטה ממשלתית.

יעקב אשר: אבל אני אומר עוד פעם, אם נמשיך להתחפר כל הזמן במה שאין לנו, אנחנו נפסיד את מה שיש לנו.

אנדרי קוז'ינוב: אני בסך הכול מעלה אפשרויות.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני יכולה בבקשה להעלות נושא נוסף, לגבי היציאה - - -

יעקב אשר: ראיתי שביקשת, אבל תכף, שנייה.

אנדרי קוז'ינוב: יעקב, אנחנו לא מתחפרים, אנחנו מעלים אפשרויות.

משה טור פז: היושב-ראש, אני חושב שאנחנו רבים כאן על כבשת הרש של 600 הנכנסים - - -

יעקב אשר: לא, אני אומר שזה לא יהיה 600.

משה טור פז: אתה צודק, אבל אני חושב שלב הדיון פה צריך להיות כיצד אנחנו מאפשרים להגדיל אותו בצורה אחראית - - -

יעקב אשר: על זה אני מדבר.

שרון אלרעי-פרייס: אני חושבת שחשוב להדגיש את המילה "אחראית".

שרון אלרעי-פרייס: כי מה שקורה פה כרגע זה איזושהי אמירה מאוד כללית לגבי איזשהו פתרון טכנולוגי שלא קיים כרגע.

שרון אלרעי-פרייס: הוא פשוט כרגע לא קיים.

שרון אלרעי-פרייס: אז כרגע יצא שאנחנו גם נוריד את המלוניות, גם נגדיל מ-600 ל-2,000, גם כולם ילכו הביתה, וגם נחשוב שיש פה איזה פתרון טכנולוגי שלא קיים.

יעקב אשר: ד"ר אלרעי, היה פה נציג משטרת ישראל שאמר שהם יכולים והם מסוגלים והם ייקחו את זה על עצמם.

יעקב אשר: אולי הפוך, אולי דווקא זה שהם יודעים שיש מלוניות זה כאילו מוריד להם את העול.

יעקב אשר: לי לא אכפת גם לבחון אותם בזה - - -

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בוחנים אותם בזה מאז שזה התחיל.

שרון אלרעי-פרייס: חברים, תעשו לי טובה, אל תיתנו לאמירה "המשטרה תאכוף" לבלבל אתכם.

שרון אלרעי-פרייס: היכולות של המשטרה לאכוף מוגבלות.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו רואים את זה פה שבועות וחודשים - - -

קריאות: - - -

יעקב אשר: שנייה, שנייה.

עופר מלכה: אדוני יושב-ראש הוועדה, המשטרה באמת עושה את המיטב, והיא הצליחה לעשות קצת יותר ברגע שנתנו לה את הסמכות להשתמש בכוח.

עופר מלכה: תראה לאן הגענו, שרק שימוש בכוח מאפשר לטפל קצת יותר טוב בפינוי למלוניות.

יעקב אשר: אדוני המנכ"ל, אדוני המנכ"ל, זה שאתה בזום - - -

עופר מלכה: הפינוי למלוניות הוא צוואר בקבוק ואנחנו חייבים לעשות את זה בצורה מבוקרת, זה פקק של טיפול של משרדי הבריאות, המשטרה, הדברים האחרים.

עופר מלכה: אנשים עושים עבודה מדהימה, שמים את הנשמה שלהם בתוך זה, אבל כל האנשים שמגיעים, מאה אחוז מהם, מבקשים לראות את הוועדה הזו, ולכן אנחנו לא מצליחים לעלות מעבר ל-600.

עופר מלכה: אנחנו חייבים להיות אחראים, אנחנו חייבים שלא תהיה צפיפות, אנחנו חייבים שזה יהיה - - -

יעקב אשר: אדוני המנכ"ל, אדוני המנכ"ל, אתה טס נמוך ולא שומע.

יעקב אשר: כל מה שאמרת עכשיו זה מעולה, אבל זה לא קשור לעניין.

יעקב אשר: אני דיברתי על תפקוד המשטרה בחלופה של אכיפת הבידודים בבתים ולא במלוניות.

שרון אלרעי-פרייס: אני רוצה להוסיף משהו.

שרון אלרעי-פרייס: לאור זה שראינו שיש למשטרה מגבלה באכיפת בידוד 24/7 לאנשים שנמצאים בבית, משרד הביטחון הציע את תוכנית "בני חיל" כדי לחזק את הדבר הזה.

שרון אלרעי-פרייס: מדובר על אזרחים שמתקשרים ואמורים לעזור לאנשים להישאר בבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אבל זה לא עובד.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא עובד.

שרון אלרעי-פרייס: אם אחר כך אתם רוצים לשבת פה ולדבר על מחדל נתב"ג ואיך הכנסנו וריאנטים ותחלואה, אז איך אפשר עכשיו לעשות צעד שמחזיר בדיוק את אותו מצב, שבו אנשים פשוט משתחררים הביתה כשאין לנו פתרון אחר?

שרון אלרעי-פרייס: סליחה, זאת תהיה אחריות שלכם.

שרון אלרעי-פרייס: אני אומרת פה בכל התוקף, לא יכול להיות שבלי שיש לנו פתרון אמיתי אנחנו משחררים את ה - - -

יצחק פינדרוס: אז תביאו פתרון.

עופר כסיף: מה זאת המילה הזאת?

יעקב אשר: רגע, אל תעזור לי, רגע.

יעקב אשר: ד"ר אלרעי, אני רוצה לומר לך, יכולנו להגיד את אותם דברים גם קודם, כשהביאו לנו בפעם הראשונה את ההכרזה.

יעקב אשר: לא עשינו את זה.

יעקב אשר: אבל אנחנו מסתכלים על המציאות בעיניים פקוחות.

יעקב אשר: כשאנחנו מדברים על חסימה של וריאנט, אנחנו מדברים על חסימה של מאה אחוז.

יעקב אשר: ופה, לא רק שאנחנו לא אוכפים בחסימה של מאה אחוז מחוץ לארץ, אנחנו אוכפים רק על כ-30%.

יעקב אשר: זאת אומרת שעם כל הכבוד ועם כל הרצון לזרוק את האחריות עלינו, האחריות היא לא עלינו, כי בסופו של דבר 65% מגיעים לביתם, כשרק 11% מהם הם מחלימים או מחוסנים, וכל השאר הם אנשים שעומדים בקריטריונים כי החיים האלה מסובכים.

יעקב אשר: ולכן אני אומר שבטח לא לי אפשר להגיד את זה כאן בוועדה, כי אני וגם חבריי, לפחות חלקם הגדול, מאוד אחראים.

יעקב אשר: אנחנו לא הרמנו אמברקס אף פעם ולא עשינו דברים שהם סתם עצירות, אלא באמת הלכנו עם היגיון.

יעקב אשר: לכן אותי אף אחד לא ישכנע שאם וריאנטים מגיעים ממקום מסוים מחוץ לארץ, אז אם אני חוסם 35% מהם, חסמתי את הווריאנט.

יעקב אשר: אם יהיה מחר וריאנט הוא לא ייתקע דווקא באותם 35% שתקועים במלוניות, בזמן שכל משרדי הממשלה שוברים את הברכיים ולא מצליחים לעמוד בעניין הזה וזה גורם ללחץ מטורף בשדה, מחוץ לשדה, משברים נפשיים ועוד דברים אחרים.

יעקב אשר: דבר שני, שתתכבד הממשלה – וכאן אני לא בא אלייך בטענות, את אשת מקצוע בתחום מסוים, את לא באה מעולם הביצוע הפיזי – עם המשטרה, המשרד לביטחון פנים, עם מרכז הסייבר הלאומי ותמצא פתרון.

יעקב אשר: אנחנו מדינת סייבר ואנחנו לא מצליחים לייצר צ'יפ כזה קטן שיוכל לעזור לנו לפחות לעשרה ימים?

יעקב אשר: התקנות האלה יפוגו היום בחצות, ולדעתי לחדש את ההכרזה הזאת יהיה דבר לא נכון לעשות.

יעקב אשר: במיוחד כשאני חושב שהמשטרה יכולה להיכנס לעניין הזה.

יעקב אשר: דיברת על "בני חיל", אני לא יודע מה זה, אבל את יודעת מה?

יעקב אשר: כמו שאמר בני פרץ, שייקחו חיילים מפיקוד העורף שיעזרו למשטרה לעשות את הביקור.

יעקב אשר: לבוא למבודד בבוקר, לעשות לו אהלן מהחלון ולראות שהוא נמצא, זה הכול.

יעקב אשר: אפשר לעשות את זה, אפשר.

יעקב אשר: את לא מתארת לעצמך מה קורה בשדה.

יעקב אשר: אני לא מקנא בפקידים האלה - - -

שרון אלרעי-פרייס: אני מתארת לעצמי.

יעקב אשר: אני לא מקנא בפקידים של משרד הפנים ובפקידים של המשרדים האחרים.

יעקב אשר: את יודעת מה, הם יצטרכו אחר כך טיפול פסיכולוגי.

יעקב אשר: הם עומדים ובכוח מנסים להכריח, בזמן שאנשים רואים ששליש הולך הביתה.

יעקב אשר: חלק מקבלים את זה בהבנה, חלק לא מצליחים להבין את זה, כי יש להם בבית אנשים שבחיים לא הפרו חוק, יש להם בבית חדר שמחכה להם לבידוד מושלם בבית.

יעקב אשר: אלא מה, כדי להיות על הצד הבטוח ביותר, סגרנו את הכול.

יעקב אשר: אז אני מבקש, גם אם אתם זורקים את זה על הכתפיים שלנו, אל תזרקו את הכול, זה לא נכון, כי כדי לעצור וריאנט צריך סגירה מוחלטת, אטומה.

יעקב אשר: מה שכן, אני כן קורא לאותה ממשלה ולאותם אנשי מקצוע ולאותם יועצים משפטיים למצוא את כל הדרכים לעשות את זה אחרת, אם זה דרך חברות הסלולר תוך חתימה על כתב ויתור ואם זה בעזרת "בני חיל".

יעקב אשר: אבל לא שיעשו את זה באמצעות הטלפון, אלא שיהיו שמונה או עשר ניידות של "בני חיל" שמסתובבות בארץ ברונדלים.

יעקב אשר: מה הבעיה, לזרוק קרטונים לאנשים קשישים זה כן המקצוע שלהם?

יעקב אשר: גם לא.

יעקב אשר: אבל הם בכל זאת עשו את זה.

יעקב אשר: הם עשו את זה בגדול שם, אז שיעשו את זה גם פה.

יעקב אשר: הם לא צריכים להיכנס לבית או לפרוץ אותו, הם בסך הכול צריכים להיות בקשר עם הבן, שיעשה להם שלום מהחלון.

יעקב אשר: אגב, אני מזכיר לכם שאנחנו היינו הוועדה שהוציאה את האפשרות להיכנס הביתה בעניין הבידוד.

יעקב אשר: תרחיבו את זה, תעשו מאמץ, וכמו שאמר פינדרוס קודם, זה יהיה על כל המאה אחוז, זה לא יהיה רק על ה-35%.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה לגמרי שהפתרון שיש כרגע הוא פתרון מוגבל והוא לא טוב, אבל זה ניהול סיכונים.

שרון אלרעי-פרייס: זה שאתה מפחית ב-35% זה גם משהו.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה לגמרי שהפתרון הזה הוא לא טוב, ואני הראשונה שאעדיף מאה אחוז בידוד, אבל לפני שאנחנו מורידים גם את ה-35% בואו נוודא שבאמת יש לנו פתרון אחר.

יצחק פינדרוס: יעקב, יש לי שאלה אחת.

יצחק פינדרוס: עשיתם בדיקה כמה אנשים ברחו מהמלוניות?

יצחק פינדרוס: אני אומר לך שברחו.

יצחק פינדרוס: מידיעה.

יעקב אשר: פינדרוס, אתה עושה לי בעיות עם עופר כסיף, שביקש רשות דיבור ועוד לא קיבל.

יעקב אשר: רגע, יש לנו בשורות מהממשלה.

אורי מקלב: הממשלה יודעת לתת בשורות?

אורי מקלב: הממשלה יודעת לתת גזרות.

יעקב אשר: בוא שב איתנו, הרב מקלב.

יעקב אשר: המנכ"ל שלך על הקו שלנו.

יעקב אשר: עופר, בבקשה.

עופר כסיף: אני לא מבין משהו, ואני יודע שגם יש מומחים אפידמיולוגיים ששואלים את זה.

עופר כסיף: אם חולים יכולים להיות בבידוד ביתי, מדוע כאלה שחוזרים מחו"ל לא יכולים גם להיות בבידוד?

עופר כסיף: דבר שני, אני חוזר על מה שאמרתי קודם, כי אני לא יודע אם זה נפל על אוזן ערלה, אוזן סתומה, או שזה פשוט פרח לאוויר.

עופר כסיף: צריך לשמור על מידתיות.

עופר כסיף: לחשוב על אמצעים כגון אזיקים אלקטרוניים או כליאה במלוניות זה לא דבר מידתי, זה דבר שאי אפשר לקבל, זה אותו מדרון חלקלק שהנשיאה חיות הזהירה מפניו.

יעקב אשר: אבל כבר אמרת את זה, אני יודע את דעתך.

יעקב אשר: אתה לא מהח"כים שמשנים את דעתם.

עופר כסיף: אני רוצה להדגיש את זה כי עולים פה רעיונות הזויים, שלא לומר מסוכנים.

ענת כנפו: אבל מה אם הבן אדם מוותר בעצמו על זה?

עופר כסיף: אני רוצה לומר עוד דבר.

עופר כסיף: ההתייחסות לאזרח כאילו הוא פורע חוק היא התייחסות מסוכנת שנכונה ומתאימה למשטרים אוטוריטריים.

עופר כסיף: אם יש אי-היענות זה משום שהממשלה לא פועלת בשקיפות ולא דואגת לכך שהאזרחים ידעו מה רוצים מהם ולמה רוצים מהם.

עופר כסיף: זאת הסיבה, שם צריך לשים את הדגש.

עופר כסיף: יעקב, אני מבקש שהוועדה תקרא מפה לממשלה לפרסם ולהסיר את החיסיון מהדיונים בקבינט הקורונה.

עופר כסיף: זה מפתח להיענות.

יעקב אשר: תודה.

עופר כסיף: דבר אחרון, ההסתדרות הרפואית פרסמה שאחת הדרכים להיאבק בבעיה זה שתהיה בדיקת PCR בנתב"ג.

שרון אלרעי-פרייס: יש, יש, יש.

שרון אלרעי-פרייס: לא צריך לחזור על זה.

עופר כסיף: אז מה שההסתדרות הרפואית כותבת - - -

יעקב אשר: עופר, תודה.

טל פוקס: אני רוצה להגיד שהדיון לגבי המכסות זה משהו שקבוע בתקנות תעופה.

טל פוקס: כתוב שם שהמכסה היא עד 2,000, ובתוך ה-2,000 היא נקבעת בהסכמת שר הבריאות משיקולים של בריאות הציבור ומשיקולים של קיום הוראות מכוח 22ג, שזה המלוניות.

טל פוקס: אם יתבטלו המלוניות אז אולי לא יהיה צריך לקיים את ההוראות של 22ג, אבל מבחינת בריאות הציבור לא תהיה דרך להכניס באופן בטוח 2,000 אנשים.

טל פוקס: לכן צריך להבין - - -

יעקב אשר: סליחה, אני סומך על שר הבריאות.

טל פוקס: בסדר גמור, פשוט שמעתי שאומרים שייכנסו 2,000 אנשים - - -

יעקב אשר: לא אמרתי את זה.

טל פוקס: לא מדובר על כך שייכנסו אוטומטית 2,000 אנשים; זה לא רק פקק תפעולי אלא זה פקק שקשור גם לשיקולים של בריאות הציבור.

יעקב אשר: תבדקי את כל מה שאמרתי ותראי שלא אמרתי פעם אחת שחייב שיהיו 2,000.

יעקב אשר: הבעיה שכרגע שיקול הדעת שלהם כאנשים אחראים זה לא לעשות בלגן.

יעקב אשר: רק מהדחיפות יכולים למות שם אנשים.

טל פוקס: אני רק רוצה לחדד שיכול להיות שהתוצאה תהיה ירידה של מספר האנשים שיכולים להיכנס לפה, ולא עלייה.

יעקב אשר: הפה של השר הוא פה שגם יכול עוד יותר לעצור.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות את הנושא הנוסף, שעוד לא דיברנו עליו - - -

יעקב אשר: רגע, קודם ביקשה ענת כנפו.

ענת כנפו: אני מקשיבה היטב לד"ר שרון אלרעי פרייס, ואני חושבת שאנחנו צריכים לתת פה פתרונות כדי שהמצב לא יהיה גרוע יותר ברגע שהתקנות מתבטלות הלילה.

ענת כנפו: אם אנחנו רוצים להוסיף אנשים, אנחנו צריכים לתת את הדעת איך שומרים על בריאות הציבור בצורה הרמטית.

ענת כנפו: שלא נהיה רק ב-35% כמו שהיה עד עכשיו, אלא נפתור את הבעיה למאה אחוז.

ענת כנפו: זה גם ייתן לנו אפשרות להגדיל את הכמות - - -

יעקב אשר: נציג המשטרה אומר שהוא יפתור את הבעיה.

