הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 62, 2020-12-30 09:00

יוסף ג'בארין: חברים, בוקר טוב, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד כאשר אנחנו יושבים בוועדה לביקורת המדינה.

יוסף ג'בארין: אנחנו ממשיכים בדיון שלישי ברצף בנושא:

יוסף ג'בארין: אישור הצעת תקנות הפיקוח על מעונות יום לפעוטות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשתף אתכם בסדר שאני חושב עליו היום כדי שנוכל להתקדם.

יוסף ג'בארין: הכוונה שלי כן להתכנס לאישור הוועדה לקראת סוף היום.

יוסף ג'בארין: מה שאני מציע: בשעה וחצי עד לפתיחת המליאה – נתקדם, עם פתיחת המליאה אנחנו חייבים לצאת להפסקה, ככל היותר רבע שעה, חצי שעה.

יוסף ג'בארין: לאחר מכן נתקדם לעוד דיון של שעתיים, מה שבטוח הוא, בכל מקרה אנחנו צריכים לעבוד על הניסוחים, גם אלה המוסכמים, אבל ככל שנבין שהדבר העיקרי שיישאר במחלוקת זה עניין התקינה של מספר הילדים לעומת מספר הגננות - לקראת ההפסקה השנייה, נקרא לה הפסקת הצוהריים – ארצה לשמוע הצעות פשרה, שגם השר התייחס אליהן אתמול, ונראה אם נוכל להתקדם בכיוון הזה.

יוסף ג'בארין: כשנגיע לשם, אוכל לסכם את הדברים שמוסכמים, פחות או יותר, את זה נעשה באחת-אחת וחצי, כשנגיע לשם.

יוסף ג'בארין: ההצעה שלי היום, להתקדם בשעה וחצי, כמה שאפשר בסוגיות שנמצאות פחות במחלוקת.

יוסף ג'בארין: יש את שתי הסוגיות העיקריות שנותרו: סוגיית ההכשרות וההדרכות.

יוסף ג'בארין: העמדה שלי, אני מניח גם של כולם כאן, שצריך להבטיח שיש את התקציב.

יוסף ג'בארין: אני אופטימי שיש את התקציב גם להכשרות וגם להדרכות השוטפות, שהדברים האלה לא יעלו את הנטל על ההורים ולא על המסגרות.

יוסף ג'בארין: בוא נעשה את זה באופן מסודר, נתקדם לאט לאט.

יוסף ג'בארין: אתמול הבטחתי לאלונה, להשתתף בדיון, אם היא אתנו, היא תשתתף ברגע שנתקדם בדיון.

יוסף ג'בארין: לפני שאנחנו מתקדמים לפרק הבא, נשמח לשמוע אותך, בבקשה.

אלונה דניאל: בשם מטה המאבק – זה ארגון שמייצג הורים נפגעי עבירה וגם פעילים – ישבנו אתמול יום שלם לצפות בדיון ודי תפסנו את הראש.

אלונה דניאל: אני רוצה להתחיל לצטט לכם משהו קצר: לא יהיה אדם בעלים של מעון ולא ינהל אדם מעון שיש בו יותר מעשרה פעוטות שטרם מלאו להם גיל שלוש, אלא אם כן קיבל רישיון על כך מהשר.

אלונה דניאל: ולא יפתח אדם מעון, כל עוד לא ניתן הרישיון.

יוסף ג'בארין: אלונה, מה את מקריאה?

אלונה דניאל: מקריאה לכם משהו שחתום עליו לוי אשכול.

אלונה דניאל: משנת 1965 יש חוק פיקוח על מעונות היום.

אלונה דניאל: לחוק הזה יש גם תקנות.

אלונה דניאל: באיזשהו שלב, המדינה, בגלל שלא היה לה כוח אדם, החליטה לוותר על החוק הזה, ככה סתם.

