ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 141, 2021-03-11 12:40

חיים כץ: צהרים טובים, דיון שלישי בסדרה – 11 במרץ 2021, יום חמישי בשבוע, כ"ז באדר התשפ"א.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (פטור מתשלום דמי ביטוח למעסיק שעובדו שהה בחופשה ללא תשלום בתקופת משבר הקורונה), התשפ"א-2021.

חיים כץ: אנחנו נמצאים בתקופה לא נורמלית.

חיים כץ: כל העולם סבל מהקורונה והשתנו סדרי בראשית.

חיים כץ: נוצרו מצבים – אני לא יודע להגדיר אותם.

חיים כץ: אנחנו בסיומה של תקופה.

חיים כץ: בעוד פחות משבועיים אנחנו הולכים לבחירות, ואנחנו מתכנסים פה לישיבות חדשות לבקרים ומנסים לתקן עיוותים.

חיים כץ: ברכה תבוא על הגורמים הממשלתיים שמנסים לתקן עיוותים.

חיים כץ: תבוא עליהם הברכה.

חיים כץ: אני הולך לתת פה statement: אני בן לניצולי שואה ששרדו את אושוויץ.

חיים כץ: עלינו לארץ במאי 49'.

חיים כץ: ב-53' אבא שלי הקים את הארגון הארצי לרדיפות הנאצים.

חיים כץ: כל יום שישי הוא סיפר לי סיפורים, איך הוא נלחם ומה הוא עשה ואני לא לקחתי אותו ברצינות.

חיים כץ: אני לא לקחתי אותו ברצינות.

חיים כץ: אחרי שהוא נפטר, אני מצאתי בניירות קטעי עיתונות במעריב, קרב על השילומים, שאנשים סירבו לקבל את השילומים למדינת ישראל, בגין עם הממשלה, בלגן ענק, מחאות וראיתי את התמונות שלו.

חיים כץ: אמרתי בליבי: ואלה, אני הולך לנסות להשלים את מה שהוא לא הצליח.

חיים כץ: אני הייתי הממונה על הביטוח הלאומי.

חיים כץ: הביטוח הלאומי זה מאגר הנתונים הכי גדול שיש.

חיים כץ: אני רוצה ללמוד, כמה ניצולי שואה יש במדינת ישראל.

חיים כץ: אז התברר לי שיש באוצר אגף לניצולי שואה או המנהלת.

חיים כץ: ביקשתי נתונים וקיבלתי דוחות סטטיסטיים, שלא הבנתי למה הם מפריעים לי לעבוד.

חיים כץ: היה אירוע בישיבת ממשלה, היה שם היועץ המשפטי והייתה הממונה עפרה רוס.

חיים כץ: בסיומה אמרו לי להקים ועדה, שתקבל החלטה אם אני יודע לקבל את הנתונים או לא יודע לקבל את הנתונים.

חיים כץ: אני כממונה על הביטוח הלאומי, שיושב על מאגר הנתונים הכי גדול, אם אני יכול לקבל נתונים של ניצולי השואה.

חיים כץ: כינסתי את הוועדה למחרת בשעה 11:00 ונתתי לה מנדט עד יום רביעי בבוקר לסיים.

חיים כץ: הוועדה החליטה שאני יכול לקבל נתונים.

חיים כץ: האוצר ניסה למנוע ממני מלקבל נתונים, ובסוף היועמ"ש התערב.

חיים כץ: אני לא רוצה להיכנס לשאלות מה אמרתי, מה הוא אמר, אבל קיבלתי את הנתונים.

חיים כץ: קיבלתי את הנתונים, וזה היה בפברואר 16', לפני שהוסיפו לניצולי השואה חברים חדשים, כי בינתיים נולדו כמה.

חיים כץ: ..

חיים כץ: אני אתן תמונת מצב – במדינת ישראל בפברואר 16' חיו 194,663 אנשים שהוגדרו ניצולי שואה.

חיים כץ: התחלתי ללמוד את ניצולי השואה.

חיים כץ: מתוכם, היו 4,193 מעל גיל 90, שאף פעם לא פנו לביטוח לאומי, לא הלכו לביטוח לאומי.

חיים כץ: היו בין הסיעודיים 3,281 איש, שהיו סיעודיים מלא, עמדו במבחן ההכנסה, היו זכאים, ולא קיבלו את התשע שעות – תשע שעות נוספות שהקרן לניצולי שואה הייתה נותנת לניצולי שואה, כשהאוצר משתתף בשלוש שעות והקרן נותנת שש שעות.

חיים כץ: ניסיתי להעביר את המנהלת אלי, הארגונים לא רצו, גם העובדים באוצר לא רצו.