ענת כנפו: אבל אם אין לנו פתרון אמיתי, אם אנחנו לא יודעים שיש לנו פתרון אמיתי, אז אנחנו עושים פה בעיה הרבה יותר גדולה ממה שהיה קודם.

יעקב אשר: תאמיני לי שהם ימצאו את הפתרונות.

יעקב אשר: כשלא תהיה להם ברירה הם ימצאו את הפתרונות.

יעקב אשר: מיכל, בבקשה.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, הצד השני של מי שיש לו משפחה בחו"ל ולא בארץ זה שיש אימא או אבא חולה או שיש הלוויה והם לא מצליחים לצאת מהארץ, הם לא מקבלים את האישור בזמן.

מיכל וונש: הם מגישים בקשה לוועדת החריגים – ומחכים.

מיכל וונש: ובינתיים ההלוויה מסתיימת או חס וחלילה הבן אדם נפטר.

יעקב אשר: את מדברת על יציאה.

מיכל וונש: כן, לגבי היציאה.

מיכל וונש: זה שיקוף של אותה הבעיה.

מיכל וונש: יש לנו ברוך השם הרבה מאוד עולים ותיקים וחדשים במדינת ישראל, ויש להם משפחות בחו"ל - - -

יעקב אשר: ובמקרה הטוב הם מגיעים רק לשבעה.

מיכל וונש: במקרה הטוב.

יעקב אשר: ואז אומרים להם שהם לא צריכים ליסוע כי ההלוויה כבר הייתה.

מיכל וונש: אתה צודק.

מיכל וונש: אני מבקשת לתת את הדעת גם על זה.

יעקב אשר: אמנון תכף יענה לנו גם על זה.

יעקב אשר: אני שמח לארח פה אצלנו את סגן שרת התחבורה.

יעקב אשר: סגן השרה אמר לי הבוקר שיש כוונה לנסות לתקן את זה.

יעקב אשר: אדוני סגן השר, אנחנו ניסחנו פה את סוג התיקון שאנחנו רוצים שיהיה, אבל כרגע אני לא רואה שהממשלה באמת הולכת לעשות את זה.

יעקב אשר: לכן אנחנו נשקול את הצעדים שלנו כוועדה.

יעקב אשר: השאלה האם יש באמת אפשרות לתקן.

יעקב אשר: האם דיברת עם השרה?

אורי מקלב: דיברתי עם השרה, דיברתי עם המנכ"ל.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהמשך לשיחה שדיברתי איתך בבוקר, ביקשת שאני אביא את הדברים גם במסגרת הוועדה, אז אני אומר אותם.

אורי מקלב: הגם שאין הסכמות - - -

יעקב אשר: לא, הדברים כבר נאמרו.

יעקב אשר: השאלה היא רק האם בכוונת הממשלה לתקן את זה.

אורי מקלב: אני לא יודע מה אמרתם ומה לא אמרתם, אני לא עקבתי אחרי הדיון.

אורי מקלב: אבל אתם דנים היום בכניסות וביציאות לארץ, ואני לא אחדש לכם שום דבר לגבי המשמעות של ההגבלות לגבי אנשים, במיוחד אחרי שזה כבר בהארכה.

אורי מקלב: כי אינה דומה סגירת השמיים, בין אם היא הרמטית ובין אם לא, לשבוע או שבועיים, לבין כשזה נמשך יותר ויותר, שאז הפגיעה היא במכפלות הרבה יותר גדולות.

אורי מקלב: מצד שני כל אחד מאיתנו יודע את המשמעות, כולנו מקבלים הרבה פניות.

אורי מקלב: אבל אני בכל אופן רוצה להעלות מקרה של אישה צעירה מאוד שביום שישי, ממש לפני שבת, דופקת אצלי בדלת עם ילד בן שלושה חודשים ביד וכולה בוכה.

אורי מקלב: היא אומרת שזו שבת חמישית שהיא תהיה בלי בעלה, שלא יכול להגיע לארץ.

אורי מקלב: הם נמצאים באשרת סטודנטים.

אורי מקלב: הם באו לפה באופן לגאלי, יש להם אשרת סטודנטים, בעלה היה צריך - - -

יצחק פינדרוס: מה שאתה מספר לא יכול להיות, כי אמנון אמר שזה לא קורה, אמנון אמר שהוא מאשר.

יצחק פינדרוס: ככה שזה לא יכול להיות, כי פה בוועדה שמענו שזה לא ככה.

מיכל וונש: חבר הכנסת פינדרוס ציני, כי הרי יש משפחות כאלה.

יצחק פינדרוס: אבל אמנון אמר פה שזה לא נכון.

אורי מקלב: אני מדבר על אבא ובעל שלא יכול לחזור לאשתו וילדו.

אורי מקלב: היא מספרת לי שהילד לא מפסיק לבכות.

אורי מקלב: היא גרה ביחידת דיור באיזה מרתף, היא גם צריכה לעבוד, היא גם צריכה להחזיק ילד בן שלושה חודשים, ובעלה לא יכול לחזור, כי הסיבה היחידה שיש לו היא לחזור לאשתו וילדיו אחרי שהוא היה יומיים-שלושה באנגליה.

אורי מקלב: אבל לא רק זה.

אורי מקלב: אני שאלתי אותה למה היא לא נוסעת אליו.

אורי מקלב: אמרתי לה, אתם אומנם סטודנטים באשרה מאושרת, אבל אם אין ברירה תיסעי את אליו.

אורי מקלב: אז היא אומרת לי שהיא גם לא יכולה לצאת מכיוון שהיא לא יכולה להוציא דרכון לילד.

אורי מקלב: תהליך הוצאת דרכון עבור תינוק כזה הוא בן שלושה לשישה חודשים בתקופה שהיא לא קורונה.

אורי מקלב: יחד עם זאת, אנחנו ודאי עדים לכאלה שרוצים לחזור, תושבי ישראל, אזרחי מדינת ישראל - - -

יעקב אשר: אורי, בוא אני אעשה לך סדר.

יעקב אשר: אנחנו רוצים שהתקנות יתוקנו, אבל רשמנו לעצמנו פה היום הצהרה מפורשת של אמנון, שהוא אחראי על העניין הזה, שאומרת שמבחינתם הנושא הזה של חצי משפחות - - -

אורי מקלב: איחוד משפחות.

יעקב אשר: לא, הוא קרא לזה בשם אחר.

מיכל וונש: משפחות מפוצלות.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: מבחינתו גם אם מדובר באזרחי מדינת ישראל וגם אם מדובר בשוהים כאלה ואחרים, אם אשתו וילדיו נמצאים כאן בארץ, אז הוא בפנים.

יעקב אשר: אני סומך על אמנון באופן כללי, הבעיה היא שהוא גם כבול בתוך מכסות, והמכסות הללו יוצרות לנו בעיות.

יעקב אשר: אנחנו ביקשנו ואנחנו דורשים שהממשלה תנסה לתקן את ההגדרה הזאת ולהפוך אותה בתקנות להגדרה שאין לה פרשנויות אחרות.

יעקב אשר: זה מבחינתנו נותן לבעיה הזאת את התשובה.

יעקב אשר: איך אנחנו נעשה את זה כוועדה – את זה אני לא יודע, אבל אני רשמתי לעצמי את המילה של מנכ"ל רשות האוכלוסין, שלפיה מבחינתם זה קריטריון בסיסי בכל צורה שהיא, נקודה.

יעקב אשר: אבל אני חושב שזה חייב לבוא גם בתקנות.

יעקב אשר: אנחנו נעשה את המאמץ שלנו בעניין הזה.

יעקב אשר: אבל אני בכלל חשבתי שיש לך בשורה להגיד.

יעקב אשר: חשבתי שאולי תגיד שמשרד הבריאות כבר הלך לתקן את זה.

אורי מקלב: לא, הבשורה היא יותר מזה.

אורי מקלב: ממה שאני מדבר ביממה האחרונה, גם עם השרה, אם מדובר במצב שמקום מגוריהם הקבוע של האישה והילדים הוא בישראל אז ודאי שצריך להתייחס למשפחה כיחידה.

אורי מקלב: המצב היום, שבו אדם נדחה – גם אם הוא אזרח ישראל וגם אם הוא בעל אשרה תקפה – בגלל שהמקום הקבוע שלו לא בישראל או לחלופין בגלל שיש לו אזרחות, ודאי שזה גורם לרוב הפניות.

אורי מקלב: עכשיו, איך אומרים היהודים?

אורי מקלב: שעד בית המרזח גם צריך כוסית משקה.

אורי מקלב: אז עד שהממשלה תתקן...

אורי מקלב: חשבנו שהיא תתקן את זה ביום חמישי האחרון, אבל היא הביאה את זה לכאן לוועדה בצורה לא מתוקנת, על אף שחלק מהשרים ודאי קיבלו את הפנייה הזאת.

אורי מקלב: אבל עד אז יש את סעיף 6, שמדבר על צורך הומניטרי.

אורי מקלב: אין צורך הומניטרי ברור יותר מלהיכנס לארץ כשהאישה והילדים נמצאים כאן.

יעקב אשר: זה מה שאמר אמנון.

יעקב אשר: להזכירך, אנחנו לא יכולים להוסיף על התקנות האלה, זאת הבעיה.

אורי מקלב: אבל לא צריך.

מיכל וונש: אדוני סגן השרה, הבעיה שהביצוע של הצורך ההומניטרי הזה לוקח שבועות.

אורי מקלב: לא, זה היום - - -

יעקב אשר: הוא אמר את זה היום.

יעקב אשר: אנחנו נבחן את הדברים.

יעקב אשר: אבל אני חושב שעדיין צריך להפעיל את כל הלחץ על הממשלה בעניין הזה.

יעקב אשר: גם אנחנו נעשה את זה.

יצחק פינדרוס: היושב-ראש, אני מזכיר לך שבשיחה שהייתה לי ולך עם שר הבריאות לפני העברת החוק, כתנאי להעברת החוק היה סיכום שאומר שהנושא הזה ייכלל.

יצחק פינדרוס: שר הבריאות היה איתי ואיתך בחדר, והיה לנו סיכום ברור שזה ייכלל בתקנות.

יצחק פינדרוס: וזה לא נכלל.

יצחק פינדרוס: אני מזכיר לך שאני ואתה היינו אצל שר הבריאות ודיברנו בדיוק על הנקודה הזאת.

יעקב אשר: הזיכרון שלי לא כל כך טוב, צריך להיזכר מה בדיוק נאמר.

יעקב אשר: היו לנו כמה דברים מצוינים שסידרנו שם - - -

יצחק פינדרוס: ארבעה דברים וזה היה אחד מהם.

יצחק פינדרוס: על זה הוא אמר כן מייד.

אורי מקלב: אני מעיד שחבר הכנסת פינדרוס אומר לי את זה כבר כמה ימים באופן רציף.

אורי מקלב: בסופו של דבר אני חושב שגם הממשלה צריכה לקבל את הלחץ שלה, וככל שהוועדה תיתן לה זמן קצר לתקן את זה ותאשר את זה בהגבלות האלה - - -

יעקב אשר: ברור, על זה אנחנו מדברים.

יעקב אשר: הבעיה שאנחנו מתקנים כל היום את ההחלטות של הממשלה.

אורי מקלב: "תבן לא ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו".

אורי מקלב: זאת אומרת, לא יכול להיות שיגבילו את זה ל-600.

אורי מקלב: הממשלה אומרת שאפשר 2,000, משרד הבריאות אומר שהוא לא יכול להשתלט על יותר מ-600, כשכל המשרדים האחרים, כולל משרד הפנים וכולל משרד התחבורה, העמידו את האנשים כדי לאפשר לבדוק, אבל משרד הבריאות - - -

יעקב אשר: לא, לא, לא, יש לך טעות.

יעקב אשר: אמר פה היום משרד - - -

אורי מקלב: המעכב היום מלהגדיל את מספר הנכנסים זה משרד הבריאות, לא משרד התחבורה.

יעקב אשר: לא, רגע, לפני ארבע דקות סיים פה המנכ"ל שלך נאום מרגש, שבו הוא אמר שכל עוד הנושא של אלה שעוברים למלוניות נשאר ככה - - -

אורי מקלב: מי שלא מאשר ליותר זה משרד הבריאות.

אורי מקלב: משרד התחבורה ומשרד הפנים - - -

יעקב אשר: לא, הם לא מסוגלים פיזית.

אורי מקלב: מי שלא נותן את המענה, מי שלא נותן להרחיב לפי החלטת הממשלה שמדברת על 2,000, זה משרד הבריאות.

אורי מקלב: הוא זה שלא נותן את כוח האדם שלו כדי לאפשר להגדיל את המספר מ-600.

יעקב אשר: לא, זה לא מה שהוא אומר.

יעקב אשר: יש פה מחלוקת.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בסופו של דבר אנחנו צריכים לראות איך ההחלטה הזאת מתממשת כבר מעכשיו.

אורי מקלב: היא יכולה להתממש מעכשיו, באישור שלהם.

אורי מקלב: זה שיש או אין טיסות, זה מהלחץ של האישורים.

אורי מקלב: משרד הפנים מאוד יעיל והוא יודע להגיד בדיוק על כל אחד האם עיקר שהותו היא בארץ, והם יכולים לתת לפי זה.

יעקב אשר: זה נאמר בצורה ברורה על ידי אמנון שמואלי ממשרד הפנים, מרשות האוכלוסין.

יעקב אשר: אנחנו מקווים שזה באמת יקרה.

אורי מקלב: אני רוצה לציין שמשרד התחבורה עושה את כל המאמצים וכבר רואים שינויים.

אורי מקלב: משרד התחבורה קיבל את זה על עצמו.

אורי מקלב: כולם גלגלו את זה לכיוון משרד התחבורה, והשרה ראתה לנכון לקחת את זה.

אורי מקלב: היא ראתה לנגד עיניה את הפניות.

אורי מקלב: הם חיים את זה, הם מקבלים את הפניות, הם לא מנותקים מהציבור.

אורי מקלב: הוועדה יודעת לעבוד ביעילות.

אורי מקלב: אחרי שהיא אישרה היא יודעת להנפיק את זה באופן מיידי, ויש גם כאלה שאומרים שהם מתפעלים מזה, "הרבה ימים חיכינו, לא קיבלנו תשובות, והיום אנחנו מקבלים תשובות".

אורי מקלב: ולכן, בשיתוף הוועדה – לוועדה יש את הכוח לזה – צריך לעגן את זה, כך שנוכל לעבוד באופן יעיל - - -

יעקב אשר: לתקן את טעויות הממשלה.

אורי מקלב: לשפר אותן.

יעקב אשר: טוב, תודה רבה לסגן השר.

אלכס קושניר: אם סגן השר כבר פה אני יכול לנצל את זה ולשאול שאלה?

יעקב אשר: הוא מדבר על קייב.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על זה הרבה, אבל אני שמח שעכשיו אתה פה, כי אני חושב שבסופו של דבר מדובר בהחלטה של הדרג המדיני.

אלכס קושניר: יש אלפי אזרחים שנמצאים כרגע במצור במרחב הפוסט סובייטי ואין להם שום דרך לצאת החוצה.

אורי מקלב: אבל מנכ"ל משרד התחבורה התייחס בדיוק לנקודה הזאת.

אלכס קושניר: אדוני, תן לי לסיים את השאלה.

אלכס קושניר: אני שמעתי את המנכ"ל.

אלכס קושניר: המנכ"ל אמר שמי שמנע את קייב כהאבּ ליציאה זה משרד הבריאות.

אלכס קושניר: אבל משרד הבריאות אמר "לא היה ולא נברא".

אלכס קושניר: אז השאלה שלי היא איפה זה עומד.

עופר מלכה: לא, הם לא אמרו שזה לא היה ולא נברא, הם אמרו שהם הולכים לבדוק את זה.

עופר מלכה: אני יכול להראות לך, זה ממוסמך אצלנו; אני יכול להראות לך שמשרד הבריאות לא רצה מבחינה אפידמיולוגית להכניס את קייב.

אלכס קושניר: אמרה האחראית על בריאות הציבור - - -

שרון אלרעי-פרייס: אני לא אמרתי "לא היה ולא נברא", למה להכניס לי מילים לפה?

שרון אלרעי-פרייס: אני אמרתי "לא היה ולא נברא"?

אלכס קושניר: את אמרת שאת לא מכירה את זה.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא אומר שזה לא היה וזה לא נברא.

עופר מלכה: אפשר להאשים אותנו בהרבה דברים – לא באמינות.

אלכס קושניר: אם את לא מכירה את זה אז מי כן מכיר את זה?

שרון אלרעי-פרייס: אנשים אחרים.

עופר מלכה: משרד הבריאות זה לא רק ד"ר פרייס, יש עוד כמה אנשים במשרד הבריאות.

יעקב אשר: קושניר, אני יודע שאתה מוכשר מאוד, אבל אנחנו דיברנו מאוד ברור.

יעקב אשר: אני ביקשתי מד"ר פרייס שתבדוק ותיתן לנו תשובה רשמית.

יעקב אשר: כל עוד שהיא לא ענתה לי תשובה רשמית על זה - - -

אלכס קושניר: איפה התשובה?