אלונה דניאל: במקום לדרוש רישיונות, אמרה, נעשה וולונטרי, מי שיגיע אליי יקבל סמל.

אלונה דניאל: אחרי עשרות שנים של הפקרות שניתנה ביודעין, עכשיו זה מרגיש שבאים להאשים את ההורים, את הילדים, להעניש אותנו.

אלונה דניאל: אני קופצת אתכם 50 שנה קדימה, בשנת 2010 הממשלה מעבירה החלטה מס' 4088, והיא קובעת כי בשל מחסור במעונות יום העומדים בפיקוח, הממשלה תסייע במימון התאמות בטיחותיות פיזיות ותוכניות למסגרות פרטיות, ככל שיידרשו בחוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות.

אלונה דניאל: החוק שכבר קיים, אבל חוק חדש כבר עבר בקריאה ראשונה ב-2010 ולשם כך הממשלה מקציבה תקציב של 700 מיליון שקל על פני שש שנים.

אלונה דניאל: 700 מיליון שקל זה להתאמות למעונות הפרטיים, ובנוסף לזה, 355 מיליון שקל לחמש שנים להדרכות פדגוגיות במעונות הפרטיים.

אלונה דניאל: איפה הכסף הזה?

אלונה דניאל: איפה מיליארד שקלים האלה?

אלונה דניאל: איך יכול להיות שבאים לכאן ומדברים על זה שאין כסף ואין תקציב?

אלונה דניאל: איך יכול להיות שעשרות שנים החוקים האלה בדיונים באוויר ואתמול מדברים כאן בוועדה כאילו שמעו על התקנות האלה בפעם הראשונה, דנים עדיין על סעיפים כאילו מדובר בתקנות בנייה.

אלונה דניאל: מדובר בילדים שלנו.

אלונה דניאל: לגבי המעונות הפרטיים, למרות שאנחנו ממש רוצים את התקציב כי אנחנו מאמינים שהתקציב הזה הוא עבור הילדים שלנו, אתמול עלתה נקודה מאוד מעניינת, המעונות הפרטיים – אגב, לא רק הפרטיים, גם הרשתות – העלו מחירים לפני שנה.

אלונה דניאל: הם באו להורים ואמרו שעבר חוק הפיקוח ולכן עכשיו הם חייבים להעלות את המחיר.

אלונה דניאל: ההעלאה הכי נמוכה היא ברשת אמונה, שהעלו ב-100 שקלים בכל שנה, קרי, כבר 200 שקלים, והיו גנים פרטיים שהעלו ב-300 שקלים ואפילו 700 שקלים.

אלונה דניאל: אז את המחיר כבר העליתם עוד לפני שהיו תקנות ועכשיו אתם באים לכאן ואומרים דבר מעניין, או שלא תעבירו תקנות כי אנחנו לא נעמוד בהן אבל את הכסף כבר לקחנו מההורים, או שתעבירו את התקנות ותתקצבו אותנו ואז נקבל תקציב לתקנות וגם את הכסף שכבר לקחנו מההורים.

אלונה דניאל: אז מה מהם, אני לא מצליחה להבין, יש פה טובת הילד?

אלונה דניאל: עם כל הכבוד, זה לא תקנות אידיאליות, זה לא תקנות טובות.

אלונה דניאל: אם מישהו קרא אי פעם את דוח רוזנטל, יודע שהיא מדברת על כך שבכיתת תינוקות צריך להיות שמונה תינוקות לכל היותר, עם שתי מטפלות.

אלונה דניאל: שכל תינוק מעל שמונה תינוקות כבר פוגע בהתפתחות שלהם, מביא לסטרס, מביא לשחיקת הצוות.

אלונה דניאל: אז אנחנו מדברים כאן על 20 תינוקות וגם על זה צריך לנהל דיונים?

אלונה דניאל: יש פה את טובת הילד וכל פעם שאנחנו צוללים לזה, אנחנו די בהלם.