חיים כץ: ניצולי השואה לא רצו בגלל הכבוד, הם אמרו: אנחנו לא רוצים להיות במשרד הרווחה, אנחנו לא רוצים להיות סוציאליים.

חיים כץ: העובדים לא רצו, כי באוצר המשכורת פעם וחצי ממה שמקבלים במשרד הרווחה.

חיים כץ: אם הניצולים לא רצו, אמרתי: אני מוותר, אני לא לוקח אתכם, אתם לא רוצים להיות אצלי?

חיים כץ: העובדים, אני מבין אותם, לא רצו לרדת בשכר, אבל להערכתי ניצולי השואה עניינו אותם פחות, יותר עניין אותם השכר שלהם, וזה לגיטימי.

חיים כץ: אבל ברגע שהארגונים לא רצו, ואמרתי להם שאבא שלי הקים ארגון, הם חזרו ואמרו לי: ואלה, כן, אבא שלך בארגונים.

חיים כץ: הלכתי לפרויקט ניצולי שואה.

חיים כץ: הלכנו, משרד הרווחה, למבצע סיור בבתים של 4,193 אנשים.

חיים כץ: מצאנו שם 800, 900 איש שתוך שבוע קיבלו סיעוד מלא – סיעוד מלא, הם לא ידעו לפנות, לא היה להם מיצוי זכויות.

ענת כנפו: עשית להם שיעור בבירוקרטיה.

חיים כץ: אחר כך מצאנו – אמרתי 3,283 אנשים.

חיים כץ: תבין, היו שם 2,800 מעל גיל 100.

חיים כץ: התחלנו לחלק להם מזון, עשינו מבצע בקרב ניצולי השואה.

חיים כץ: ואלה, חלק הצלחתי, חלק לא הצלחתי.

חיים כץ: עכשיו אנחנו לפני סיום הכנסת, לפני סיום כנסת ישראל, עוד 10 ימים הכנסת מתפזרת.

חיים כץ: אני לא יודע אם תהיה לי האופציה לעמוד פה ואנחנו בתקופה של הקורונה.

חיים כץ: עוד לפני זה, מפברואר 16' עד פברואר 21', מתוך 194,663, נפטרו 61,936; נשארו 132,727, לפני שהוסיפו עוד כמה עשרות אלפים מצפון אפריקה; מתוך 4,193 נפטרו 1,988; מה-3,281 שלא קיבלו את התשע שעות, נפטרו 1,983 – נשארו 1,298 שמקבלים את התשע שעות.

ענת כנפו: איזה בושות שלנו – בושות.

חיים כץ: ואני יושב פה על הנתונים האלה, שהם מועדון סגור.

חיים כץ: אין מצטרפים, רק הולכים, וכל יום הולכים 40 איש.

חיים כץ: אני מסתכל על העוולות, שהאנשים האלה עושים.

חיים כץ: חלילה, בן אדם הגיע מהשואה, שיקם את עצמו בארץ, יצא לפנסיה, עבד ויש לו מקורות הכנסה של 10,551 שקל והוא סיעודי.

חוה אתי עטייה: אתה יכול לחזור שנית כמה נשארו מה-3,281?

חיים כץ: כמה נשארו בחיים?

חיים כץ: 1,298, אבל הם מקבלים את התשע שעות.

חיים כץ: את התשע שעות הם מקבלים.

ענת כנפו: אז איפה הפערים?

חיים כץ: ואז מישהו עבד והרוויח 10,551 שקל, זאת הפנסיה שיש לו, והוא הפך להיות סיעודי.

חיים כץ: האוצר בא אליו ואומר לו: אני מעניש אותך, 100% סיעודי, ואני לוקח לך 5,040 שקל, לא נותן לך, למה?

חיים כץ: למה אחד שמרוויח 10,449 יקבל 5,040 יותר מהשני.

חיים כץ: ואלה, שש שנים אני לא מצליח להביא תוצאה.

חיים כץ: שש שנים אני עובד על זה, סבבו אותי בכחש: כן, אנחנו עם הגרמנים, נביא כסף, לא נביא כסף.

חיים כץ: ואלה, סבבו אותי בכחש.

אוסאמה סעדי: אותך?

חיים כץ: כן.

אוסאמה סעדי: ואלה, אני לא מאמין.

חיים כץ: היום בתקופה של הקורונה, כשאנחנו מתקנים עיוותים, אני לא רוצה הכול, אני חושב שאין לנו זכות מוסרית לקחת מהאנשים האלה.