אלכס קושניר: כמה זמן לוקח לקבל תשובה?

יעקב אשר: לא יודע.

יעקב אשר: אני לא בדקתי אצלך כמה זמן אתה עונה תשובה.

אלכס קושניר: כמה זמן לוקח לפקיד בכיר לקבל תשובה?

אלכס קושניר: אתה יודע מה אני הולך לעשות?

אלכס קושניר: אני הולך לתת את הטלפון האישי של כל הפקידים במשרד הבריאות ומשרד התחבורה, כדי שכל אלה ששולחים אליי הודעות – שגם אתם תקבלו אותם, ותקראו את המקרים של ילדים שתקועים שם וההורים תקועים פה.

עופר מלכה: אתה לא תהיה הראשון, כבר נתנו את הטלפון שלי לכל הארץ.

עופר מלכה: פשוט יהיה להם תפוס.

אלכס קושניר: תקראו את המקרים.

אלכס קושניר: לאנשים כבר אין כסף לצאת.

אלכס קושניר: יש להם כרטיסים אבל הטיסות כל הזמן מבוטלות.

אלכס קושניר: ואתם פה דנים מי אשם בזה, האם זה משרד הבריאות או משרד התחבורה.

אלכס קושניר: תשבו כבר ותחליטו.

אלכס קושניר: יש אלפים שנמצאים במרחב הזה, ואתם לא עושים כלום כדי להוציא אותם.

אלכס קושניר: המוטציה שמגיעה מפרנקפורט היא יותר טובה מהמוטציה שמגיעה מקייב?

אלכס קושניר: אתם בכלל מבינים על מה אתם מדברים?

עופר מלכה: אנחנו מבינים טוב מאוד על מה אנחנו מדברים - - -

אלכס קושניר: וד"ר פרייס, אני לא מכניס לך שום מילים לפה, אני רק מבקש ממך לקחת אחריות על אזרחים שנמצאים במרחב הפוסט סובייטי ואתם לא עושים כלום בשביל להוציא אותם, שום דבר.

אלכס קושניר: ואני אומר לך, בן אדם שנמצא בחברובסק, שזה תשע שעות ממוסקבה, אין לו שום סיכוי בעולם להגיע לפרנקפורט.

אלכס קושניר: את בכלל מבינה את זה?

אלכס קושניר: אתה בכלל מבין את זה?

אלכס קושניר: זה בזמן שיש במוצ"ש טיסה שמגיעה מניו יורק ואף אחד לא יודע עליה.

אלכס קושניר: אתם התחרפנתם?

אלכס קושניר: יש פה אזרחים שרוצים לחזור הביתה.

אלכס קושניר: תחזירו אותם.

אלכס קושניר: עזבו אתכם ממכסות.

אלכס קושניר: במקום שתי טיסות מפרנקפורט תעשו טיסה אחת בשבוע מקייב ואחת ממוסקבה.

אלכס קושניר: תחזירו את האנשים הביתה, לא יכול להיות שיש פה אזרחים סוג א' ואזרחים סוג ב'.

אלכס קושניר: נפלתם על המוח כולכם.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הרי החשש ממוטציה לא ייגמר בעוד שבוע, זה יהיה גם בעוד חודשיים.

אורי מקלב: אז מה אנחנו בעצם רוצים?

אורי מקלב: לסגור לחודשיים?

אורי מקלב: מה שקיים היום על הפרק זה לא איזה מוטציה שאנחנו יודעים עליה.

אורי מקלב: אז מה יהיה בעוד חודשיים?

אורי מקלב: המצב לא ייפתר.

אורי מקלב: לכן צריך לקבל החלטות עכשיו.

אורי מקלב: לגבי מה שאמרת על הטלפונים, אני רק רוצה להודיע לך שחוץ ממנכ"ל משרד התחבורה, כל הפלאפונים של כולם כבר סגורים, אז אין לך מה לתת את המספר לציבור, המצב הוא שאף אחד לא עונה לך.

יעקב אשר: תודה רבה לסגן השרה, מקלב.

יעקב אשר: בהצלחה ותבשר לנו בשורות טובות.

יעקב אשר: את ההצבעות נעשה יותר מאוחר, את הכול ביחד.

יעקב אשר: את מה שנחליט להעלות להצבעה.

יעקב אשר: יכול להיות שחלק נחליט לא להעלות.

יעקב אשר: אני מציע שכרגע נעשה הפסקה ואחר כך נמשיך - - -

יצחק פינדרוס: יש לי שתי שאלות למשרד הבריאות.

יצחק פינדרוס: א', בחוק המקורי זה 28 יום.

יצחק פינדרוס: האם התכנון שלכם הוא להאריך את זה אחרי 6 במרץ?

יצחק פינדרוס: זאת שאלה שהרבה שואלים אותה, כי הרבה אנשים אומרים שאם זה מסתיים ב-6 במרץ אז הם יתכננו את הנסיעה שלהם ל-6 במרץ.

יצחק פינדרוס: דבר שני, למה אתם לא מוציאים מוועדת חריגים את מי שיש לו תעודת מחלים ממדינת ישראל, כך שלא יצטרך לעבור את ההליך הזה?

יצחק פינדרוס: הוא לא אמור להיות במספרים המוחלטים, כי הוא לא הולך להיות במלונית.

יצחק פינדרוס: שמי שיש לו תעודת מחלים במדינת ישראל, שיצא מכל המשחק הזה.

יצחק פינדרוס: ככה תפתרו הרבה בעיות לכל העובדות של אמנון ושל המשרד - - -

יעקב אשר: מחלימים ומתחסנים.

יצחק פינדרוס: כן, מי שיש לו תעודה ירוקה.

יצחק פינדרוס: שיוציאו אותו מהמשחק הזה.

יצחק פינדרוס: זה יוריד את העבודה לארבעת המשרדים, שאני כבר לא זוכר מיהם.

עופר מלכה: זה כבר יורד.

עופר מלכה: חבר הכנסת פינדרוס, מי שיש לו תעודת מתחסן, איך שהוא נוחת הוא משוחרר.

יצחק פינדרוס: אבל הוא עדיין צריך למלא בקשה בוועדת חריגים ולקבל אישור מהוועדה.

יצחק פינדרוס: ולפעמים קורה ששלושה ימים לא עונים לו.

יצחק פינדרוס: לכן אני שואל את משרד הבריאות שאלה פשוטה מאוד.

יצחק פינדרוס: למה לא מוציאים את המחלימים מתוך המשחק הזה?

יצחק פינדרוס: ואני חוזר על השאלה הראשונה, האם אתם מתכוונים להאריך את זה אחרי 6 במרץ.

שרון אלרעי-פרייס: אי אפשר להוציא את המחלימים ואת המחוסנים מהמשחק הזה, כי הם לא מחוץ למשחק.

שרון אלרעי-פרייס: גם אצל מחלימים ומחוסנים יש סיכוי מסוים שהם יידבקו, וכבר ראינו מקרים - - -

יצחק פינדרוס: לא, התכוונתי למשחק של הוועדה.

יצחק פינדרוס: אני מבין שהם צריכים בדיקה.

יצחק פינדרוס: לא הבנת את השאלה שלי.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא מבינה את השאלה.

יעקב אשר: הוא מדבר על הפרוצדורה.

יצחק פינדרוס: להוציא אותו מהפרוצדורה של ועדת חריגים.

שרון אלרעי-פרייס: הוא פונה לוועדת חריגים ומחריגים אותו.

יעקב אשר: אבל לפעמים זה שעות.

יצחק פינדרוס: שעות?

יצחק פינדרוס: ימים.

יצחק פינדרוס: הלוואי שעות.

יצחק פינדרוס: שעות זה עוד טוב.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא מבינה, אתה מתכוון שכל מחלים ומחוסן פשוט יוכל לטוס בלי הגבלות?

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: זה גם מה שקורה היום בפועל.

שרון אלרעי-פרייס: לא - - -

יצחק פינדרוס: אני אומר שהוא לא צריך לעבור את הפרוצדורה של ועדת חריגים.

יצחק פינדרוס: כי הרי מה קורה היום - - -

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שמבחינתך כל מחוסן ומחלים יטוס לאן שהוא רוצה.

יצחק פינדרוס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: הבנתי מה שאמרת, וזה מה שעניתי עליו.

שרון אלרעי-פרייס: מחוסנים ומחלימים הם לא מחוץ למשחק.

שרון אלרעי-פרייס: נכון שהם יכולים לחלות בשיעור יותר נמוך, אבל הם עדיין יכולים לחלות.

יצחק פינדרוס: לא הבנתי מה את מרוויחה מזה שהם עוברים את הפרוצדורה.

שרון אלרעי-פרייס: אני אשמח לסיים את המשפט.

שרון אלרעי-פרייס: הם לא מחוץ למשחק, בטח כשיש מצב שיהיו וריאנטים שעלולים להדביק מחלימים ומחוסנים.

יצחק פינדרוס: אבל לא הבנתי מה מרוויחים מהפרוצדורה.

שרון אלרעי-פרייס: הרציונל הוא להפחית תעבורה, כי כשאנשים נוסעים וחוזרים הם עלולים להביא לפה וריאנטים שמסכנים את כל מי שנמצא פה.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי השאלה השנייה, מבחינתי אפשר היום לבטל את הכול אם אנחנו נמצא דרך טובה לאכיפת בידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אבל כרגע זה בעיה.

יצחק פינדרוס: אז את אומרת שזה אמור להיות מוארך גם אחרי 6 במרץ?

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו צריכים למצוא במדינת ישראל דרך לדאוג שאנשים יהיו בבידוד - -

יעקב אשר: לא אני צריך להתעסק בזה, הממשלה צריכה להתעסק בזה.

שרון אלרעי-פרייס: - - ולא בידוד שבו המשטרה באה פעם ביום ודופקת להם בדלת, אלא בידוד שיודעים שהם 24/7 בבידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אם יש לנו את הפתרון הזה אז אפשר - - -

יצחק פינדרוס: החוק הזה מגביל ל-28 יום - - -

גור בליי: לא, זה ל-14 יום.

יצחק פינדרוס: עד 28 יום.

גור בליי: לא, ההארכה של ההגבלה הזאת היא כל פעם ל-14 יום.

יצחק פינדרוס: בחוק היה כתוב: עד 28 יום כולל.

גור בליי: לא, אתה מדבר על הבדיקות, זה משהו אחר.

גור בליי: יש פה שני דברים.

גור בליי: ההארכה של הכניסה והיציאה, שאלה תקנות שמוארכות עכשיו עד 6 במרץ ומוארכות כל פעם ב-14 יום, כאשר לפי מה שהוועדה קבעה כשהיא אישרה את זה בחוק, בכל שקילה צריך לשקול את פרק הזמן הרצוי של הגבלת כניסה ויציאה כאמור.

גור בליי: זאת אומרת, בכל הארכה הנטל על הממשלה הולך ועולה ככל שמאריכים.

יעקב אשר: טכנית הם יכולים, מעשית – צריך לראות.

יעקב אשר: רות וסרמן, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: ברור לחלוטין שיש פה עניין של בריאות הציבור מחד וקושי אמיתי אובייקטיבי מטורף של אלפי אזרחים מצד שני.

רות וסרמן לנדה: מישהו יכול לומר כמה אזרחים של מדינת ישראל נמצאים בחו"ל?

רות וסרמן לנדה: כי כל חבר כנסת יושב ומייצג את האלפים או מאות שפונים אליו בסיפורים באמת נוראיים – ערבים, מרחב ברית המועצות לשעבר, עולים – אבל האם מישהו יכול לתת מענה כללי?

רות וסרמן לנדה: כדי לפתור את העניין הזה צריך לדעת מה הכמות של אזרחי מדינת ישראל שתקועים בחו"ל, במצבים לא פשוטים.

רות וסרמן לנדה: סגן השר דיבר, הרבה אנשים מדברים, אבל בכמה אנשים מדובר?

רות וסרמן לנדה: צריך למצוא לזה פתרון.

רות וסרמן לנדה: פשוט אני יושבת פה וצריכה להצביע על בריאות הציבור לעומת סבל בל יתואר של הרבה מאוד אזרחים.

רות וסרמן לנדה: ואני אומרת לכם שאני בתור בן אדם שמאוד אכפת לו, כמוכם, לא רואה טעם להמשיך לריב על זה עוד שעות.

רות וסרמן לנדה: אז בואו ניקח את הנתונים ונראה כמה אנשים שהם אזרחי מדינת ישראל עם זכויות יושבים בחו"ל וסובלים, ואז ננסה למצוא פתרון.

רות וסרמן לנדה: מישהו יכול לתת תשובה על זה?

אמנון שמואלי: אני יכול לתת תשובה.

אמנון שמואלי: אנחנו עשינו בדיקה לפני שבועיים.

אמנון שמואלי: יש 170,000 אזרחים ישראלים שנמצאים בחו"ל.

אמנון שמואלי: אבל אנחנו לא יודעים מה פוטנציאל ההגעה לכאן.

אמנון שמואלי: בדרך כלל בחגים כולם רוצים להגיע, הכמות היא גדולה מאודה.

אמנון שמואלי: מ-1 בינואר 2020 הנתון הוא 170,000.

טל פוקס: אבל חלק מזה זה אנשים שלא רוצים לחזור.

ענת כנפו: אני רוצה להגיד משהו.

ענת כנפו: כביכול זה לא התפקיד של הוועדה למצוא את הפתרונות.

ענת כנפו: אבל אם אנחנו נצביע היום על לא להאריך את התקנות אז אנחנו - - -

יעקב אשר: רגע, את מבלבלת בין שני דברים.

יעקב אשר: יש לנו הכרזה אחת ויש לנו תקנות.

יעקב אשר: לגבי ההכרזה – השאלה היא האם להאריך אותה או לא.

יעקב אשר: הנטייה שלי היא לא להצביע ואז היא תסתיים היום בחצות, ועד אז הממשלה תתכבד ותמצא את הפתרונות שלה, וזאת מסיבה אחת: שפשוט אין סגירה הרמטית בכל מקרה, אז למה להתעלל בשליש?

יעקב אשר: לגבי התקנות הנוספות, אנחנו דיברנו על נקודה מסוימת, היא הובהרה לפרוטוקול, יכול להיות שאנחנו נרצה לקצר חלק מהזמן של התקנות כדי לתת זמן לממשלה לתקן אותן יותר מהר, ייתכן שלא.

יעקב אשר: בכל מקרה, אני מתייחס למה שנאמר כאן בפרוטוקול, שאלה התקנות שאמורות לפעול.

יעקב אשר: אני חושב שהממשלה צריכה גם לעשות אותן בפועל, זה הכול.

גור בליי: רגע, אני רוצה להשלים עם עוד שאלה, בהמשך לשאלה שנשאלה על ידי חברי הכנסת קודם.

גור בליי: בחוות הדעת האפידמיולוגית של ד"ר שרון אלרעי פרייס היא דיברה על זה שצריך להמשיך ולהאריך כל הזמן בשביל קידום מערך החיסונים הלאומי, הבנת יעילות החיסון על וריאנטים אחרים והמשך בניית מערך הריצוף הגנומי.

גור בליי: השאלה היא מתי זה נגמר, הדבר הזה.

גור בליי: גם נאמר שם שהבסיס לפתיחה בטוחה של השמיים יהיה מציאת מנגנון לווידוא בידוד לחוזרים מחו"ל.

גור בליי: הדברים האלה לא בהכרח יושבים אחד עם השני, אז אני אשמח אם היא תוכל להתייחס לזה.

גור בליי: כי מדובר בשני דברים שונים.

גור בליי: הרי עם הווריאנטים אין לי חסינות, כי הם יכולים להגיע וכל רגע נולד עוד וריאנט.

גור בליי: אז לפי זה אנחנו יכולים להמשיך את ההגבלות האלה עוד במשך חודשים, למרות שהרף שנקבע בחוק הוא מאוד מחמיר, כי החוק קובע שכל הארכה צריכה לעמוד ברף גבוה יותר.

גור בליי: השאלה איך אתם רואים את אסטרטגיית היציאה מהדבר הזה, אם בכלל.

גור בליי: אני לא מבין מה החשיבה פה.

יעקב אשר: הרב אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: שמעתי את הדיון.

ישראל אייכלר: יש הנחה שיש ועדת חריגים שפותרת את הבעיות שהמדינה מאפשרת עם התקנות הקיימות.

ישראל אייכלר: אבל למעשה – ואני אומר את זה מהשטח – כשעושים ועדת חריגים, הדבר הראשון הוא שהיא צריכה לעבוד 24/7, עם מספיק אנשים, כדי לענות על כל הפניות.

ישראל אייכלר: אבל לא זה מה שקורה.

ישראל אייכלר: וזה אומר שפוגעים בזכויות האדם הבסיסיות ביותר, בניגוד לחוק, מעצם העובדה שאין מספיק אנשים.

ישראל אייכלר: אלה שעובדים עובדים קשה מאוד, אין לי שום תלונה עליהם.

ישראל אייכלר: אבל יש מקרים מזעזעים.

ישראל אייכלר: למשל, הוציאו עכשיו מהתקנות את העניין של חתונה.

ישראל אייכלר: חתונה זה דבר אסור.

ישראל אייכלר: יש עכשיו חתן שנמצא בחוץ לארץ וכלה שנמצאת פה ולהפך, ושני הזוגות לא יכולים להגיע, כי חתונה לא קיימת בתקנות.