אלונה דניאל: אם הממשלה לא מסוגלת ליישם את החוקים שלה, את התקנות שלה, את החלטות הממשלה שלה, למה יש לנו לצפות?

אלונה דניאל: אנחנו מגיעים לכאן כל פעם בתקווה, כל פעם מנסים לדבר ללב, מנסים לדבר בהיגיון, מביאים נתונים, מביאים לכם דברים מהכנסת עצמה, ומה בסוף?

אלונה דניאל: איך יכול להיות שבכלל צריך לדון על הדבר הזה?

אלונה דניאל: אתמול היה לי קשה לשמוע, דווקא מהמגזר החרדי – שזה מדהים אותי כי החוקרים של המגזר החרדי אומרים, שהסיכוי לילד חרדי להיפגע, תינוק, פעוט, הוא פי 1.5.

אלונה דניאל: כי בניגוד למגזר הערבי, ששם 70% מהנשים עדיין בבית, במגזר החרדי 75% מהאימהות עובדות - יש שם צפיפות מטורפת, יש חוסר הכשרה, יש שם גנים שבכלל אף אחד לא שמע עליהם ולא ידע עליהם.

אלונה דניאל: פנינו כל כך הרבה פעמים לעזור, מה הבעיה למפות את כל המסגרות?

אלונה דניאל: זה עניין של חודש, הייתי מפעילה את כל הפקחים העירוניים, תוך חודש, אם תתנו לנו, אנחנו נביא לכם את כל המסגרות במדינה.

אלונה דניאל: על מה אתם מדברים?

אלונה דניאל: זה כסף שכבר הובטח לילדים שלנו, איך זה יכול להיות?

אלונה דניאל: בשם מטה המאבק – כי לא מעט זלזלו בנו לאורך הזמן – נפעל בכל הליך.

אלונה דניאל: יש לנו ארבעה פעוטות שרק בחודש האחרון קיבלו הכרה בביטוח לאומי, בין 50% ל-100% רק עקב התעללות בגן, רק מהפרשות של חצי השנה האחרונה.

אלונה דניאל: אנחנו נפעל בכל הליך.

אלונה דניאל: כל שקל שאתם חוסכים פה על ילדים בריאים, תשלמו אותו אחר כך על ילדים נכים.

קארין אלהרר: למה היה צריך להגיע לאיומים האלה?

יוסף ג'בארין: יש לך מה לומר לגופן של התקנות?

אלונה דניאל: הן לא אידיאליות, הן לא טובות אבל לפחות הן תקנות.

אלונה דניאל: אז תעבירו אותן לפחות, אל תתפשרו עכשיו גם על התקנות האלה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אנחנו נתקדם לפרק הבא.

שמרית גיטלין שקד: רק ברשותך, אדוני, לפני שאנחנו מתקדמים לפרק ג', הגענו בעצם לפרק ג' עם צוות חינוך וטיפול.

שמרית גיטלין שקד: הייתה הערה של חבר הכנסת קרעי, בצדק, הנוסח דיבר על איזשהו ממוצע משוקלל של גילאי הפעוטות, וכמובן הממוצע של גילאי הפעוטות הוא לא משוקלל, המילה משוקלל הייתה כי אנחנו עשינו איזשהו בירור עם משרד העבודה, משרד העבודה עשה גם אצלו את הבירור, הכוונה היא לעשות שקלול של התקינה והתפוסה.

שמרית גיטלין שקד: אז אנחנו רוצים להקריא את הנוסח המתוקן, זה צבוע אצלכם בירוק, 3(ב).

שמרית גיטלין שקד: במקום הנוסח המחוק בסעיף קטן(ב), יבוא הנוסח הבא: 3(ב) "היו בקבוצה אחת פעוטות משכבות גיל שונות, יהיו התקינה והתפוסה לפי שקלול התקינה והתפוסה של שכבות הגיל, לפי מספר הילדים באותה שכבת גיל ביחס למספר הילדים בקבוצה".