חיים כץ: עלי, אני אתן לך נתונים, כי אנחנו עושים שיעורי בית.

חיים כץ: כשאנחנו באים, אנחנו באים מוכנים.

חיים כץ: בסך הכול בקבוצה יש 1,130 ועוד 2,606 – 3,736 איש שאני מדבר עליהם.

חיים כץ: אני אתן לאוצר את הטבלאות, אני אחסוך לכם זמן, שלא תחפשו: יש 1,249 בודדים שנדפקים ב-50% ממה שהם מקבלים.

ענת כנפו: בסיעוד עצמו, אדוני?

חיים כץ: כשבן אדם אחר מקבל סיעוד מלא, הוא מקבל פחות 5,070 שקל.

חיים כץ: איך זה בנוי?

חיים כץ: מהתשע שעות שהוא לא מקבל מניצולי שואה ועוד 50% שהורידו לו מהסיעוד.

חיים כץ: אז עשינו 9 ועוד 13, אם יש לו עובד זר.

חיים כץ: אם זה עובד ישראלי, יש לו יותר.

חיים כץ: 9 ועוד 13, כי אני מכפיל ב-4.3 שבועות בחודש, כפול 53.6 שעות, שאלה השעות שמקצצים.

מאיר שפיגלר: לא, זאת העלות לשעה.

חיים כץ: כפול 53.6, שזה 5,070 שקל, זה במקרה הגבוה.

חיים כץ: במקרה הנמוך, גם ב-17 שעות, הוא היה יכול לקבל תשע שעות, אז כשמקצצים תשע ועוד 8.5 זה 4,333 שקל – למה?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: ואני אומר לכם, הא בהא תליא.

חיים כץ: אתה רוצה לחסוך?

חיים כץ: אתה רוצה לתת לעצמאים שמגיע להם?

חיים כץ: ואלה, גם לאלה מגיע.

חיים כץ: לא לכולם, אין לך כסף.

חיים כץ: ואלה, דיברתי עם שר האוצר, הוא אמר לי: חיים, אני הולך אתך, 30 מיליון.

חיים כץ: הוא הכניס בחוק הגדרה, הוראת שעה, המועדון סגור.

חיים כץ: מדינת ישראל יכולה לתת להם 30 מיליון.

חיים כץ: היא קיבלה מהם, או בגללם, ימבה כסף.

חיים כץ: הם בנו את המדינה – בנו.

חיים כץ: הגרמנים שילמו להם, למדינת ישראל בגינם.

חיים כץ: מדינת ישראל לא צריכה להרוויח על גבם.

חיים כץ: לא יכול להיות, שאחד שמרוויח 10,449 שקל – יקבל 5,000 שקל נטו יותר מאחד שמרוויח שני שקל ברוטו מעליו, לא סביר, לא קונה את זה.

חיים כץ: ואם זה לא יהיה – לא יהיה כלום, לא עצמאים, לא זה, כי הם לא פחות חשובים מהעצמאים.

חיים כץ: אני מאחל לעצמאים עד 120.

חיים כץ: כל יום יש 40 פחות מהם, כל יום, לא מצטרפים, ואני מקווה שלא יצטרפו לעולם, שלא נעבור את מה שעברנו פה.

חיים כץ: ואני לא חושב שאפילו באוצר יש למישהו זכות מוסרית להגיד לי "מחר", כשהוא יודע שאין מחר.

חיים כץ: אין מחר לעניין הזה, זה או היום או בכלל לא.

חיים כץ: כשאנחנו מתקנים עיוותים, ותיקנו בקורונה חל"ת, מל"ת, עצמאים, ביטוח לאומי - -

ענת כנפו: - - ונכים.

חיים כץ: וזה עלה 100 מיליארד, מתוך ה-100 מיליארד אתם תמצאו את ה-30 מיליון.

חיים כץ: בשנה הבאה במקום 30 מיליון זה יהיה 22 מיליון, כי הם נפטרים.

חיים כץ: אתה רוצה לעשות הפסקה וללמוד את הנושא?

חיים כץ: תעשה הפסקה ותלמד את הנושא.

חיים כץ: אתה רוצה שנחדש את הדיון ביום ראשון?

חיים כץ: נחדש את הדיון ביום ראשון.

חיים כץ: לא תהיה חקיקה.

חיים כץ: לא תהיה חקיקה.

חיים כץ: שמע מה אני אומר לך, לא תהיה חקיקה, אם לא ניתן פה פיצוי חלקי, לא תהיה.