ישראל אייכלר: הם צריכים להגיד שמישהו מת ויש לוויה, רק אז אפשר אולי להגיע, וגם אז צריך לחכות לוועדת חריגים.

ישראל אייכלר: כבר היו לי שני מקרים של לוויות שעד שוועדת חריגים ענתה המת כבר היה בגן עדן, כבר עבר את בית דין של מעלה.

ישראל אייכלר: זה בלתי אפשרי, זה לא עובד.

ישראל אייכלר: והדבר הנורא ביותר הוא העניין של המלוניות.

ישראל אייכלר: אלה בתי כלא.

ישראל אייכלר: מדינה שמדברת ככה על זכויות אדם מכניסה אנשים לבתי כלא כי המערכת כושלת בהבטחת הבידוד שלהם בבית.

ישראל אייכלר: אני הייתי בבידוד בבית פעמיים, וצלצלו ושאלו.

ישראל אייכלר: תארו לכם שהיו מכניסים אותי לבית כלא.

ישראל אייכלר: זאת שלילת זכויות האדם הבסיסיות ביותר.

ישראל אייכלר: ועוד נקודה אחת, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: יש בחורים צעירים ישראלים שסיימו עבודה ולימודים והם מבקשים לחזור לארץ, אבל הם רווקים ואין להם משפחות ומקרים קורעי לב.

ישראל אייכלר: לא מגיע להם לחזור לארץ?

ישראל אייכלר: והם בריאים.

ישראל אייכלר: יש מעבדות שאפשר לבדוק אם הם בריאים.

ישראל אייכלר: ויש אפשרות להחזיק אותם בבידוד שלא במלוניות, שלהן אני קורא בתי כלא כי הן באמת בתי כלא.

ישראל אייכלר: דבר אחרון, הייתה החלטה שבפורים סוגרים את רבי שמעון בר יוחאי.

ישראל אייכלר: החלטה שידעו עליה מראש.

ישראל אייכלר: אבל אמרו שהצימרים לא נאסרו בכל הארץ.

ישראל אייכלר: במירון השבת הזאת – קיבלתי טלפונים – השוטרים אמרו לאוטובוסים להשאיר אנשים בעין זיתים ובפרוד על הכביש; אנשים עם עשרה ילדים ששכרו צימרים, שזה דבר חוקי לחלוטין.

ישראל אייכלר: אלא שבגלל שהצימר נמצא במירון ובגלל שהם חרדים, הורידו אותם באמצע הכביש ביום שישי.

ישראל אייכלר: יש פה התעללות והפרת זכויות אדם בצורה נוראה ביותר, והכול בשם הבריאות.

ישראל אייכלר: דואגים לבריאותנו.

ישראל אייכלר: אבל הדברים שאמרתי לא קשורים בכלל לבריאות.

ישראל אייכלר: יש גם שוחטים שנמצאים בחוץ לארץ ולא יכולים לחזור לארץ.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לפני שאתה הולך להצביע אני מציע - - -

עופר מלכה: אם אפשר להתערב, השוחטים התחייבו לא לחזור עד אחרי פסח.

עופר מלכה: בגלל זה הם קיבלו אישור יציאה.

ישראל אייכלר: אני מניח שמה שאתה אומר זה נכון, אבל מה זאת אומרת "התחייבו"?

ישראל אייכלר: הם לא יהיו בפסח עם המשפחה?

ישראל אייכלר: בגלל מה?

ישראל אייכלר: הם חולים?

עופר מלכה: הם לא היו רשאים לצאת מהארץ והם התחייבו שהם יצאו עד אחרי פסח, ולכן הוועדה שקלה ונתנה להם את האישורים.

עופר מלכה: בגלל שזאת יציאה לתקופה מאוד ארוכה.

ישראל אייכלר: אני מניח שמה שאתה אומר זה נכון, אבל שוב, זה שלילת זכויות אדם.

ישראל אייכלר: למה עד אחרי פסח?

ישראל אייכלר: מה קרה, הוא חולה?

עופר מלכה: לא, הם אמרו שהם יוצאים ושיש להם עבודה עד אחרי פסח.

עופר מלכה: על סמך זה הוועדה נתנה את האישור.

עופר מלכה: אחרת לא היו נותנים אישור יציאה.

עופר מלכה: הם אמרו שזה צורך העבודה שלהם.

עופר מלכה: זאת אחת הדוגמאות שאנשים ממלאים טפסים וכותבים סיבות שאין בינן לבין המציאות כלום.

עופר מלכה: עם זה אנחנו צריכים להתמודד.

ישראל אייכלר: אני מניח שכל מה שאתה אומר זה נכון, אבל גם אם זה נכון זה לא בסדר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, נשאלת פה האם אתה מתכוון שכל המחלימים והמחוסנים יוכלו לצאת.

יצחק פינדרוס: אני שאלתי ואמרו לי שלא.

ישראל אייכלר: אתם יכולים להסביר לי למה מותר לפגוע בזכויות האדם הבריא, המחוסן והמחלים בגלל שהחליטו מה שהחליטו?

ישראל אייכלר: איזו מין החלטה זאת?

ישראל אייכלר: זאת החלטה אנטי דמוקרטית בעליל, צריך לבטל אותה.

ישראל אייכלר: מחלים ואדם שלא יכול להדביק מישהו אחר – אין שום זכות לאף אחד למנוע ממנו את חופש התנועה, חופש הנסיעה וחופש החזרה.

ישראל אייכלר: נהיינו מדינת ברית המועצות.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אנחנו עושים הפסקה של חצי שעה ונתכנס שוב ב - - -

שרון אלרעי-פרייס: אני אשמח לעדכן ששוחחתי עם מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' חזי לוי, שאומר שמבחינתו ברגע שעומדים במכסה ויש ועדת חריגים ואנשים עברו אותה, אפשר לארגן טיסות מכל מקום.

שרון אלרעי-פרייס: זה נאמר למנכ"ל משרד התחבורה.

שרון אלרעי-פרייס: העצירה לא הייתה של משרד הבריאות.

שרון אלרעי-פרייס: הוא דיבר ביום שבת עם מנכ"ל משרד התחבורה.

שרון אלרעי-פרייס: שוב, ראוי להגיד שלא כדאי שהאבּ יהיה מקום עם תחלואה גבוהה, מקום שכולם מגיעים אליו ונדבקים שם.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא הכי הגיוני.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אין התעקשות של משרד הבריאות שהטיסות יהיו מפרנקפורט או מניו יורק.

רות וסרמן לנדה: זאת אומרת שההחלטה היא ככל הנראה במשרד התחבורה.

יעקב אשר: לא, זה מה שניסיתי להסביר חצי שעה, אבל כנראה יש חברי כנסת שלא אוהבים לשמוע את מה שאני אומר.

יעקב אשר: אני מדבר על אלכס קושניר.

יעקב אשר: בעצם זה עניין טכני, שצריך להיפתר, אבל לא הייתה החלטה מפורשת של משרד הבריאות שאומרת שבגלל שיש שם אחוז תחלואה יותר גבוה אי אפשר לצאת משם.

שרון אלרעי-פרייס: אני אגיד בצורה מדויקת, מי שמנהל במשרד הבריאות הרבה מאוד דברים שהם בהקשרים בין-לאומיים זה ד"ר אשי שלמון.

שרון אלרעי-פרייס: כרגע אני לא מצליחה להשיג אותו ואני לא יודעת מה הוא אמר.

שרון אלרעי-פרייס: אבל דיברתי עם פרופ' חזי לוי, וזה מה שהוא אמר, על פי שיחה שהייתה לו עם משרד התחבורה ביום שבת.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: את שבה אלינו אחר כך?

שרון אלרעי-פרייס: אתם רוצים שאני אשוב אליכם?

שרון אלרעי-פרייס: אתם חייבים?

יעקב אשר: כן, אנחנו צריכים.

יעקב אשר: חצי שעה הפסקה.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אני מחדש את ישיבת הוועדה.

יעקב אשר: אנחנו דנו בשני נושאים – אחד זה הנושא של הכרזת הסמכויות, זה לגבי הנושא של המלוניות.

יעקב אשר: דיברנו גם על התקנות של הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה.

יעקב אשר: יש עוד כמה שאלות שהיועץ המשפטי רוצה לשאול, אחר כך אנחנו נסכם.

אוסאמה סעדי: אפשר לפני זה, אדוני היושב-ראש?

יעקב אשר: לא, אתה רוצה להגיע כבר לסיכום, אני עוד לא מגיע לסיכום.

אוסאמה סעדי: לא, לא, לעניין המלוניות, לפני הסיכום.

יעקב אשר: דקה, אני תיכף אגיד ואז אני אתן לך לדבר.

יעקב אשר: דקה.

גור בליי: השאלה לפני ההפסקה הייתה לד"ר אלרעי-פרייס.

גור בליי: דיברנו על זה שלפי חוק הסמכויות תקנות הגבלת הכניסה והיציאה לפי סעיף 7א(ב)(3), מה שאושר בתיקון האחרון שעשינו לפני כשבועיים, בכל הארכה של הגבלת כניסה ויציאה צריך להתחשב בפרק הזמן הרצוף של הגבלת כניסה ויציאה כאמור.

גור בליי: זאת אומרת, הנטל הולך וגובר ככל שמאריכים במצטבר את תקופת ההגבלה על כניסה ויציאה בגלל הפגיעה המשמעותית פה בזכויות של אזרחים שרוצים לחזור הביתה ושל כל אדם שרוצה לצאת.

גור בליי: בחוות הדעת האפידמיולוגית שבאה ביחד עם התקנות הללו דובר על כמה נימוקים שקשורים בנושא הזה.

גור בליי: אלו נימוקים מסוגים שונים.

גור בליי: יש שם שלושה נימוקים שמדברים על זה שיגבירו את ההתחסנות, יהיה יותר ידע אם החיסון אפקטיבי כלפי המוטציות, והנושא השלישי הוא נושא שיפור הריצוף הגנומי, ובנפרד הנושא של אכיפת בידוד.

גור בליי: השאלה היא איך הדברים האלה עומדים, מה ה-exit strategy שלנו במובן הזה, כי לכאורה, גם אם יהיו הרבה מאוד חיסונים, אם המוטציה עמידה לחיסון, אז גם אם יהיו 90% מחוסנים לכאורה, הבעיה נותרת בעינה.

גור בליי: כמו שקודם ציינת, גם כל הזמן נולדות מוטציות חדשות.

גור בליי: לכאורה, לפי זה חודשים על חודשים על חודשים אנחנו נמשיך להיות עם ההגבלה הזאת, כי אני לא רואה שיש איזושהי נקודת יעד שקורית בעוד שבועיים - - -

יעקב אשר: לפעמים כשיש תהליך, כשהתהליך מתקדם, אומרים עוד ועוד ועוד ועוד.

גור בליי: אבל פה לא ברור מה התהליך, למה אנחנו שואפים.

יעקב אשר: פה זה סיפור בלי סוף.

שרון אלרעי-פרייס: אני מבינה את השאלה.

יעקב אשר: השאלה מתי אנחנו נהיה בלתי אחראיים שנפסיק את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אני מקווה שלא היום.

יעקב אשר: כי אז תצטרכו לשכנע אותנו, כי אם היום אני לא מצליח להשתכנע, איך אני – אוקיי.

שרון אלרעי-פרייס: אני אגיד שההסבר מורכב מהדברים שאנחנו עושים במשרד הבריאות על מנת לשפר את הזיהוי ואת העבודה בנושא של הווריאנטים, שהיא הקמת מערך לאומי לריצוף גנומי.

שרון אלרעי-פרייס: הדבר הזה נמצא בתהליכים.

שרון אלרעי-פרייס: לפני מספר חודשים לא היה שום דבר, אחר כך הצטרפו ארבע מעבדות לקונסורציום, עכשיו אנחנו מגדילים את זה לשמונה מעבדות, מביאים קיטים שמצליחים לזהות וריאנטים בצורה מהירה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אני אגיד – וזה גם כתוב בצורה מאוד ברורה בחוות הדעת – עד שלא תהיה לנו דרך לאכוף בידוד במדינת ישראל, כל מה שאנחנו עושים פה הוא בדיעבד, הוא לרדוף אחרי הזנב של עצמנו.

שרון אלרעי-פרייס: נכנסים וריאנטים – צריך להבין, הריצוף לוקח כמה ימים.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא שבן אדם מגיע בשדה, מרצפים באותו רגע, יודעים – יש פה וריאנט שהוא בעייתי ועכשיו אנחנו יודעים מה לעשות איתו.

יעקב אשר: תרשי להקשות עליך, לחלק אחר שאת קשרת אותו.

יעקב אשר: לפחות אם היינו הולכים על בידוד של שלושה-ארבעה ימים לפחות, ובזה נגמר כדי להגיע לפחות לריצוף הזה שאת אומרת שהוא זמן, זה דבר שהיה אפשר אולי לחיות איתו יותר טוב מאשר ללכת על התקנה, לעשות קופי-פייסט מ-14 יום או עשרה ימים ושתי בדיקות וכולי.

שרון אלרעי-פרייס: אני אסביר.

שרון אלרעי-פרייס: הריצוף ייקח שלושה-ארבעה ימים למישהו שהוא מאומת בכניסה שלו.

שרון אלרעי-פרייס: מישהו שהוא לא מאומת בכניסה שלו ובמהלך עשרת ימי הבידוד שלו הוא יהפוך להיות חיובי, התשובה שלו בנחיתה בנתב"ג היא שלילית ואז אין לי מה לרצף.

יעקב אשר: סליחה.

יעקב אשר: אני אגיד לך במה אני מתעסק עכשיו.

יעקב אשר: אני אגיד לך למה הפרעתי לך לדבר.

יעקב אשר: הבקשה של משפחה של אישה שנמצאת בבית חולים סיעודי והם מבקשים לתת אפשרות לאחד מבני המשפחה שהוא מחוסן או מחלים לבוא לבקר קצת – שעה, שעתיים, שלוש.

יעקב אשר: אם תעזרי לי בזה, העוזר שלי יכול להחזיר - - -

שרון אלרעי-פרייס: אבל יש נוהל ביקורים במוסדות גריאטריים.

יעקב אשר: יש נוהל שהוא מאוד - - -

שרון אלרעי-פרייס: אני מוכנה לעזור ולבדוק.

יעקב אשר: של אחת לכמה ימים.

יעקב אשר: אלו דברים שאנשים מתים רק מהבדידות והלבד.

יעקב אשר: אם אנחנו יודעים שהסיכוי להדביק או להידבק בדבר הזה הוא אחר – רק רציתי להגיד לך במה אני מתעסק.

שרון אלרעי-פרייס: אני מוכנה לעזור לבדוק את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אמור להיות נוהל ברור איך מבקרים במוסדות גריאטריים, ושמעתי שעבדו עליו מאוד קשה.

יעקב אשר: כן, אבל הנוהל הזה הוא נוהל מאוד מאוד בעייתי, הוא פעם בכמה ימים.

שרון אלרעי-פרייס: אני אשמח לראות.

שרון אלרעי-פרייס: זה מנוהל על ידי האגף לגריאטריה בחטיבת הרפואה.

שרון אלרעי-פרייס: אני אשמח לראות.

שרון אלרעי-פרייס: בכל מקרה, הבידוד עד לתשובת הריצוף ייתן פתרון למקרים שבהם כשבן אדם נחת הייתה לו תשובה חיובית, ואז לקחו את הדגימה שלו לריצוף.

שרון אלרעי-פרייס: בן אדם שנחת ובנחיתה שלו הייתה תשובה שלילית ואחר כך הוא הופך להיות חיובי במהלך ימי הבידוד, זה לא יעזור, ולכן נדרשים עשרה ימים של בידוד כי חלק מהאנשים שחוזרים, חוזרים והם חיוביים בנחיתה שלהם.

שרון אלרעי-פרייס: אגב, המספר הזה הלך וגדל – בהתחלה זה היה 3%, אחר כך ראינו שזה 10%, אחר כך ראינו שזה 15%, עכשיו זה עומד על 50%.

יעקב אשר: מה פירוש במהלך הבידוד הוא חיובי?

יעקב אשר: המילה מהלך בבידוד - - -

שרון אלרעי-פרייס: במהלך עשרת הימים מאז שהוא חזר.

יעקב אשר: כן, אבל זה אומר שמקסימום אתם תדעו את זה ביום התשיעי.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: ואז מגלים את זה ביום התשיעי.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו כמדינה צריכים - - -

יעקב אשר: אבל אם תעשו שלושה-ארבעה ימים ותגידו לאנשים שמעבר לבדיקה שהם עשו בשדה הם יצטרכו עוד בדיקה בעוד יומיים, יומיים לאחר מכן, זו לא תהיה עוד מסננת טובה?

גור בליי: נדמה לי שבפעם האחרונה אמרת שעכשיו אולי בגלל המוטציה הבריטית, שהיא יותר מהירה, שאת מזהה 60% - - -

שרון אלרעי-פרייס: הנתונים האחרונים שאני ראיתי הם כ-50%.

שרון אלרעי-פרייס: 50%-51%, 60% היה על נתונים לא מלאים של חודש ינואר.