יוסף ג'בארין: יצא לכם לבדוק את העניין של הפער שיהיה לעניין התפוסה בחתך גיל הצעירים, כלומר, הקבוצה השנייה?

יוסף ג'בארין: יצא לכם לבדוק?

יוסף ג'בארין: אמרנו ששם נוצר פער גדול, בין 32 שיורד ל-22.

יוסף ג'בארין: יחסית לשתי הקבוצות האחרות, שם הפער הוא גדול.

יוסף ג'בארין: ביקשתי לבחון את זה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו נביא תשובה ביחד.

יוסף ג'בארין: אוקי.

יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך.

יוסף ג'בארין: אני מבין לגבי המשתתפים בדיון בזום, אני מציע, גם בהסתמך על הניסיון שלנו מאתמול, אני מציע שנתקדם, לרכז את ההערות, נתקדם בדיון ואז ניתן להם לדבר תוך שהם מתייחסים באופן נקודתי לסוגיות השונות.

קריאה: האם התחולה של התקנות האלה היא גם על חצי מיליון ישראליים שגרים ביהודה ושומרון?

שמרית גיטלין שקד: אבדוק עם דבי אחר כך, אחזיר לך תשובה אחרי ההפסקה לגבי ההחלה של חוק הפיקוח על מעונות יום - - -

יוסף ג'בארין: זה לא משהו מיוחד לתקנות הללו.

דבורה ספיר אליעזר: באופן כללי החוק לא חל - - -

קארין אלהרר: יש החלה לפי צו אלוף.

דבורה ספיר אליעזר: עדיין אין החלה ביהודה ושומרון, אנחנו פנינו בכדי שתהיה החלה גם של החוק ביהודה ושומרון.

יוסף ג'בארין: לאחר שנתקן, צו של האלוף יחיל את הצו.

שמרית גיטלין שקד: לא, היא אומרת, שגם החוק עצמו עדיין לא חל.

יוסף ג'בארין: טוב, אבל זה לא בסמכותנו כרגע.

דבורה ספיר אליעזר: פרק ג': צוות חינוך-טיפול.

דבורה ספיר אליעזר: הכשרה למחנך-מטפל 5.

דבורה ספיר אליעזר: "לא יעסיק מפעיל של מעון יום לפעוטות מחנך-מטפל אלא אם כן התקיימו בו כל אלה: (1) עבר בהצלחה קורס בנושא עזרה ראשונה לפעוטות בהיקף שלא יפחת מ-22 שעות לימוד; (2) עבר בהצלחה קורס בנושא התנהלות בטוחה בהיקף שלא יפחת מ-14 שעות לימוד, שבו ילמדו הנושאים המפורטים בפסקאות (א) עד(ה) להלן: (א) הוראות להפעלת מעון יום הנוגעות לסביבה בטוחה ולכללי התנהגות; (ב) קיום סביבה פיזית בטוחה; (ג) התנהגות בטוחה ושינוי הרגלי בטיחות; ׁ(ד) למידה והדרכה מתוך תרחישים של מקרים שבהם נפגעו פעוטות; (ה) דפוסים של עבודת הצוות עם פעוטות והורים לצורך הטמעת התנהגות בטוחה.

דבורה ספיר אליעזר: (3) הוא עומד בדרישות תקנות 6. (4) הוא עבר בהצלחה בחינה מקצועית, ככל שיוחלט על עריכת בחינה מקצועית לפי תקנה 8.

דבורה ספיר אליעזר: "הכשרת מחנך-מטפל" – אני מציעה שלתקנה הזאת נקרא הכשרה פדגוגית כדי להבחין מהכותרת של 5.

שמרית גיטלין שקד: בסדר.

דבורה ספיר אליעזר: הכשרה פדגוגית 6.