חיים כץ: גם אם – אני לא יודע מה יקרה בכנסת, אי אפשר לפטר אותי, אבל גם אם היו מפטרים אותי, לא הייתי נותן להעביר את זה, לא נותן, כי מדינת ישראל יכולה למצוא, ואפילו באוצר יכולים למצוא 30 מיליון שקל ולתת פיצוי חלקי לעוול שנגרם לאנשים האלה.

חיים כץ: כמה שנים הם כבר לא מקבלים?

חיים כץ: כמה שנים האוצר קיבל בגינם, והם מקבלים פחות מהאחרים?

חיים כץ: כמה משפחות לא קונות אוכל כדי לקבל את התרופות פה?

חיים כץ: כי 10,000 שקל ברוטו זה כלום, כי להעסיק עובד זר זה 7,000 נטו, עם השבתות, עם הנסיעות ועם הפנסיה ועם הפיצויים.

ענת כנפו: והחופשים ודמי הכיס.

חיים כץ: אני העסקתי, אני יודע.

חיים כץ: לצערי, ההורים שלי כבר הלכו לעולמם והם לא ייהנו מזה, שלא יגידו שאני עושה את זה בשביל אבא שלי ואימא שלי.

חיים כץ: אימא שלי נפטרה לפני 16 שנה, אני לא מאמין שתתנו 16 שנה רטרואקטיבית, נכון?

חיים כץ: לא תתנו.

חיים כץ: מה שאתה רוצה עכשיו, עלי בינג, אתה רוצה הפסקה?

חיים כץ: לדון?

חיים כץ: לשבת?

חיים כץ: לראות?

חיים כץ: כי לא יהיה כלום, אם זה לא יהיה.

חיים כץ: לא יהיה, תזכור מה אני אומר לך.

חיים כץ: אין כוח במדינה הזאת, שישנה את המילים שאמרתי עכשיו, אין – לא בית משפט ולא כלום, כי אתה תמצא 30 מיליון שקל ותיתן להם, לא את כל הפתרון שרציתי, שעולה 93 מיליון, כי אני מכבד את מילותיי.

חיים כץ: אני אמרתי לשר האוצר: 25, 30, והוא אמר לי: אנחנו נחיה עם זה.

חיים כץ: אני לא רוצה יותר.

חיים כץ: תמצא פתרון ל-30 מיליון לקבוצה הראשונה – או ליניארי, לא יודע, אבל תמצא פתרון לשלם 30 מיליון שקל כדי שנעשה את זה מידית, לא רטרואקטיבית, כי המספרים שנתתי לך על פברואר, יש כבר 40 פחות.

חיים כץ: אני לא יודע אם 40 בקבוצה הזאת או אחד בקבוצה הזאת או שניים, אבל המספרים האלה ירדו ב-40, למה 40?

חיים כץ: כל יום מתים 40 איש מהם.

חיים כץ: אני לא יודע כמה פחות.

חיים כץ: בבקשה, אדוני מהאוצר.

עלי בינג: תודה, כבוד היושב-ראש.

עלי בינג: אנחנו התכנסנו פה - - -

חיים כץ: הבנתי למה התכנסנו, דבר על זה.

עלי בינג: אבל ברשותך אני רוצה להגיד מילה, כי אמרת כל הזמן עצמאים.

עלי בינג: אני כן רוצה רגע להגיד על מה הצעת החוק.

עלי בינג: הצעת החוק שהממשלה אישרה והיא כרגע מונחת על שולחן הוועדה, היא הצעת חוק שבאה לפטור את המעסיקים שעובדיהם יצאו לחל"ת למשך חודשיים קלנדריים מלאים מתשלום דמי הביטוח הלאומי.

חיים כץ: כמה היא עולה?

עלי בינג: כ-500 מיליון שקלים.

חיים כץ: כ-500 מיליון.

חיים כץ: כמה עולה הדיון הקודם להחזר בחל"ת?

עלי בינג: לא יודע, לא אני ניהלתי את זה.

חיים כץ: תן הערכה, אתה באוצר, היית תלמיד מצטיין באוניברסיטה, אתה יודע לעשות הערכות כמה זה היה?

ענת כנפו: הנה יושב פה דניאל.

מאיר שפיגלר: אם מדובר במצב שכולם ללא יוצא מן הכלל חוזרים, סדר גודל של 2.2 מיליארד שקל.

חיים כץ: בואו ניקח שני מיליארד וזה 500 מיליון, ניקח 1.5.

חיים כץ: כמה זה באחוזים 30 מיליון משני מיליארד?

ענת כנפו: פרומיל של הפרומיל.

חיים כץ: תעשה 30 מיליון חלקי שני מיליארד, תגיד לי כמה אחוזים זה יוצא.