שרון אלרעי-פרייס: כי בנתונים לא מלאים אתה תופס את כל אלה שביום הראשון הם חיוביים וכל אלה שאחר כך, אתה לא תופס אותם.

שרון אלרעי-פרייס: אבל כשאתה מסתכל על נתוני חודש ינואר, זה 50%.

גור בליי: רק בשביל לחדד, 50% מאלה שבסוף התגלו כחולים מקרב החוזרים את מזהה בנחיתה.

שרון אלרעי-פרייס: נכון, שזה נתון שהשתנה במשך הזמן.

שרון אלרעי-פרייס: מספטמבר לאוקטובר לנובמבר לדצמבר לינואר הנתונים האלה השתנו.

שרון אלרעי-פרייס: חלק מזה זה בגלל החיוב לעשות את הבדיקות, וחלק מזה ככל הנראה נובע מכל מיני וריאנטים שנכנסים עם הדבקות יותר מהירות.

גור בליי: רק בשביל לחדד, זה 50% מתוך אותם 2%-4% – זה הנתון שנתנו לנו בזמנו – מקרב כלל החוזרים שהם בסוף חיוביים.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: 3%.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

יעקב אשר: אגב, ה-3% האלה היו כשעוד לא היו את הבדיקות המקדימות.

שרון אלרעי-פרייס: 3% היה כשאנשים נבדקו כשהם נבדקו, בלי הבדיקות של 72 שעות, זה בטוח.

יעקב אשר: אז זו עוד מסננת.

שרון אלרעי-פרייס: אז יש מסננת שהיא 72, וגם אחרי ה-72 אנשים עוד חוזרים.

יעקב אשר: אלו ארבע מסננות, גברתי.

שרון אלרעי-פרייס: אני עדיין חושבת שהפתרון לדבר הזה הוא למצוא את הפתרון לאכיפת בידוד במדינת ישראל.

שרון אלרעי-פרייס: הנושא של מאמץ ההתחסנות הוא חשוב ביותר, אנחנו ממשיכים אותו בכל הכוח, יש לנו כבר מיליוני מחוסנים.

שרון אלרעי-פרייס: זה מאמץ כביר ומרשים שצריך להגיד כל הכבוד למדינת ישראל על כל חלקיה, כולל הציבור שמגיע להתחסן.

שרון אלרעי-פרייס: הדבר הזה יעזור בכניסה של וריאנטים שהם מדבקים, אבל שהחיסון עובד טוב עבורם.

שרון אלרעי-פרייס: אני מסכימה שהדבר הזה לא יעזור אם מגיע איזשהו וריאנט שהחיסון לא יעיל עבורו, אז כל המאמץ הזה לא טוב.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו במשרד הבריאות נערכים לנושא של ריצופים מהירים וקבלת תשובה מהר, אבל עדיין, הבסיס לכל זה הוא אכיפת בידוד.

שרון אלרעי-פרייס: אם אנחנו נמצא במדינת ישראל את הפתרון האמיתי שאנשים יישארו בבידוד אחרי שהם חוזרים – 7/24, לא שהבן אדם מגיע בבוקר, השוטר אומר לו שלום ואחר כך הוא יוצא, אלא אכיפת בידוד 7/24 למשך עשרה ימים, לא תהיה בעיה להתיר את ההגבלות האלה, כי הבעיה היא הנושא של הבידוד.

גור בליי: לשיטתך, עד שלא יהיה מנגנון אפקטיבי לווידוא בידוד של החוזרים, יכול להיות ששבועות ארוכים וחודשים יהיו את ההגבלות האלה על הכניסה והיציאה?

שרון אלרעי-פרייס: אני מקווה שזה לא יהיה שבועות ארוכים וחודשים.

שרון אלרעי-פרייס: יש כל מיני כלים טכנולוגיים, זה לא בהכרח צמיד אלקטרוני – יש צמיד אלקטרוני, יש אפליקציות, יש דברים אחרים – שנבחנים גם במשרד הבריאות, גם במשרד המודיעין, גם במשטרה, גם על ידי המל"ל.

שרון אלרעי-פרייס: מדינת ישראל צריכה למצוא פתרון אפקטיבי לדבר הזה.

שרון אלרעי-פרייס: כשיש פתרון אפקטיבי - - -

יעקב אשר: למה התחילו לבדוק את זה רק עכשיו?

שרון אלרעי-פרייס: בדקו את זה הרבה זמן קודם.

שרון אלרעי-פרייס: מפקדת - - -

יעקב אשר: את יודעת מה זה מזכיר לי?

יעקב אשר: זה מזכיר לי את האפליקציה של התו הירוק, שאנחנו שלושה וחצי חודשים – ביקשתי רק תהיו מוכנים עם זה.

יעקב אשר: שאלתי עשר פעמים אם יהיו מוכנים מבחינה טכנית.

יעקב אשר: אנחנו רואים שהאפליקציה לא עובדת, ההוא כן עובד, אפשר להוציא ניירות, שיש חשש גדול שמזייפים אותם.

יעקב אשר: אתם הולכים לאזור הנוח.

יעקב אשר: האזור הנוח הוא לעשות דברים שבימים רגילים לא היינו חושבים לעשות אותו בכלל, התרגלנו אליהם, רק בגלל עצלות של פקידים שצריכים לטפל בדברים המעשיים, ואני לא מתכוון אליך בעניין הזה.

יעקב אשר: פשוט עצלות, זה הכול.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא כל כך מבינה את ההאשמה בעצלות, אם תוכל להסביר לי.

יעקב אשר: אני אסביר לך.

יעקב אשר: אני ניהלתי פעם לא חנות מכולת, כמו שאמרו ידידיי קודם, אני ניהלתי פעם חנות קצת יותר גדולה.

יעקב אשר: כל בן אדם עם אספקט ניהולי יודע שיש דברים שצריך למצוא להם פתרון.

יעקב אשר: גם אם הדברים האלה לפעמים לא יוצאים בסוף לפועל, אבל אתה מכין תוכניות מגירה ואתה מגיע כבר מוכן לזה.

יעקב אשר: אתה מגיע מוכן שכבר עברת את החלק המשפטי, אפילו עשית מכרז על תנאי, שאם אתה הולך לעשות את זה.

יעקב אשר: משטרת ישראל – וכתב לי את זה מישהו שנפרד מהמשטרה בדרגה מאוד גבוהה – יש במשטרת ישראל קפאסיטי מתאים מאוד לנושא של האיזוקים האלה או האחרים.

יעקב אשר: יש להם.

יעקב אשר: יש להם חברות שהם עובדים איתן.

יעקב אשר: זה לא שונה בכלום, אפשר לעשות את זה יותר ידידותי, לא חייבים לעשות טקס שבאים לנעול את זה עליו, אפשר לעשות את זה קצת אחרת, כי בכל זאת זה משהו מסוג אחר.

יעקב אשר: זו שאלה של גו או לא גו, זו השאלה.

יעקב אשר: ובגו או לא גו הזה זה יכול להימשך עוד שבועות ולכן אני חושב שהתפקיד שלנו הוא לא להתגלגל עם הדבר הזה.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני חושבת שראוי לשאול את משרד המשפטים, כי הגו או נו-גו הוא של משרד המשפטים.

שרון אלרעי-פרייס: אני חייבת להגיד שהנושא הזה הוא נושא של אכיפת בידוד, ומזכירה לכל היושבים באולם הזה שמשרד הבריאות לא אחראי על אכיפה במדינת ישראל וזה לא תפקידו.

שרון אלרעי-פרייס: ויחד עם זאת, בגלל שאנחנו רואים את המצוקה, בגלל שאנחנו רואים את הקושי של האזרחים, בגלל שאנחנו רואים את הקושי בנתב"ג גם של הצוות, אנחנו מנסים לקדם משהו שקשור באכיפת בידוד; וסגן שר הבריאות מתעסק עם אזיק אלקטרוני.

שרון אלרעי-פרייס: לא מתפקיד משרד הבריאות להתעסק עם הדבר הזה.

יעקב אשר: אני מסכים איתך.

יעקב אשר: אני מסכים איתך.

שרון אלרעי-פרייס: משרד הבריאות היה צריך להגיד: חברינו היקרים בגורמי האכיפה השונים, אנא מצאו לזה פתרון.

שרון אלרעי-פרייס: אבל לא מוצאים לזה פתרון, אז אנחנו מקדמים את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אני לא חושבת שאפשר להגיד על מישהו במשרד הבריאות - - -

יעקב אשר: אגב, הפתרון הזה הוא הכרחי – את יודעת איפה שכנעת אותי יותר, ד"ר אלרעי?

יעקב אשר: לא רק בקטע הזה של המלוניות, שזה פייק במידה מסוימת, כי אם מדובר על 1,000 איש, 600 הולכים הביתה.

יעקב אשר: הווריאנט ילך לכל מקום איפה שהוא ירצה, גם על ה-600.

יעקב אשר: איפה ששכנעת אותי יותר זה בחלק של מתי יהיה הסוף של ההגבלות הללו, שזה שם המשחק העיקרי.

יעקב אשר: רצית להוסיף משהו, שזה בדיוק - - -

אוסאמה סעדי: כן, זה בדיוק בנקודה הזאת.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל שכנראה פספסתי את השורה התחתונה בדיון הקודם, מכיוון שאנחנו היינו בו זמנית בוועדת הבחירות בזום, היינו בחוץ, אני וגם חברי איתן גינזבורג.

אוסאמה סעדי: היינו בדיוק על אישור הרשימות והאותיות, זה היום.

אוסאמה סעדי: עשו את זה בזום ולכן יצאנו החוצה, אז כנראה פספסתי.

אוסאמה סעדי: אני מודה לך שהעלית את העניין הזה של המלוניות ושל הבידוד במלוניות, וכנראה שזו הסיבה – בגלל שאין מספיק מקומות במלוניות, אז מגבילים את הכמות של החוזרים ל-500, 600, 700, כפי ששמענו, למרות שאנחנו שמענו בדיונים הקודמים שמתכוונים להרחיב את זה ל-2,000.

אוסאמה סעדי: אני דיברתי על זה, אדוני היושב-ראש, וגם חברים פה בוועדה דיברו על העניין הזה, על המצוקות האנושיות וההומניטריות, עד כדי כך שמישהו התאבד, אומרים לי, וזה עצוב מאוד וחבל מאוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים, אדוני היושב-ראש, גם אתה וגם אני וגם יתר החברים – תוך כדי הדיונים אנחנו מקבלים פניות לוועדת חריגים ומבקשים את ההתערבות שלנו – נא לאשר, נא לאשר, וכל מקרה הוא מקרה זועק לשמיים.

אוסאמה סעדי: לכן אני בהחלט מגבה ותומך בהצעה שלך שאנחנו לא נאשר את התקנות ושהן יפוגו היום.

יעקב אשר: אתה לא מדבר על התקנות, אתה מדבר על ההכרזה של המלונית.

אוסאמה סעדי: על ההכרזה של המלונית, כי זה כבר פורסם באתרי החדשות.

יעקב אשר: כל מה שאני אומר פה מיד מתפרסם, אני לא יודע למה.

אוסאמה סעדי: כנראה שלפעמים אתה אומר דברים חשובים.

אוסאמה סעדי: תמיד דבריך מגיעים ישר לאן שצריך להגיע.

אוסאמה סעדי: הרבה אזרחים ואנשים מתקשרים אלינו: זה נכון או לא נכון?

אוסאמה סעדי: אז חשוב להבהיר את זה, ולכן אני מבקש ממך להבהיר את הדברים שאנשים שעכשיו שומעים יבינו מה אנחנו הולכים לעשות.

יעקב אשר: מאחר שאתה רוצה שאני אבהיר כי אתה רוצה לחסוך לעצמך לא להישאר עד סוף הישיבה, אז אני לא אבהיר.

יעקב אשר: אני הבהרתי את כוונתי, ואני גם אשמח לשמוע את דעת חברי הוועדה.

יעקב אשר: כן, מיכל.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, לעניין הזה אני חושבת שמיקוד הנושא הזה של בידודים, חייבים לתת עליו את הדעת.

מיכל וונש: הממשלה צריכה לייצר פתרונות.

מיכל וונש: אני יכולה לומר שלמשל ממשלת קנדה נתנה לאנשים לבחור באיזה מלון הם משלמים כדי להתאשפז באותו בית מלון, אבל הם צריכים להוכיח שהם התאשפזו באותו בית מלון, ואם לא, הם מקבלים קנס מאוד מאוד מוגדל אם הם מפירים את הבידוד.

מיכל וונש: יש פתרונות, זו אחריות הממשלה.

מיכל וונש: אני רוצה לומר, בהנחה שהנושא הזה יישאר רק לגבי מלונות הקורונה, בזמן שחזרתי למשרדי לפגישה קיבלתי פנייה מאזרח ישראלי שעובד בניו יורק וקיבל אישור לצאת לפגישה החשובה שהוא חייב לצאת אליה, אבל נאמר לו בוועדת החריגים שהוא לא יכול לחזור 60 יום למשפחה שלו, שגם הם אזרחים ישראליים.

מיכל וונש: אנחנו בפער מאוד מאוד גדול בין התיאוריה של משרד הבריאות – אני מבינה את הצורך, אנחנו לשנייה לא מזלזלים בו - -

יעקב אשר: את מדברת על עבודה.

מיכל וונש: - - ובין הביצוע וההשלכה על האזרחים.

מיכל וונש: אנחנו חייבים לייצר פתרונות שמאפשרים גם את הכניסה וגם את היציאה בצורה כזאת שאנשים יכולים לעמוד בגזרה הזאת.

מיכל וונש: אנחנו מייצרים פה בלגן שלם.

מיכל וונש: אני רק אחדד, אני חושבת שבנושא של הגדרת מרכז חיים – ופה שמענו שזאת לא הייתה הכוונה אף פעם, אבל הצורה שהם מממשים את זה היא בצורה שבודקים מרכז חיים כמספר ימים שנמצאים בחוץ לארץ.

יעקב אשר: לא, לא, לא, הם לא אמרו את זה.

טל פוקס: רשות האוכלוסין הם רק גוף אחד מתוך הוועדה.

מיכל וונש: אני מבינה.

יעקב אשר: לא רק זה, וגם הגוף הזה מתוך הוועדה אמר במפורש שבמקרה של חיבור או פיצול משפחות, זה הקריטריון.

יעקב אשר: אני כן מעדיף, כמו שהיועץ המשפטי נתן את הנוסח, שזה יתוקן - - -

מיכל וונש: זה מה שבאתי לבקש.

מיכל וונש: אבל שזה ישקף גם את היציאה מהארץ, כי אלו אותם אנשים.

מיכל וונש: מן הסתם, מי שעלה ארצה, כל משפחתו בחו"ל.

יעקב אשר: אבל זה לא ישקף את הסיפור שאת סיפרת בהתחלה, צריך להיות הוגנים.

מיכל וונש: אז מה שצריך לעשות זה לייצר חריג מיוחד למי שעולה חדש.

יעקב אשר: דקה, מיכל, אם חריגים – יש לי רעיונות ל-200 חריגים.

יעקב אשר: בהפסקה כשהייתי, היו לי גם בקשות על חתונות של אנשים - - -

מיכל וונש: אלה אנשים שההורים שלהם הם לא בפתח תקווה.

יעקב אשר: רגע, מיכל.

יעקב אשר: שנייה, את מפחדת שאני לא אתן לך להשלים את המשפט?

יעקב אשר: מה יש לכם?

מיכל וונש: כן, לפעמים אתה לא מאפשר.

יעקב אשר: אני כל כך מאיים על הקרדיטים?

יעקב אשר: בחיים לא.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, בהיבלע אמרת משהו שלא נטעה את הציבור, כי את אמרת מישהו שצריך לצאת על רקע עסקי מאוד מאוד חשוב - -

מיכל וונש: או משפחתי.

יעקב אשר: רגע, לא, לא, לא, לא.

יעקב אשר: או משפחתי חשוב – חתונה - - -

מיכל וונש: לוויה.

מיכל וונש: בן משפחה בבית חולים.

יעקב אשר: לוויה לא.

יעקב אשר: לוויה כן מקבלים את האישור.

מיכל וונש: לא בזמן, אדוני.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: עוד פעם, לא בזמן לא ייפתר פה בוועדה.

מיכל וונש: אלא אם כן אנחנו נייצר חריג למי שעלה ארצה ומשפחתו או עסקיו נמצאים בחו"ל.

יעקב אשר: מיכל, בסדר, תמשיכי ותסיימי.

יעקב אשר: את רוצה לשחק עם עצמך בנדמה לי?

מיכל וונש: לא, אני רוצה שננסה לייצר חריג בתקנות.

יעקב אשר: הלוואי שוועדות בכנסת היו יודעות להכתיב לעבוד בזמן וכולי.

יעקב אשר: זה, לצערי הרב, גם עם עשר החלטות לא נעשה.

יעקב אשר: אבל אמרת משהו אחר, ואני לא רוצה שתצא טעות, כי אם זה לנושא של עבודה, כרגע עבודה לא נמצאת, גם עבודה הכי דחופה.

יעקב אשר: זו בעיה, זו בעיה קשה מאוד, אנשים יכולים לאבד את החברה שלהם על עסקה שהם לא יכולים לגמור או משהו כזה.