דבורה ספיר אליעזר: (א) על מחנך-מטפל לעבור תכנית הכשרה פדגוגית שהורה עליה הממונה על זרוע העבודה, במוסד לימודי או בקורסי מוכרים כאמור בתקנה 7, ושתכלול את התכנים המפורטים בתוספת השנייה לפחות.

דבורה ספיר אליעזר: (ב) התקבל למעון יום לפעוטות מחנך-מטפל בלא שהשלים הכשרה פדגוגית כאמור בתקנת משנה (א), לא ימשיך מפעיל היום להעסיקו אלא אם כן המחנך-מטפל יתחיל או ימשיך את תכנית ההכשרה בתוך שנה מהיום שבו התחיל לעבוד באותו מעון יום לפעוטות לראשונה וישלימה בתקופה שלא תעלה על שנה.

דבורה ספיר אליעזר: (ג) תכני הכשרה פדגוגית יכול שיהיו נלמדים תוך כדי ביצוע עבודה.

דבורה ספיר אליעזר: (ד) תכנית ההכשרה הפדגוגית העיונית והמעשית תכלול 220 שעות.

דבורה ספיר אליעזר: (ה) על אף האמור בתקנה זו, הממונה על זרוע עבודה רשאי להורות על תכנית הכשרה מותאמת לבעלי תפקידים מסוימים במעון, ובכלל זה מנהל המעון, בהיקף שעות העולה על 220 שעות ושלא יעלה על 400 שעות, שיכול שתכלול תכנים שונים מהמפורטים בתוספת השנייה.

דבורה ספיר אליעזר: (ו) הממונה על זרוע עבודה רשאי להורות על תכנית הכשרה מותאמת בהיקף של פחות מ-220 שעות או לפטור מחובת תכנית הכשרה, או חלק ממנה, לפי תקנות אלה, בהתחשב בכישוריו, תפקידו, ניסיונו או ותק במקצוע של המחנך-מטפל ואולם לא יינתן פטור מחובת תכנית הכשרה על בסיס ניסיון או ותק בלבד.

דבורה ספיר אליעזר: (ז) הממונה על זרוע עבודה רשאי להוסיף על התכנים שבתוספת השנייה או להתאים את התכנים בתכנית הכשרה מותאמת לפי תקנות משנה (ה) ו-(ו) באופן זמני; בבוא הממונה על זרוע עבודה להוסיף על התכנים או להתאימם לתכנית הכשרה מותאמת כאמור, רשאי הוא להתייעץ עם מומחים בחינוך לגיל הרך או עם ארגונים המייצגים את עמדתם של מפעילי מעונות יום.

דבורה ספיר אליעזר: (ח) הועברו תכנים במסגרת קורס עזרה ראשונה, קורס התנהלות בטוח, תכנית הכשרה פדגוגית או תכנית הכשרה מותאמת באופן מקוון עצמאי (אסינכרוני), תיחשב שעת לימוד של תכנים כאמור, כשעתיים לימוד באופן לא מקוון או באופן מקוון קבוצתי.

דבורה ספיר אליעזר: (ט) על אף האמור בתקנה 5(3) ובתקנה זו, המנהל רשאי לפטור מחובת הכשרה פדגוגית לפי סעיף זה, מי שעמד בבחינה מקצועית שערך לפי תקנה 8.

שמרית גיטלין שקד: אני רוצה להסביר את המשמעות של סעיף קטן (ט), שהוקרא על ידי עו"ד דבי, רק לעניין זה חשוב להסביר - - -

דבורה ספיר אליעזר: אולי נסיים להקריא קודם את כל התקנות.

דבורה ספיר אליעזר: נסיים קודם את הפרק - - -

שמרית גיטלין שקד: חשוב לי שיבינו את המשמעות של סעיף קטן (ט).

דבורה ספיר אליעזר: לפחות 7 ו-8, נסיים עם הבחינות ואז נסביר.