עלי בינג: בערך 1.5%, נראה לי ככה.

אוסאמה סעדי: פרומיל וחצי.

חיים כץ: איך 1.5%?

עלי בינג: לא יודע, אפשר לבדוק במחשבון.

עלי בינג: אני מציע לא להתעסק במספרים.

חיים כץ: בוא נעשה את החשבון, כמה זה 10% מתוך שני מיליארד?

חיים כץ: 200 מיליון.

חיים כץ: 1.5%, יפה.

חיים כץ: אני קראתי את נושא הדיון.

אוסאמה סעדי: על מה הדיון?

אוסאמה סעדי: לאיזה דיון הזמנתם אותי?

חיים כץ: הדיון פה הוא על שיפוי מעסיקים שהוציאו אנשים לחל"ת ושילמו בגינם ביטוח לאומי למדינה בחודשיים הראשונים, שזה סדר גודל של 500 מיליון שקל; להחזיר לעצמאים האלה את ה-500 מיליון.

מאיר שפיגלר: הם לא שילמו, זה למעסיקים או לעובדים עצמם.

אוסאמה סעדי: ועל מה אתה מדבר עכשיו?

חיים כץ: ביום הזה שמתקנים עיוותים - - -

אוסאמה סעדי: אה, אתה על הדרך.

חיים כץ: אני על הדרך.

חיים כץ: אני מתקן את מה שלא הצלחתי, כי בעוד פחות מחודש אני עולה לאזכרה על הקבר של אבא שלי ואימא שלי, ואני הולך להגיד: סידרתי את זה.

חיים כץ: אין כוח בעולם שימנע ממני את זה.

חוה אתי עטייה: תוכל להתייחס לשני שליש מממשלת גרמניה?

חיים כץ: אין כוח בעולם שימנע ממני את זה.

חיים כץ: ב-13 באפריל אני עולה לקבר, וזה מה שאני הולך לספר לו, ואלה, הנה עזרתי לך.

חיים כץ: עכשיו תחליט מה שאתה רוצה.

ענת כנפו: כבוד היושב-ראש, אפשר להתייחס לדברים שלך?

חיים כץ: הוא צריך לתת לנו תשובה.

חיים כץ: אתם לא תתנו לו מנדט לברוח, הוא לא יברח, הוא לא יברח מהתשובה, הוא ייתן לי תשובה.

אוסאמה סעדי: אבל השר נתן לך תשובה?

חיים כץ: לא, לא נתן לי.

חיים כץ: השר הסכים.

חיים כץ: אתה לא מבין שהפקידים לא שומעים לשר?

עלי בינג: חס וחלילה.

עלי בינג: ככל נושא, הנושא הזה נידון והייתה עליו עבודת מטה מקצועית, מסודרת, בין הביטוח הלאומי לבין משרד האוצר לבין משרד המשפטים לבין הגופים המקובלים.

עלי בינג: הוא עלה להכרעת ממשלה, עבר אישור ממשלה, ולכן אנחנו פה היום.

עלי בינג: היושב-ראש העלה עכשיו נושא אחר, חשוב, שצריך לדון עליו, שצריך להיערך אליו וצריך לבחון אותו בצורה מסודרת.

עלי בינג: עקב שיחותיי אתך אתמול קיבלתי נתון אחד, הבוקר קיבלתי נתון אחר, ממך קיבלתי שלישי, שכבר די דומה לנתונים.

עלי בינג: זה נושא שאנחנו צריכים לבחון בצורה רצינית ומסודרת, לעשות עליו עבודה מקצועית, לבוא אתו לממשלה ואז לבוא לפה.

עלי בינג: אני לא חושב שזה נכון.

חוה אתי עטייה: אבל מיוני אתם עושים את העבודה.

ענת כנפו: הם צריכים לספור כל פעם כמה אנשים כבר נפטרים, זה משנה את המספרים, סליחה על הציניות.

ענת כנפו: ..

חיים כץ: אתה בא אתי לאזכרה של אבא שלי?

חיים כץ: אתה תגיד שם שאתה מנעת מניצולי השואה לקבל את הכסף?

חיים כץ: אתה בא?

ענת כנפו: אדוני היושב-ראש, אולי שילכו, יעשו עבודת מטה ויחזרו עם שני הדברים ואז נעביר את שני הדברים, למה לא?

ענת כנפו: זאת הצעה טובה.

עלי בינג: אם הוועדה מחליטה להתנות דבר בדבר, אז אנחנו כנראה נצטרך לעשות עבודת מטה ולחזור אחרי הבחירות.

ענת כנפו: לא אחרי הבחירות.