יעקב אשר: אבל כרגע זה לא נמצא בתוך.

יעקב אשר: לא על זה דיברנו, אנחנו דיברנו על הקטע של משפחות, שזו תהיה אותה הגדרה של פיצול משפחות או אי פיצול משפחות.

מיכל וונש: אבל אדוני, הנושא שאני מדברת עליו הוא עולים למדינת ישראל, שמעודדת עלייה.

מיכל וונש: ומי שעלה ארצה - - -

יעקב אשר: אבל זה שעובד הוא לא עולה.

מיכל וונש: זה כן, כיוון שמי שעלה ארצה, כדי לאפשר את המשך המחייה של המשפחה שלו בארץ הרבה פעמים ממשיך לעבוד בחו"ל, מה לעשות?

מיכל וונש: בן אדם שעולה בגיל 50 או בגיל 60 ממשיך לעבוד בחוץ לארץ, ואנחנו פשוט מתעלמים מציבור שלם.

מיכל וונש: מאוד אוהבים את העלייה, אבל את העולים פחות, ואני מקבלת מאות פניות מעולים – עולים ותיקים וחדשים – וחלקם, כמו שאמרתי, לא שינו את הסטטוס שלהם אז הם גם לא עלו, רק המשפחה שלהם עלתה, וחלקם מסיבות – אבל צריך לדעת את הדעת על הקבוצה הזו.

יעקב אשר: על זה דיברנו.

יעקב אשר: אם מישהו שנמצא שם – אם מישהו נמצא שם, לא מישהו שיוצא, את דיברת על מישהו שיוצא.

מיכל וונש: אבל זאת אותה קבוצה.

מיכל וונש: זאת אותה קבוצה של אנשים.

יעקב אשר: אבל לצאת זה לא עובד.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: זה לא קיים, מה את רוצה?

מיכל וונש: זו לא תשובה.

יעקב אשר: אתה רוצה שאני אמציא את זה?

יעקב אשר: אני לא יכול לעשות את זה.

מיכל וונש: לא, אני רוצה שאנחנו נדרוש מהממשלה לתת את הדעת על קבוצה של אנשים.

מיכל וונש: כן, אני מבקשת, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו פשוט פושעים לקבוצה שלמה של אנשים שעלו ארצה והותירו הכול מאחור – גם משפחה, והרבה פעמים גם עבודה, ואנחנו לא נותנים להם מענה בתוכניות האלה כפי שהן.

מיכל וונש: יש פער מאוד גדול בין הכוונה לביצוע.

יעקב אשר: מישהו מחברי הכנסת בבקשה.

יעקב אשר: כן.

רות וסרמן לנדה: העלית פה משהו מאוד מעניין.

רות וסרמן לנדה: מה המניע – הרי כל הנושא של המלוניות וההתחסנות זו זוועה.

רות וסרמן לנדה: יש רתיעה מאוד גדולה מהסיפור הזה.

רות וסרמן לנדה: שיהיו רמות של אכסון - -

מיכל וונש: יש פתרונות.

רות וסרמן לנדה: - - בעלות אישית.

רות וסרמן לנדה: זה גם מעסיק המון אנשים וזה גם מאפשר לבן אדם להיות ברמה שהוא מרגיש בנוח להיות בה.

רות וסרמן לנדה: האם זה משהו שהוא ריאלי?

מיכל וונש: אנחנו מציעים פתרונות לממשלה, אז נציע עוד פתרונות.

רות וסרמן לנדה: ואז בן אדם חושב ומשכלל את כל השיקולים שהם רלוונטיים, לרבות עניין העלות - - -

יעקב אשר: אבל אז האכיפה צריכה להתחיל להסתובב במבחר מלונות במדינת ישראל.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, מדינה שלא מצליחה לאכוף מענישה את אזרחיה?

יעקב אשר: אז אנחנו מדברים פה עכשיו על העניין הזה, ועכשיו עם הרעיון הזה את שואלת – בואי נפתור את זה קודם כל, כי אם הייתה אכיפה, ד"ר אלרעי לא הייתה מבקשת בכלל מלוניות.

יעקב אשר: יש לה איזה עניין במלוניות, לשגע אנשים?

רות וסרמן לנדה: לא, אבל עניין האכיפה הוא לא פשוט, גם יש מלוניות ויש מלוניות.

רות וסרמן לנדה: כל אחד, כמו שהוא בוחר נופש, יכול לבחור רמה מסוימת שהוא יכול להתאכסן ולשלם - - -

יעקב אשר: כן, הוא יבחר והוא גם ישלם על זה בשמחה.

יעקב אשר: הוא ישלם על זה בשמחה.

יעקב אשר: אל תשכחי, הוא הולך לבידוד כזה לבד, לא עם המשפחה שלו.

רות וסרמן לנדה: ברור.

רות וסרמן לנדה: אבל יש פה עניין של שכלול.

רות וסרמן לנדה: מי שרוצה - - -

יעקב אשר: זה רעיון שיכול להיות טוב אולי בחוץ לארץ, וגם אני לא חושב שזה כל כך – תודה.

יעקב אשר: אני רוצה - - -

רות וסרמן לנדה: אני הייתי בוחנת את האפשרות הזו.

יעקב אשר: יש לך עוד שאלות?

יעקב אשר: אני רוצה לסכם את הדברים, חברי הוועדה.

בני פרץ: כבודו, אפשר להיכנס ולדבר?

בני פרץ: כבודו אני שמעתי את כל הדיון, וכמו שדיברנו ביום רביעי, ראית בעצמך שמשתמשים בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו שלא בדק את זה.

בני פרץ: ההצעה היא כזאת – אבל את זה צריך גם משפטית וצריך גם עונשים.

בני פרץ: אפשר לגמור עם העניין של המלוניות, שכל אחד ילך לביתו.

בני פרץ: אנחנו מדינה קטנה, מרגע שנכנסים לארץ יש כתובת.

בני פרץ: אפשר לרכז את כל הכתובות.

בני פרץ: ביום הראשון ללכת למלוניות כדי שלא יהיה לחץ בשדה התעופה ולא הדבקה.

בני פרץ: לשחרר כל אחד, אבל להכין מסמך, כמו שמשטרת ישראל, אם היא עוצרת מישהו והיא רוצה לשחרר אותו היא אומרת לו: שים ערבות מזומן, עד 10,000 שקל, ככה יהיה.

בני פרץ: להשתמש בצבא, בפיקוד העורף, כי המשטרה לבד לא תוכל לעשות את זה.

בני פרץ: הם יעשו את הסיורים האלה, לתת להם את הכתובות מרוכזות, כי תמיד אפשר למצוא אחד קרוב לשני באותה העיר.

בני פרץ: פשוט מסתובבים 7/24, אם יחלקו את זה בצורה נכונה, כמו כל דבר, ואז לזה יש פתרון.

בני פרץ: אם אדם נתפס והוא לא היה בביתו, פשוט לוקחים אותו למלונית, הוא מסיים שם, וחובה עליו לשים 10,000 או מאסר ומשפט.

בני פרץ: פשוט לתת משהו, עד שלוש שנים לקיים משפט, שהוא חייב להיענש על דבר כזה, רק זה מה שירתיע.

בני פרץ: בלי זה לא תהיה רתיעה במדינת ישראל.

בני פרץ: איכון טלפונים – לכו תבדקו, גם משטרת ישראל תגיד לך כמה זה יקר.

בני פרץ: רק לאכן על מישהו אם הוא רצח או היה בסביבה.

בני פרץ: איכון לא.

בני פרץ: לאזרחי ישראל יש בין שניים לשלושה טלפונים, יכולים לעשות לך עקוב אחרי השני.

בני פרץ: אנחנו יודעים איך הראש הישראלי חושב.

בני פרץ: ד"ר שרון פרייס, זה הפתרון הכי טוב, לשלב את הצבא, להכין את הארגון.

בני פרץ: יש כתובות, לחלק אותן, פשוט לדעת לגבי כל מי שנכנס איפה הוא גר, איפה הוא יהיה, מה מספר הטלפון שלו.

בני פרץ: מגיעים לבית שלו כמעט בכל שעה-שעה וחצי ודופקים בדלת.

בני פרץ: אין עם זה בעיה.

יעקב אשר: לא, לא צריך בכל שעה וחצי.

יעקב אשר: תאמין לי, אם פעם אחת או פעמיים יבואו לבן אדם, זה - - -

בני פרץ: חתמתם – מי שרוצה ללכת הביתה, שילך הביתה.

יעקב אשר: תודה רבה, הרב פרץ.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: עורך דין טל שחר נמצא איתנו?

יעקב אשר: לא נמצא.

יעקב אשר: חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: היום התפקיד שלי לחזור כמו תוכי, ואני רוצה להתחבר למה שחברת הכנסת וונש אמרה.

עופר כסיף: אין פה פיל בחדר, יש פה ממוטה בשירותים, וזו ההתנהלות הבלתי שקופה של הממשלה.

עופר כסיף: במקום להעניש, להטיל סנקציות, וכביכול לגרום – כי זה יגרום להיפך – לאנשים שלא מתחסנים שיתחסנו או שיהיו בבידוד אם הם צריכים – אתה זוכר את המשל של הרוח והשמש?

יעקב אשר: כן, אני אומר את זה בעל פה כל הזמן בבית, הילדים שלי לא מבינים מה אני רוצה.

עופר כסיף: זה יהיה יותר חמור.

עופר כסיף: הדרך הטובה ביותר – לא היחידה, אבל העיקרית – שאנשים יתחילו לציית ולהיענות, ולהתחסן כנגד הפייק-ניוז, היא שתהיה שקיפות מלאה, בעיקר של קבינט הקורונה.

עופר כסיף: למה אנחנו מתעלמים מזה?

עופר כסיף: במקום ללכת סחור-סחור וללכת בכוח, שזה לא יעבוד, מעבר לזה שזה פוגעני, אנחנו צריכים ללכת לכיוון ההפוך.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: נרשם שוב.

יעקב אשר: אומרים לי שעורך הדין טל שחר חזר לזום.

נדב דוידוביץ: כבוד היושב-ראש, גם אני ממתין כאן, רשמו אותי, זה פרופ' נדב דוידוביץ.

יעקב אשר: נתחיל איתך, פרופ' דוידוביץ, בקצרה.

נדב דוידוביץ: קודם כל, אני רק רוצה לומר שיש כאן בעיה הרבה יותר עמוקה שאנחנו חייבים לפתור אותה, וזה כל הנושא של המעברים.

נדב דוידוביץ: אנחנו כל הזמן מתייחסים לנתב"ג, אבל כל עוד לא נפתור את הנושא של המעברים היבשתיים, זה כמו להכניס אצבע בחור אחד ונכנסים מים מהצד השני.

נדב דוידוביץ: יש פה בעיה, כאשר אני עוד הייתי במשרד הבריאות, ב-2007 התחלנו לממש את תקנות הבריאות הבין-לאומיות והדברים האלה נפסקו, לצערי, הרבה בגלל חוסר תקציב.

נדב דוידוביץ: אנחנו חייבים שתהיה יחידה ארצית שתשב בנתב"ג, תקבל פיקוח משירותי בריאות הציבור והאגף לאפידמיולוגיה וכל מי שצריך, עם כוח אדם שיעשו את כל החיבור בין הבדיקות, כולל בדיקות מולקולריות, שקראנו במשך שנים לעשות גם אותן, גם איגוד רופאי בריאות הציבור, איגוד רופאי מחלות זיהומיות, כדי לרכז את כל הנושא האפידמיולוגי של אנשים שנכנסים במעברים.

נדב דוידוביץ: סתם שתדעו שבתקופה הבריטית היה כזה דבר וגם בהתחלה, כשקמה מדינת ישראל, היה כזה דבר וזה נפסק כשהמגיפות ירדו.

נדב דוידוביץ: כמובן שהיחידה האפידמיולוגית הזאת תצטרך לשתף פעולה, ואני מאוד מברך על הביקור שד"ר שרון אלרעי-פרייס, פרופ' נחמן אש ופרופ' חזי לוי עשו עם הקולגות ברשות הפלסטינית.

נדב דוידוביץ: חשוב מאוד לחזק את זה.

נדב דוידוביץ: יש פה בעיה בהתייחסות כוללת לנושא של כניסה של תחלואה מחו"ל לארץ.

נדב דוידוביץ: אנחנו ממליצים לעשות בדיקות כשנוחתים כאן בנתב"ג.

נדב דוידוביץ: אני יודע שכרגע זה נראה מורכב, אבל חייבים להגיע ליכולות האלה ולעשות בדיקה נוספת חמישה ימים לאחר מכן.

נדב דוידוביץ: אני חושב שזה לא מידתי שאנשים שהם אזרחי מדינת ישראל לא יוכלו כרגע לחזור לארץ, עם כל המורכבות.

נדב דוידוביץ: ואם אין אכיפה, צריך לשפר אותה, כמו ששיפרו.

נדב דוידוביץ: אני אסיים בשני משפטים.

נדב דוידוביץ: אני מאוד מברך על זה ומודה על כל העבודה הקשה שד"ר שרון אלרעי-פרייס עושה וכל החברים בנושא של הניטור הגנטי.

נדב דוידוביץ: אפשר לשפר את הדברים האלה, וכל עוד לא נסגור את זה וזה טלאי על טלאי, כמו שזה נראה לי כבר תקופה ארוכה, אנחנו לא נצליח להתגבר על הנושא של הווריאנטים.

נדב דוידוביץ: אנחנו נגיש את המסמך המסודר שלנו לוועדה.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: פעם אחרונה, עורך דין טל שחר נמצא אתנו?

יעקב אשר: בקצרה.

שרון אלרעי-פרייס: אני רוצה להבהיר לפרוטוקול שוב שכל הנוחתים בנתב"ג עושים בדיקות.

שרון אלרעי-פרייס: אנשים חוזרים על זה ש- - -

יעקב אשר: לא, זה ברור.

שרון אלרעי-פרייס: זה ברור לכולנו.

שרון אלרעי-פרייס: הקושי הוא במעברים היבשתיים – כרגע הם סגורים – שמי שנכנס אנחנו - - -

יעקב אשר: לא, שם אני מבין שזה ממש אפילו לא פרומיל, אם מישהו נכנס.

שרון אלרעי-פרייס: נכון, אבל זה בגלל שהמעברים נסגרו.

שרון אלרעי-פרייס: הייתה שם תעבורה לא מעטה.

שרון אלרעי-פרייס: גם שם צריך למצוא את הפתרון איך דוגמים.

יעקב אשר: היה לנו דיון ארוך על זה.

יעקב אשר: היה לנו דיון ארוך על זה וקיבלתם גיבוי על העניין.

יעקב אשר: בבקשה, טל שחר.

טל שחר: שלום.

טל שחר: שומעים אותי?

טל שחר: בקצרה, מה שרציתי לשאול – קודם אמרה ד"ר אלרעי-פרייס שכרגע בנושא של המחלימים והמחוסנים, הם מהווים סיכון בשפה אחרת מכיוון שהם עדיין יכולים להדביק ולפגוע.

טל שחר: איך ייתכן להחזיק את המקל משני קצותיו?

טל שחר: מצד אחד לומר שהם לא חייבים בבידוד, ומצד שני לומר שלמרות שהם לא חייבים בידוד, הם לא יכולים לטוס ולחזור.

טל שחר: אז או שהם מסכנים או שהם לא מסכנים, צריך לקבל החלטה.

טל שחר: יש פה ארבעה מיליון איש שהם בני ערובה של כל היתר, איך ייתכן הדבר הזה?

טל שחר: יש פה אנשים שצריכים לנסוע לעבודה, לעסקים, עניינים חשובים.

טל שחר: העסקים שלנו פשוט נהרסים.

טל שחר: עושים בדיקה בהלוך, עושים בדיקה בחזור, בן אדם מחוסן, רמת הסיכון שלו היא נמוכה ביותר.

טל שחר: אני חושב שהדברים האלה הם די ברורים.

טל שחר: איך אפשר ארבעה מיליון איש להשאיר בצורה כזאת במדינת ישראל, לחסום את האפשרות שלהם לטוס ולחזור.

טל שחר: ואם הם מסכנים מישהו, אז שיהיו בבידוד.

טל שחר: אי אפשר להחזיק את זה משני הצדדים.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: תשובה.

שרון אלרעי-פרייס: זה עניין של ניהול סיכונים, זה לא שחור ולבן – או שבן אדם הוא לא מסוכן או שבן אדם הוא כן מסוכן.

שרון אלרעי-פרייס: המועילות של החיסון בהפחתת תחלואה קשה ותמותה ידועה וברורה.

שרון אלרעי-פרייס: המועילות של החיסון בהפחתת הדבקה לא ידועה עדיין, אלו מחקרים שעושים אותם, אגב, כרגע לא במשרד הבריאות כי אנחנו לא עושים מחקרים כאלה עם זרוע ימנית ושמאלית, אבל אלה מחקרים שעושים אותם גופים שונים כדי לבדוק מה הסיכון שבן אדם לא יחלה, אבל יידבק וידביק.

שרון אלרעי-פרייס: ולכן ההנחיות להמשיך להיות עם מסיכות, להמשיך לשמור על ריחוק.