ענת כנפו: סליחה שאני אומרת את זה, כמו שלך יש כיפה על הראש, גם אני אישה מאמינה, שומרת שבת ומצוות.

ענת כנפו: אני לא יכולה לראות את כל האילוצים שיש פה בכנסת, העמימויות והדחיות כשמדובר, לא במצווה, מדובר פה בזכות שאנחנו צריכים לעמוד דום בפני האנשים האלה.

ענת כנפו: כמו שכבוד היושב-ראש קידם את הנושאים האלה בעבר, כמו שיושב-ראש המפלגה שלי, יאיר לפיד, קידם את הנושא של ניצולי שואה ותרופות לתוך חשבון הבנק שלהם בלי בירוקרטיות – אני דוקטור לבירוקרטיה, אני בדקתי את הנושאים האלה והלכתי למר שפיגלר והלכתי ליועץ המשפטי של הביטוח הלאומי והלכתי לסגן שר האוצר והלכתי לגברת אתי, הלכתי לכולם כדי להבין איפה זה תקוע.

חיים כץ: רק אלי לא באת.

ענת כנפו: באתי בצורה עקיפה, והנה הכול בסדר, אנחנו פה היום, לא?

חיים כץ: בכל הבדיקות שעשיתי, כל אחד מאשים את השני.

חיים כץ: אנחנו מחויבים לפתור, זאת הרבה תקשורת כאן, אלה הרבה סדרי עדיפויות קטנטנים, אלה דברים קטנים.

חיים כץ: הדבר הגדול פה הוא הדבר המוסרי.

חיים כץ: אני מסכימה עם כל מילה שנאמרה.

חיים כץ: אם אנחנו לא נעצור את הכול ונחשוב איפה זה סתום – וסליחה שאני אומרת את זה, אבל הגעתי גם לאנשים במשרד האוצר ובחשב הכללי כדי להבין איפה בשולחנות שם זה מתחבא.

חיים כץ: זה התפקיד שלנו עכשיו, כי זה כסף קטן שעושה עוול גדול מאוד, לדבריך מר שפיגלר.

חיים כץ: אם אנחנו נתקן את זה, נעשה מצווה ענקית, שלא רק ההורים של כבוד היושב-ראש ירקדו בשמיים, אלא אני חושבת שכל עם ישראל שנמצא שם עבורנו.

חיים כץ: אנחנו צריכים לטפל בזה דבר ראשון, לעזוב את הכול, לנקות את זה, לבדוק איפה זה נמצא, לחבר את האנשים.

חיים כץ: כי כשאני חיברתי בין כחול לבן לבין הליכוד בעניין הזה בתוך המליאה, זה אמר: זה – זה, זה אמר: זה ההוא.

חיים כץ: בואו תחליטו אצל מי זה שנדע על מי להתלבש.

חיים כץ: לא צריכים להתלבש עליך, אדוני.

חיים כץ: אתה נמצא כאן כנציג שבא להגיד מה קורה בכלל עם הדבר השני.

חיים כץ: בואו תצטרפו גם אתה, שר האוצר והסגן וכל מי שדיברנו אתו בצורה ישירה או עקיפה, כדי שהדבר הזה יקרה כאן ועכשיו, ואז נאשר את הכול; כמו שאישרנו לנכים והצלחנו לעשות את זה.

חיים כץ: אמרו לי: לא, בזמן של פגרה, אי-אפשר לאשר דבר.

חיים כץ: הנה, אישרנו חמישה חוקים.

חיים כץ: הנה, אדוני היושב-ראש רוצה להוביל משהו, זה לא כדי לעצור את מה שקורה כאן, זה כן כדי להכניס רגל בדלת בשמם, כי הרגל שלהם כבר עייפה, מצומקת, והיא מבוזה.

חיים כץ: זה התפקיד שלנו.

חוה אתי עטייה: גילוי נאות, חבר הכנסת חיים כץ בזמנו היה שר, ואז בשיתוף פעולה הוא הכין לי את הצעת החוק בנושא ביטול מס הכנסה בסיעוד לניצולי שואה וגם תשע שעות סיעוד.

חוה אתי עטייה: הוא היה שר והוא עזר לי לקדם את הצעת החוק.

חוה אתי עטייה: הגשתי את ההצעה לוועדת שרים לענייני חקיקה.

חוה אתי עטייה: שר האוצר ואיציק כהן ביקשו שאקפיא אותה ולנהל משא ומתן על הנושא.

חוה אתי עטייה: חיים עזר לי לקדם את הנושא.