שרון אלרעי-פרייס: גם הנושא של התו הירוק, שאני בטוחה שתיכף נדבר עליו, שעם מחוסנים ומחלימים אי אפשר כרגע אירועים של אלפי אנשים.

שרון אלרעי-פרייס: הכול בדיוק מאותה סיבה.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא להחזיק את המקל משני קצותיו, זה ללכת בזהירות ולהבין שאנחנו עוד לא יודעים את הכול, ולכן אנחנו עושים צעדים שהם אחראיים ושקולים ולא אומרים שמי שמחוסן עכשיו הכול כרגיל, יכול לפעול כרגיל, לא.

שרון אלרעי-פרייס: זה התחיל מזה שאנשים מחוסנים גם לא נדרשו לבדיקות.

שרון אלרעי-פרייס: אני מזכירה לכם שלאחרונה זה שונה בדיוק מתוך ההבנה הזאת שיכול להיות שמישהו מחוסן יחזור ויביא איזשהו וריאנט שהוא לא רצוי, ולכן גם אנשים מחוסנים ומחלימים נדרשים לבדיקה בעלייה למטוס 72 שעות לפני, נדרשים בבדיקה כאשר הם נוחתים.

שרון אלרעי-פרייס: בגלל הסיכון היותר נמוך אנחנו לא דורשים מהם בידוד, כי בידוד זו שלילת חירויות של אנשים, ואם הסיכון הזה הוא מאוד נמוך והם עושים את הבדיקות, אנחנו לא עושים את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל מפה ולהגיד כולם יטוסו לכל מקום כל הזמן כי אין שום סיכון, זה לא נכון כי אנחנו לא יודעים את המידע הזה עדיין.

שרון אלרעי-פרייס: זה הכול.

גור בליי: שאלה אחרונה לפני שהיושב-ראש מסכם.

גור בליי: כמו שצוין, הוגשה עתירה לבג"ץ נגד תיקון מס' 6, של הגבלה על כניסה ויציאה ועל התקנות שהוצאו מכוחו בטענה שהן לא חוקתיות, פוגעות בזכות הכניסה והיציאה מישראל בצורה לא מידתית.

גור בליי: אני מניח שאתם הולכים להגיב לבג"ץ.

גור בליי: תוכל לומר בתמצית את העמדה שלכם בעניין הזה?

שי סומך: מרוב עיסוקים בתו הירוק ובדברים האחרים לא קראתי כל מילה במילה בטיוטה, יש אנשים אחרים שהם רפרנטים של התחום הזה.

שי סומך: בסופו של דבר בוודאי שאנחנו נגן על תיקון החקיקה.

שי סומך: אנחנו חושבים שהתיקון עומד במבחן החוקתי.

שי סומך: נכון שיש כאן פגיעה בזכויות יסוד, אבל התכלית היא ראויה על סמך חוות הדעת הרפואיות שקיבלנו ממשרד הבריאות, וברוח הזאת נגן על התיקון.

גור בליי: הבנתי, גם הלשכה המשפטית אגב.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אם כך, אני רוצה לסכם כרגע את הדברים כפי שאני רואה אותם.

יעקב אשר: אני לא יודע אם אנחנו נצביע היום.

יעקב אשר: לגבי הנושא של ההכרזה, אני אמרתי את דעתי כבר מתחילת הדרך, ואני חושב שגם רוב חברי הוועדה ככה חושבים, ואני חושב שזה נכון.

יעקב אשר: אני אומר שאם הממשלה הייתה רואה לנכון להגיד שהולכים למצוא את הפתרון וצריכים עוד 24 שעות של הארכה, אולי הייתי שוקל את זה, אבל מאחר וגם זה לא נראה לי שמישהו מתכוון לעשות – ואני מקווה שכן יעשו כי לדעתי יש כלים לעשות את זה אם מתמקדים על זה מאוד.

יעקב אשר: אם הפחד הגדול שלנו היום הוא בידודים על רקע של חוץ לארץ, אז זה הזמן לעשות את הבידוד על 100%, כי מה שקורה בסוף זה שאותם 60%, אף אחד לא בודק אותם כי אין לחץ, ואת ה-30% משאירים תקועים בתוך מלוניות, לטעמי מעבר לזמן שהיה צריך, גם כדי להיות בצד הבטוח בנושא של וריאנטים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: זאת ההרגשה שלי וזה הכיוון שאני חושב.

יעקב אשר: לכן אני לא רואה צורך להעלות את זה כרגע להצבעה בגלל שזה פג היום בערב.

יעקב אשר: כרגע אני לא מבטיח שלא, אם תהיה הצבעה, אני אודיע שעה קודם על העניין הזה ואנחנו נמשיך את הדיון.

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שזה פג וכולם הולכים הביתה.

שרון אלרעי-פרייס: זה מה שאתה אומר.

יעקב אשר: זה אומר שהחלק הזה, לא הגבלת יציאה מישראל.

שרון אלרעי-פרייס: מי שחוזר כרגע מחו"ל חוזר הביתה בלי שיש לנו איזשהו פתרון כזה או אחר, טכנולוגי כזה או אחר - - -

מיכל וונש: הממשלה תמצא פתרון.

עופר כסיף: הממשלה צריכה.

שרון אלרעי-פרייס: בסדר גמור, אני רק מנסה להבהיר את הדבר הזה.

יעקב אשר: תמצאו פתרון.

יעקב אשר: אני לא הפרעתי לאף אחד להתכנס עכשיו ולמצוא את הפתרון.

שי סומך: השאלה שאני שואל ועדיין לא קיבלתי עליה תשובה – בהנחה שיהיה פתרון משפטי, האם יש גם פתרון מעשי?

מיכל וונש: זה לא התפקיד שלנו.

שי סומך: כי האיזוק האלקטרוני מחייב פעילות של חברה מסוימת, של הצבה של שני מכשירים מסוימים בבית של החוזר.

יעקב אשר: אני חושב שאפשר למצוא.

יעקב אשר: אגב, אני אומר עוד פעם, שימו את הפרופורציה, עם כל הכבוד – על כל 1,000 איש שנכנסים, אתה מדבר על 300.

יעקב אשר: כל השאר מסתובבים ברחבי הארץ, או לא מסתובבים, תלוי אם יש אכיפה או אין אכיפה.

יעקב אשר: לכן אני אומר תסתכלו בפרופורציות.

יעקב אשר: מה שזה כן גורם, זה גורם לעימותים קשים בשדה התעופה, זה גורם לפקק גדול של המערכת, הרבה אנשים נופלים בין הכיסאות כי לא דנים בבעיות החריגות שלהם בגלל התעסקות היתר – ושמענו את זה פה במפורש מאנשי הוועדה, שעסוקים כל הזמן במלחמות האלה והם לא מסוגלים גם להכניס טיסה.

יעקב אשר: זאת אומרת, יש טיסות שלא נכנסות בגלל הדבר הזה.

יעקב אשר: אני חושב – ואמר את זה פה גם נציג משטרת ישראל בצורה הכי ברורה, שאלתי אותו את זה ארבע פעמים, הוא אומר שהם יודעים לקחת את הדבר הנקודתי הזה ולעשות אותו כמו שצריך עם מעקב כמו שצריך.

יעקב אשר: אם צריך על זה גם צמיד אלקטרוני, יבוא צמיד, ואם לא – אני הייתי בטוח שמישהו יתקשר ויבדוק אם אפשר לעשות בהסכמה של הבן אדם דרך חברת הטלפונים, אם הוא מוכן לתת עשרה ימים שנציג של המשטרה או נציג של החוק יידע איפה הוא נמצא או לא נמצא.

יעקב אשר: גם את זה אף אחד לא בדק.

שרון אלרעי-פרייס: זה נמצא כרגע בבדיקה.

שרון אלרעי-פרייס: אצלנו במגן ישראל זה נמצא, מרגע שזה עלה פה כרעיון, זה נמצא כרגע בבדיקה.

שרון אלרעי-פרייס: שוב, אני באמת חושבת שמתוך אחריות לבריאות הציבור, כדאי להמשיך עוד כמה ימים כדי - - - את הדבר הזה.

יעקב אשר: אני מכיר את הבדיקות האלה, בעוד שבוע נקבל – אני אומר רק דבר אחד, ד"ר אלרעי, אני חושב שהאחריות שלי עד היום, כולל היום, היא אחריות גדולה.

יעקב אשר: אם הייתי רוצה ללכת רק על זה – את ראית את המקהלות שיש לי ושאני יכול להצטרף לכל מקהלה, ואני לא שם.

יעקב אשר: אני אומר עוד פעם, לכל דבר אני הולך ב- – לגבי הנושא של הגבלת היציאה מישראל, קודם כל אני אומר לפרוטוקול שרשמנו את מה שנאמר גם על ידי רשות האוכלוסין והאנשים שמטפלים בזה.

יעקב אשר: אני כן פונה ומבקש תשובה מהממשלה – אני מבקש שאת הנוסח שהקריא ד"ר גור בליי, היועץ המשפטי, אני רוצה לקבל תשובה מהממשלה עד מחר אם הם מוכנים להבהיר את הדברים האלו.

יעקב אשר: לא ביקשתי לשנות דברים שלא היו, להבהיר את הדבר שהובהר פה, אבל לטעמי הוא עדיין יכול להיות בספקות כאלה ואחרים כי הוא לא הובהר מספיק, ופה אין לנו בעיה כי התקנות בתוקף, אף אחד לא שם אמברקס לשום דבר.

יעקב אשר: אנחנו נעבור עכשיו לנושא של הצעת תקנות סמכויות, תיקון מס' 31.

יעקב אשר: מי רוצה להציג את זה?

יעקב אשר: בבקשה.

גור בליי: יש שלושה תיקונים – שניים ישנים ואחד - - -

רות וסרמן לנדה: רגע, אני רוצה להבין, מה שעשינו עכשיו, היום בלילה התקנות האלה – אז אני רוצה להביע הסתייגות.

רות וסרמן לנדה: אני חושבת שכל עוד אין משהו שבמקום זה נותן פתרון - - -

יעקב אשר: ואת רוצה לאשר את זה לשבוע ימים?

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להשאיר את זה לעוד כמה ימים, לתת אפשרות למצוא פתרון טכנולוגי שכמה גורמים ומוסדות במדינת ישראל, כפי שציינה ד"ר אלרעי, עובדים על זה ומנסים להגיע לאיזשהו פתרון טכנולוגי.

רות וסרמן לנדה: זה דבר לא אחראי, 300 אנשים עם וריאנטים, לפי מה שאני מבינה, זה משהו שהוא מאוד מאוד - - -

יעקב אשר: לא, לא 300 עם וריאנטים.

רות וסרמן לנדה: פוטנציאלי.

רות וסרמן לנדה: פוטנציאלי.

יעקב אשר: כל אחד פוטנציאל לווריאנט, גם אני וגם את.

רות וסרמן לנדה: אני אומר שפוטנציאלית זה יכול להשפיע מאוד לרעה על בריאות הציבור ולדעתי זה מעשה לא אחראי.

רות וסרמן לנדה: אני אשמח אם זה יהיה מצוין.

רות וסרמן לנדה: עם כל הסבל והכאב שבאמת נגרם להרבה מאוד אנשים שתקועים בחו"ל, ותאמינו לי, גם אליי הם פונים.

יעקב אשר: זה לא קשור לאנשים בחו"ל, - - - כל האנשים שבארץ.

עופר כסיף: - - - המצב הנוכחי יותר גרוע.

רות וסרמן לנדה: בעיניך.

עופר כסיף: אני אומר בעיניי.

עופר כסיף: בוודאי שמותר לחשוב אחרת.

רות וסרמן לנדה: אפידמיה שיצאה מכלל שליטה בתוך מדינה אחראית וריבונית זו גם אחריות.

רות וסרמן לנדה: כמו שכבר אמרתי קודם – והיית פה, אם אני לא טועה, בצד השני – צריך לאזן בין שני דברים מאוד קשים.

רות וסרמן לנדה: פונים אליי מאות אנשים.

רות וסרמן לנדה: אני גם דוברת ערבית וגם דוברת רוסית, ודווקא משני הציבורים הללו יש המון פניות, כמו שנאמר פה.

יעקב אשר: אבל הפניות הן לא על זה.

יעקב אשר: הפניות הן לא על זה.

יעקב אשר: לא זאת הבעיה של הפניות.

רות וסרמן לנדה: שתקועים בחו"ל ולא יכולים לחזור כי אין להם פתרון.

יעקב אשר: אבל זה לא על זה.

יעקב אשר: אנחנו מדברים כרגע על הנושא של הכרזה על המלוניות, הכרזה שבה הממשלה מבקשת מאתנו כוועדה להאריך את זה, לאחר שזה היה – כמה זמן היה לו תוקף עד היום בלילה?

יעקב אשר: נדמה לי ש-14 יום.

גור בליי: הרבה יותר במצטבר.

יעקב אשר: במצטבר זה הרבה יותר.

יעקב אשר: אנחנו פה אישרנו את זה.

יעקב אשר: ואין לדבר סוף, וגם אין לו אפילו את ההיגיון שהיה בהתחלה כשהיה מדובר באופן מלא.

יעקב אשר: לכן אני אומר דבר אחד – היה מספיק זמן ויש עדיין מספיק זמן לממשלה.

יעקב אשר: אני אומר שוב, אם היו אומרים: מכנסים הערב ישיבה דחופה וסוגרים את העניין הזה, תנו לנו עוד 24 שעות, הייתי מוכן לשקול את זה.

יעקב אשר: אבל גם את זה לא עשו.

יעקב אשר: ואל תעשי את זה פה עכשיו.

שרון אלרעי-פרייס: אדוני היושב-ראש, אולי זה יהיה טוב אם זה יגיע ממך.

שרון אלרעי-פרייס: הרי לא ראש שירותי בריאות הציבור תגיד לממשלה תתכנסו, אבל יו"ר ועדת חוקה שיגיד יש לכם עוד 24 שעות, שבו ותפתרו את הבעיה, אולי זה יעזור.

יעקב אשר: אז אני אומר.

יעקב אשר: הנה, אמרתי.

יעקב אשר: הנה, אמרתי.

רות וסרמן לנדה: לא, אבל לא כמה שעות עד הלילה ואז יפוג התוקף.

יעקב אשר: לא, לא, לא, אמרתי 24 שעות מהרגע שפג התוקף.

יעקב אשר: את זה אני מוכן.

יעקב אשר: את זה אמרתי גם בשיחות טלפון כשדיברו איתי.

רות וסרמן לנדה: 24 שעות מאז שיפוג, כלומר, לא היום בלילה, אלא מחר בלילה.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: וזה מספיק זמן כדי לגייס שוטרים לעניין, או לגייס חיילים לעניין, או לגייס איזושהי טכנולוגיה.

רות וסרמן לנדה: לצאת בצורה מסודרת ולתת מענה, כי מדובר פה בשני דברים שצריך לאזן ביניהם שהם חמורים מאוד מכאן ומכאן.

רות וסרמן לנדה: זה משהו אחר.

יעקב אשר: אני פתוח לזה, אמרתי.

רות וסרמן לנדה: 24 שעות מהלילה.

יעקב אשר: אבל אני כרגע לא רוצה להפיל או לא להצביע, לכן אני אומר שאם תהיה הצעה כזאת אני מוכן להאריך ב-24 שעות, שלא יתחילו משאים ומתנים.

רות וסרמן לנדה: השאלה היא מה הפרוצדורה שמאפשרת את זה, אני פשוט לא יודעת.

יעקב אשר: שום פרוצדורה, תאמיני לי, זו רק אכיפה, זה הכול.

יעקב אשר: החלטות ממשלתיות, ואם יצטרכו שינוי חקיקה, זה סיפור אחר לגמרי.

שרון אלרעי-פרייס: אם מאריכים ב-24 שעות, זה משהו שאתם מצביעים כדי להאריך ב-24 שעות?

יעקב אשר: אנחנו חייבים להצביע על זה.

טל פוקס: 24 שעות זה לא משהו שיכול להספיק כדי לבוא עם הסדר חדש.

טל פוקס: בכל זאת, צריך לדבר עליו.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: מאיזה משרד את?

טל פוקס: משרד הבריאות.

יעקב אשר: אמרה מקודם, הסבירה בטוב טעם ד"ר אלרעי – זה לא המקצוע שלכם, זה העניין.

רות וסרמן לנדה: זה המל"ל וגורמים טכנולוגיים, הממשלה וגורמים טכניים וצבא הגנה לישראל.

יעקב אשר: שאף אחד מהם לא בוער לו לעשות את זה.

רות וסרמן לנדה: לפחות לא הלילה, אבל זה ייתן איזושהי דחיפות ובהילות מסוימת לאיזשהו פתרון, כי סתם לאפשר לתקנות האלה לפוג – וזה באמת מעשה לא אחראי שאני לא אוכל להיות שלמה איתו.

גור בליי: בגלל שאלו לא תקנות של סעיף 4, אלא זה יותר דומה לתקנות רגילות שמגיעות לוועדה, מה שהוועדה עושה, היא מאשרת בשינויים, ואז השר הרלוונטי – במקרה הזה, הממשלה – צריך להחליט אם הוא חותם על התקנות בשינויים שאותם הוועדה אישרה פה.

יעקב אשר: תקשיבו לי, אני למדתי דבר אחד כאן:

יעקב אשר: אני מתכתב עם הממשלה בדרך הזאת.

יעקב אשר: אני לא הרמתי אמברקס כמו שאחרים עשו בהרבה דברים, אבל שאני אצטרך פוזיטיבית להאריך את זה ולתת עוד שמונה ימים ככה, ואף אחד לא ינסה אפילו לחפש דרך, לא יהיה.

יעקב אשר: לא יהיה.

יעקב אשר: אם רוצים - - -

טל פוקס: אני רק חייבת להגיד שלגבי לחפש דרך, הכוונה לחפש דרך היא בכל מקרה.

טל פוקס: כמו שאתם יודעים, הממשלה יכלה לבקש להאריך ב-14 ימים והיא לא ביקשה ב-14 ימים, היא ביקשה בפחות מזה.

יעקב אשר: תגידי לי למי לשלוח את הפרחים על העניין הזה.

טל פוקס: אבל הסיבה שהיא ביקשה את זה היא בדיוק - - -

עופר כסיף: היא גם לא משתמשת בחריג הדחיפות אף פעם.

עופר כסיף: אנחנו יודעים, ממש יש כבוד לכנסת ולוועדה.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, הייתי מציעה לשקול אפילו 48 שעות, שיהיה מענה סביר.

יעקב אשר: חברת הכנסת, מותר לך להציע, זה בסדר.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד – אני לא יודע אם שמעת את כל הדיון בבוקר – הכאוס הזה שנוצר סביב אותם 300 - - -

רות וסרמן לנדה: בוודאי ששמעתי את כל הדיון, הייתי פה שעות.

יעקב אשר: היה חלק מוקדם שאולי לא היית בו.

יעקב אשר: אני לא זוכר.

יעקב אשר: את יודעת מה, אני לא זוכר.

יעקב אשר: הכאוס שנגרם מזה גורם לעוד אנשים אחרים נזקים אחרים, בלי קשר לאלה שתקועים במלוניות או לא, כי זה כאוס.

יעקב אשר: זה כאוס.

יעקב אשר: אלו מריבות, אלו אנשים שקופצים מחלונות של אוטובוסים, אלו אנשים שאם יש להם כוח או ממון משלמים את הקנס ויוצאים מזה.

יעקב אשר: מי נשאר בסוף?

יעקב אשר: אלה שגם בבית יעשו את הדבר הזה.

יעקב אשר: אלה שיודעים שאם יש אכיפה, הם ישמרו על עצמם.

יעקב אשר: אנחנו משחקים בנדמה לי פה, זו הבעיה.

קריאה: צודק.

שרון אלרעי-פרייס: יש בקשה משר הבריאות להאריך ב-24 שעות.

שרון אלרעי-פרייס: חבר הכנסת אשר, יש בקשה משר הבריאות לנסות להאריך לזמן מוגבל – 24 שעות, 48, מה שתסכימו כדי לנסות לקדם את הפתרון הזה, ולא שזה פשוט יפוג הערב.

רות וסרמן לנדה: אני מציעה שזה יהיה 48 שעות.

יעקב אשר: לא, לא, לא, אני לא מקבל 48.

יעקב אשר: אני מוכן לשקול 24, ואם הממשלה תהיה ממש על הקצה, והיא תמיד יודעת לקבל החלטה כזאת ולהביא אותה במהירות אלינו, ואנחנו תמיד נדאג להיות פה.

רות וסרמן לנדה: אז אפשר להציע 24 שעות עם אפשרות - - -

יעקב אשר: לא, לא, לא.

רות וסרמן לנדה: - - שממש דנים בו באופן מהותי, כן להאריך לעוד 24 שעות.

גור בליי: אין אופציה כזאת.

טל פוקס: אני רק מזכירה שכל הארכה צריכה להיות מאושרת כאן מראש.

טל פוקס: זה לא שיש לנו עד מחר בחצות להאריך, אתה צריך גם שנאריך וגם שיתקיים דיון בכל פעם.

טל פוקס: בכל פעם זה צריך להיות מאושר מראש.

רות וסרמן לנדה: צריכה שתהיה פעילות אינטנסיבית לפתור את העניין, ולכן הבהילות.

רות וסרמן לנדה: אני מבינה את הרצון להלחיץ את כל המערכת, מצד שני, בעיניי צריך להיות פתח אם באמת מסתמן פתרון אחרי 24 שעות או לקראת הסוף שלהן, שתהיה הארכה בעוד 24 שעות.

טל פוקס: אני לא מכירה אפשרות לעשות דבר כזה מכיוון כל הכרזה צריכה להיות מאושרת פה.

יעקב אשר: אני עושה הפסקה של 10 דקות.

טל פוקס: זה לא מספיק שהממשלה כותבת, זה צריך להיות מאושר פה פוזיטיבית.

יעקב אשר: אני מחדש את הישיבה.

יעקב אשר: בהמשך לדברים שנאמרו קודם, לאחר הדברים שאמרה ד"ר אלרעי, אני רוצה שנבין שזה מגיע רק מהיגיון בריא וצרוף ולא מעבר לזה.

יעקב אשר: אני חושב שאם הממשלה יכולה וצריכה למצוא – הייתה צריכה מזמן למצוא דרכים לעשות את זה.

יעקב אשר: אני עדיין חושב שגם המשטרה יכולה לעשות את זה באמצעים וגם באמצעים יותר חכמים, וגם לאור הדברים שאמרה ד"ר אלרעי, שבודקים כרגע את האפשרות בהסכמה של האנשים דרך הפלאפונים ולא יצטרכו דווקא איזוק, עם כל המשמעות שלו, ודאי שזה יותר טוב.

יעקב אשר: אנחנו מדינת סייבר, אנחנו יכולים לייצר דברים.

יעקב אשר: אל תשכחו דבר אחד, אנחנו הרי סופרים כל יום – אני קם בבוקר, אני מתחיל להרגיש כאילו אני משרד הבריאות, ואני שמח כי בסוף אני מרגיש אחראי גם כן.

יעקב אשר: דבר ראשון כשאני קם בבוקר, מיד אחרי המודה אני, אני רץ לראות מה מספר הנדבקים באותו יום, ולא מסתכל רק על החברה החרדית, ממש לא.

יעקב אשר: אני מסתכל על הכול.

יעקב אשר: מאחר ואני עוקב ואני גם רואה את המספרים, אני מקווה שזה ימשיך הלאה, בעזרת ה', זה אומר שכמות הבידודים שהמשטרה כן אמורה לעשות פוחתת ופוחתת, וגם כל מרכזיית אלון הידועה – שאני לא יודע מה היא תרמה לנו באמת בעניין – יכולה להתמקד - - -

שרון אלרעי-פרייס: היא תרמה.

שרון אלרעי-פרייס: אגב, הם יכולים לבוא לפה להראות את זה, אם זה מעניין.

יעקב אשר: ניהול סיכונים – אם המיקוד עכשיו הוא הפחד מווריאנטים, בואו נתמקד על זה חכם.

יעקב אשר: לא אגרסיבי, חכם.

יעקב אשר: זה אומר שאנחנו יודעים שאנחנו צריכים להחזיר אנשים לארץ, אנשים שגרים פה, שאנחנו לא יכולים לקרוע משפחות ולעשות להם נזקים בלתי הפיכים לכל החיים, שאנחנו צריכים להיות רגישים וחכמים ונחושים.

יעקב אשר: אבל בנחושים יש גם עוד דבר, אם נמקד את זה ומשטרת ישראל תדע שזה דבר שצריך שיחידה שלמה תתעסק עם העניין הזה, בסיוע של מפקדת אלון, עם האנשים הטובים שנמצאים שם, שיתמקדו בדבר הזה.

יעקב אשר: טלפונים לאנשים, סיורי פתע, שעוברים ועושים שלום מהחלון – תאמיני לי, זה עבד מצוין בפעם הקודמת.

יעקב אשר: בהתחלה זה עבד טוב, עד שאיבדו את התחושות.

יעקב אשר: אנחנו כולנו פה איבדנו את התחושות, זו מוטציה מסוג אחר.

יעקב אשר: זה עבד, ואם זה ממוקד על אותם מאות ביום, אפשר לעשות את זה.

יעקב אשר: אני הייתי אומרת לכם לשקול לא להשאיר את זה עשרה ימים או 14 יום, אלא לשקול לעשות את זה משהו יותר ידידותי – שישה ימים, שבעה ימים.

יעקב אשר: יש מדינות שלקחו את זה, במיוחד על העניין הזה.

יעקב אשר: אבל פה יכול להיות שיהיו לכם שיקולי רוחב, יגידו אם פה הבידוד הוא שבעה, אז גם פה הבידוד יהיה.

יעקב אשר: אני מכיר את כל זה, אני רק אומר שיכול להיות שהגענו היום לדו שיח שצריך לנהל עם הציבור אחרת כדי שהציבור עצמו גם יבין וייכנס לעניין הזה.

יעקב אשר: אם כך, אני רוצה להציע ולהעלות להצבעה את הצעת סמכויות מיוחדות – איפה זה?

גור בליי: הכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד של אדם שנכנס לישראל בנסיבות מיוחדות) (מס' 5) (תיקון מס' 2).

יעקב אשר: אני מבקש לתת 24 שעות לממשלה למצוא את הפתרון כדי שהדבר הזה ייכנס לתוקף לא היום בלילה, אלא למחרת בחצות.

יעקב אשר: כן, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: אנחנו תמכנו בעמדה שלך בבוקר, ואנחנו חושבים שהיא הייתה עמדה נכונה.

יעקב אשר: אז אתה הולך להצביע בעד?

אוסאמה סעדי: בהצעה שלך בבוקר, לא עכשיו.

עופר כסיף: תמכנו במה שהיה בבוקר, שלא רצית להצביע.

אוסאמה סעדי: מאחר ואנחנו חושבים שישנם צעדים שהם פחות פוגעניים ויותר מידתיים, אנחנו סברנו שלסגור את השמיים ולסגור את הארץ מפני החוזרים ורק בגלל העניין הזה של המלוניות, ד"ר פרייס, זה יותר מדי פוגעני, ולכן אנחנו חשבנו שצריך למצוא יותר אמצעים שהם פחות פוגעניים.

אוסאמה סעדי: אבל אם אתה רוצה לתת למשרד הבריאות לבוא עם פתרונות ואולי עם חבילה שיש בה צעדים פחות פוגעניים, אז אנחנו לא נתנגד ואנחנו נמנע וניתן למשרד הבריאות לעשות - - -

יעקב אשר: זה לא רק צעדים פוגעניים.

יעקב אשר: תקשיבו, אני מסביר עוד פעם.

יעקב אשר: לך יש את האפשרות להצביע נגד, לי אין את האפשרות הזאת.

יעקב אשר: הצבענו פה על צעדים פוגעניים בהרבה מאוד דברים.

יעקב אשר: עצם זה שעד עכשיו זה עובד, זו הצבעה שלנו, זו לא הצבעה של – אני אומר שכשהדבר הפוגעני הוא גם יעיל, אז עם כל הכאב, אני מנסה להיות שלם עם עצמי.

יעקב אשר: אבל ברגע שאנחנו רואים פה שזה לא פותר את הבעיה – זה לא מחסום לווריאנטים, זה משהו שהוא מאוד פתוח, ולכן אני אומר דווקא בגלל זה צריך למצוא את הדרכים האחרות.

יעקב אשר: אני אומר לך, קיימות דרכים אחרות פחות פוגעניות, ואני שלם עם העניין הזה באופן מלא.

יעקב אשר: אני גם יודע לקרוא את הדציבלים והתגובות של משרדי הממשלה.

יעקב אשר: משרד המשפטים, כן.

שי סומך: אדוני, 24 שעות זה זמן קצר.

שי סומך: אם אפשר להציע - - -

יעקב אשר: אז אני מוסיף לך על זה עוד עשר שעות מעכשיו.

יעקב אשר: יש לך עשר שעות מעכשיו עד חצות.

שי סומך: אדוני, אם אפשר להציע דרך אמצע בין 24 ל-48, 36.

שי סומך: 36.

יעקב אשר: השוק נסגר.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה שנתנגד?

עופר כסיף: אנחנו נתנגד לכזה דבר.

יעקב אשר: אני לא אתנגד ואני לא אעלה את זה להצבעה, זה הכול.

יעקב אשר: אני מעלה את זה להצבעה.

יעקב אשר: מי בעד עד ליום ה-22 בפברואר?

גור בליי: 22 בפברואר, ביממה אחת.

יעקב אשר: מי בעד?

יעקב אשר: ירים את ידו.

רות וסרמן לנדה: אני בעד 36 שעות.

יעקב אשר: אז את יכולה להימנע.

יעקב אשר: שניים בעד.

יעקב אשר: מי נגד?

יעקב אשר: בעד – 2

יעקב אשר: נמנעים – 2

רות וסרמן לנדה: אני בעד בהסתייגות שזה - - -

יעקב אשר: אין הסתייגויות.

יעקב אשר: אין הסתייגויות.

יעקב אשר: מי נמנע?

רות וסרמן לנדה: אני לא נמנעת, אני רוצה שיצוין שאני מבקשת לתת זמן קצת יותר סביר לתת מענה - - -

יעקב אשר: זה צוין.

יעקב אשר: ההצעה שלך צוינה בפרוטוקול לפני ההצבעה.

יעקב אשר: אני העליתי להצבעה את התיקון הזה.

יעקב אשר: יש לנו חוב קטן של הצבעה על הארכה של יום וחצי שהייתה אז.

גור בליי: אין יום וחצי, שישה ימים, עד הבוקר.

יעקב אשר: מלכיאלי, חכה דקה כי זה פג ואחר כך זה עושה בעיות אחרות.

יעקב אשר: תקריא.

גור בליי: "תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 29), התשפ"א-2021 – בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 12ה, 23, 24, 25 ו-27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 ובהתקיים דחיפות כאמור בסעיף 4(ד)(3) לחוק, מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנה 4 לתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות), התש"ף-2020 (להלן – "התקנות העיקריות"), בתקנת משנה (א1) במקום "לעניין חתונה, ברית והלוויה" יבוא "לעניין חתונה, הלוויה, ברית או טקס דומה לברית בדתות אחרות".

גור בליי: 2.

גור בליי: בתקנה 7 לתקנות העיקריות, בפסקה (19), המילים "ובלבד שהמנהל הכללי של משרד התרבות והספורט אישר כי הוא אתר מורשת הנתמך בידי משרד התרבות והספורט" – יימחקו".

יעקב אשר: נדמה לי שאנחנו הקראנו את זה בישיבה הקודמת.

יעקב אשר: הקראנו את זה.

גור בליי: "3.

גור בליי: בתקנה 10(ב) לתקנות העיקריות, ברישה, אחרי "בר מצוות או בת מצווה" יבוא "או טקס דומה בדתות אחרות".

גור בליי: 4.

גור בליי: בתקנה 21 תקנות העיקריות, במקום "ג' באדר התשפ"א (15 בפברואר 2021)" יבוא ט' באדר התשפ"א (21 בפברואר 2021) בשעה 07:00 בבוקר"".

גור בליי: זו הארכה עד היום בבוקר שכבר פקעה של התקנות בנוסח הקודם שלהן, והשוואה בין ברית לטקסים דומים בדתות אחרות, והמחיקה של הצירוף הזה לגבי אתרי מורשת, שהם רק אתרי מורשת שמנכ"ל משרד התרבות אישר שהם אתרי מורשת מדווחים.

יעקב אשר: להלן מחיקת גינזבורג, ומאז נפתחו עשרות כאלה שלא מופיעים באתרי מורשת.

גור בליי: אותו דבר בר מצווה ובת מצווה.

יעקב אשר: זה נקרא כוח פריטטי, אבל כוח פריטטי פה אין לנו על דברים יותר חשובים מאשר על הדבר הזה, שהוא דבר חשוב בפני עצמו.

יעקב אשר: אני רק רוצה להראות לכם שהזיכרון שלי עובד אחרי כל המוטציות.

יעקב אשר: מי בעד? ירים את ידו.

יעקב אשר: בעד – רוב

יעקב אשר: התקנות אושרו.

יעקב אשר: אנחנו דנו בנושא של הגבלת היציאה מישראל.

יעקב אשר: אני לא אצביע על זה היום.

יעקב אשר: אנחנו נקיים ישיבה נוספת מחר שבה נדון על נושא התו הירוק, שזה תיקון מס' 31, זו ישיבה קצת יותר עמוקה, ובתיקון 30.

יעקב אשר: אלו שני דברים שבאים יחד על אותו נושא.

יעקב אשר: אני רק מבקש, לגבי מה שכבר דנו על הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה, אני מבקש להעביר לממשלה את בקשתנו – אנחנו עוד לא הצבענו על התקנות הללו לכמה זמן, אני כן מבקש שמחר תתנו לנו תשובה.

יעקב אשר: בימים כתיקונם אני הייתי מסתפק במה שנאמר על ידי מי שנאמר, אבל כדי להסיר ספק, לגבי הנושא הזה של משפחות, פיצול משפחות או חיבור משפחות, שהדבר זה נחשב בתוך הקריטריונים, אז נחכה לתשובה מחר.

יעקב אשר: מחר נדון, ואני מקווה שגם נצביע, על הנושאים האחרים.

יעקב אשר: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.