חוה אתי עטייה: מחודש יוני ועד היום – רק אתמול קיבלתי מעלי בינג את התשובה, שיש שני שליש מממשלת גרמניה ושליש מהמדינה.

חוה אתי עטייה: רק אתמול, אחרי שרדפתי, קיבלתי את התשובה: ממשלת גרמניה לא מסכימה.

חוה אתי עטייה: סליחה, הם בנו את הארץ, מגיע להם, כל יום הם נפטרים, יש קופסאות קורונה, כשאתם רוצים, אתם מוצאים את הכסף, ואתם אומרים שאתם לא יכולים להביא את ה-30 מיליון.

חוה אתי עטייה: לפי דעתי לא צריך להעביר גם את הצעת החוק של המעסיקים ולעצור את הדיון.

ענת כנפו: בואו נלך לעשות שיעורי בית.

ענת כנפו: אנחנו לא בורחים לשום מקום, נבוא בלילה, נבוא בשישי עד כניסת שבת, נבוא במוצאי שבת, כדי לא לדחות את מה שאתם רוצים לדחות, אבל בואו נעשה פה עבודה.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו עוסקים בתיקון עיוותים, יש מלא עיוותים.

אוסאמה סעדי: אצלי בחברה הערבית, אני יכול להתחיל עכשיו למנות כמה עיוותים אולי בפחות מ-30 מיליון שקל.

חיים כץ: תמנה.

אוסאמה סעדי: אבל כמובן שאני תומך בעניין הזה.

חיים כץ: לא היה לי ספק.

אוסאמה סעדי: אבל השאלה אם אנחנו קושרים את ההצבעה בעניין הזה?

חיים כץ: כן.

ענת כנפו: כן.

חיים כץ: כן, אני מנצל את זכותי ומעמדי כיו"ר להביא להצבעה או לא להביא להצבעה.

אוסאמה סעדי: אני תומך בהצעה הזאת לתת פטור למעסיקים.

חיים כץ: גם אני.

אוסאמה סעדי: כולנו, ולכן חשוב מאוד לקדם את זה ולהצביע על זה, אבל זאת זכותך.

חיים כץ: גם אני.

חיים כץ: דיברתי עם שר האוצר והוא צריך לקבוע את סדר העבודה.

חיים כץ: הפקידים באו ליישם מדיניות.

חיים כץ: אם שר האוצר מחליט שהוא נותן את ה-30 מיליון, הפקידים צריכים ליישם, לא לעשות עליו overruling ולמצוא כל מיני תירוצים למה לא נותנים.

ענת כנפו: אני דווקא מתחברת לחברי פה משמאל, יש הרבה עיוותים גדולים מאוד, גם קשישים שהם נכים, אנשים בחרפת רעב.

חיים כץ: 800 מיליון בשנה.

חיים כץ: אני לא יודע מאיפה לקחת את האינפורמציה.

ענת כנפו: לא נתתי שום מספר.

חיים כץ: 20 שנה באתי לפה כדי לנסות לשפר את איכות חייהן של האוכלוסיות האלה.

חיים כץ: אני רציתי להיות רק שר הרווחה, לא שר התיירות.

חיים כץ: אני על חשבון הממשלה לא נסעתי פעם אחת לחו"ל, בסדר?

חיים כץ: אם אנחנו לוקחים 800 מיליון ומצמידים את הקצבאות לשכר הממוצע במשק, לא יהיה אף אזרח ותיק מתחת לקו העוני במדינת ישראל, אף אחד, אני לא מדבר על עומק העוני.

חיים כץ: אני מנסה להביא את זה כבר ארבע שנים, מאז היותי שר, ושמים מקלות בגלגלים, כי זה סכום גדול.

חיים כץ: לא ידענו אז על קורונה, לא ידענו שיוציאו 100 - - -

ענת כנפו: אדוני, זה ראש המפלגה שלך מחליט.

חיים כץ: נכון, אבל יש סדר עדיפויות.

חוה אתי עטייה: אבל ביוני ניהלת כאן דיון.

חיים כץ: יש סדר עדיפויות, וכנראה שהיו דברים יותר חשובים, כי אני לא רואה הכול, אני נלחם את המלחמות שלי, ואני בוועדה לא עושה פוליטיקה.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה – אני פה כבר שמונה שנים, אני חושב שכל ההצבעות כמעט בלי יוצא מן הכלל פה אחד, אין פה מפלגות, אין פה פוליטיקה.

ענת כנפו: כולנו.

חוה אתי עטייה: האוכלוסייה החלשה.

ענת כנפו: אולי עכשיו כשהם רוצים להיבחר, זה כן יכול לעבור, מי יודע, תגיד לביבי כמה קולות יש שם.

חיים כץ: אם אתה רוצה ללכת וללמוד, היום יום חמישי, אפשר להתכנס פה ביום ראשון בשעה 14:30, אפשר ביום שני, מתי שאתם רוצים.

אוסאמה סעדי: ביום שני יש מליאה.

ענת כנפו: בבוקר, בואו נעשה צדק.

טלי ארפי: שלום, ההצעה שמונחת בפניכם היא הצעת חוק ממשלתית, והיא כוללת רק את הפטור מדמי ביטוח.

טלי ארפי: ההצעה שאתה וחברי הוועדה מבקשים להעביר לא נבחנה, לא מקצועית, לא משפטית, ויש לה עלות תקציבית ניכרת.

חיים כץ: מה זה ניכרת?

טלי ארפי: ה-30 מיליון שאנחנו עכשיו שומעים, זאת פעם ראשונה שאנחנו שומעים על הדבר הזה.

טלי ארפי: לא בחנו, אנחנו לא מכירים מה בדיוק ההצעה כוללת.

טלי ארפי: אני גם מזכירה, שאנחנו נמצאים בתקופת בחירות.

טלי ארפי: האישור שניתן הוא אישור שמתייחס רק לפטור מדמי ביטוח.

טלי ארפי: בתקופה הזאת יש צורך לבחון את הדברים גם בהתייחס להנחיית היועץ.

טלי ארפי: מאחר שהנושא הזה הוא נושא שיכול להיות שנכון, אני לא מתווכחת אם צריך להסדיר אותו או לא צריך להסדיר אותו, אבל ברור שהדרך להסדיר אותו היא בדרך של הצעת חוק ממשלתית שתונח בפני הוועדה, לאחר שנעשו כל הבחינות, במיוחד בעת הזאת.

טלי ארפי: לכן אנחנו חוזרים ומבקשים לדון בהצעת החוק שמונחת בפניכם.

ענת כנפו: נגיש אותה כהסתייגות, למה הצעה ממשלתית?

ענת כנפו: נגיש אותה כהסתייגות.

טלי ארפי: העמדה של הממשלה – אין פה עמדה של הממשלה.

טלי ארפי: הממשלה לא נתנה את דעתה לזה.

טלי ארפי: אם רוצים לקבל את עמדת הממשלה, צריך לחזור לממשלה, להציג את ההצעה הזאת.

טלי ארפי: אנחנו נבחן מבחינה מקצועית ומבחינה משפטית.

טלי ארפי: אני חושבת שהנושא של הפטור מדמי ביטוח הוא נושא חשוב, וחבל עכשיו לקשור את האחד בשני.

טלי ארפי: אין לזה שום נגיעה להצעת החוק שמונחת בפניכם.

טלי ארפי: שוב, יש פה עלות תקציבית, שאין בצדה מקור.

טלי ארפי: חוק יסודות התקציב לא מאשר לממשלה לתמוך בהצעת חוק תקציבית, ולכן אנחנו שוב שבים ומבקשים - - -

חיים כץ: יש מקור, למה את אומרת שאין מקור?

חיים כץ: יש מקור, התשלומים שהגרמנים שילמו.

טלי ארפי: מי בחן את המקור הזה?

חיים כץ: הגרמנים שילמו, תבדקי כמה הגרמנים שילמו למדינת ישראל על הנזקים של השואה.

טלי ארפי: אדוני אומר: תבדקי, זה בדיוק העניין.

טלי ארפי: לא עשינו שום בדיקה.

טלי ארפי: ההצעה הזאת היא הצעה שאינה קשורה להצעת החוק שמונחת בפניכם.

טלי ארפי: אני חושבת שזה לא נכון.

חיים כץ: טלי, גם הצעת החוק שהנחתם פה – כדי שאנחנו נבדוק אותה, צריך שבועיים, כי אני לא צריך לספר לך, שאנחנו לא פחות טובים מכם.

טלי ארפי: אדוני היושב-ראש, אני חס וחלילה לרגע לא חשבתי כך.

חיים כץ: וכמה פעמים מצאנו אצלכם טעויות?

חיים כץ: אני לא רוצה לריב אתך, תלכו לבדוק את עצמכם, תחליטו אם אתם נותנים לאנשים האלה למות בסבל ובחרפה, או שאתם נותנים להם את ה-30 מיליון, תקבלו החלטה.

חיים כץ: עלי, כמה זמן אתה צריך ללמוד?

חיים כץ: תגיד לי כמה זמן.

עלי בינג: לא יודע להגיד, נבחן את הנושא, נדבר.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.