דבורה ספיר אליעזר: "מוסד לימודי 7.

דבורה ספיר אליעזר: (א) לעניין הכשרות לפי תקנות 5 ו-6 יראו מוסד לימודי או קורסים מוכרים אם מוכר" הם אחד מאלה: (1) מוסד או קורס שהכיר בהם האגף להכשרה מקצועית; (2) מוסד שהמועצה להשכלה גבוהה הכירה בו לפי סעיף 9 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח-1958, או בעל היתר לפי סעיף 21א לחוק האמור, ובלבד שהמוסד האמור מעניק תואר מוכר לפי אותו חוק במגמת חינוך וכי תכני ההכשרה מועברים במסגרת קורסים המזכים בנקודות זכות לתואר; (3) מוסד או קורס שהכיר בו משרד החינוך לצורך לימודי הוראה וחינוך לגיל הרך; (4) לעניין קורס לעזרה ראשונה לפעוטות יראו בנוסף על המוסדות האמורים בפסקאות (1) עד (3) גם גוף העונה על המלצות משרד הבריאות לעניין כישורים של גוף מכשיר לעזרה ראשונה; (5) לעניין קורס להתנהלות בטוחה יראו בנוסף על הקורסים האמורים בפסקאות (1) עד (3) גם קורס שהממונה הכיר בו לעניין זה".

דבורה ספיר אליעזר: לעניין הכותרת של תקנה 7 אני מבקשת שזה ייקרא: מוסד לימודי לקורסים מוכרים.

דבורה ספיר אליעזר: בחינות 8. "הממונה על זרוע העבודה רשאי לערוך בחינה עיונית או מעשית לעניין עמידה בתכני ההכשרה הנדרשים במסגרת הלימודים במוסד או בקורס מוכר (בתקנות אלה – בחינה מקצועית), ורשאי הוא להורות על בחינה אחרת למי שעבר תכנית הכשרה מותאמת כאמור בתקנה 6(ו)".

דבורה ספיר אליעזר: אני אסביר עד כאן ואז נמשיך עם הדרכה חינוכית.

יוסף ג'בארין: עד עכשיו התקנות התייחסו להכשרה.

יוסף ג'בארין: יש שני סוגים כאן, יש הכשרה ויש הדרכה.

יוסף ג'בארין: ההכשרה היא חד פעמית, בכניסה למקצוע.

יוסף ג'בארין: ולאחר מכן יש הדרכה שהיא הדרכה שוטפת, נכון?

דבורה ספיר אליעזר: לא, אני אסביר.

דבורה ספיר אליעזר: יש שני סוגים של הדרכות, כמו שאמרת, האחת, שהיא בסיסית ביותר כדי להיכנס למעון, אחת מהן אפילו מופיעה כחובה כבר בחוק, שזה הקורס לעזרה ראשונה, רק שאנחנו קובעים כמה שעות צריך לקורס הזה.

דבורה ספיר אליעזר: והדבר השני, התנהלות בטוחה, איך צריך להתנהל מחנך-מטפל בכדי לא לפגוע בפעוטות, בצורה בטוחה.

דבורה ספיר אליעזר: אלה ההכשרות הבסיסיות שהן כניסה למעון.

דבורה ספיר אליעזר: בלי זה, מחנך-מטפל לא יכול להיכנס למעון.

דבורה ספיר אליעזר: כבר היום יש חובה לעבור את ההכשרות האלה במסגרת האישור הראשוני שנותן המשרד, זה לא משהו חדש.

דבורה ספיר אליעזר: הדבר השני שאנחנו מבקשים, הכשרה פדגוגית שכוללת גם נושאים רחבים שקשורים להתפתחות הילד, אחר כך אפשר לעבור גם על הנושאים שכתובים בתוספת השנייה לחוק.

יוסף ג'בארין: כרגע זו התוספת.

דבורה ספיר אליעזר: כן.

יוסף ג'בארין: אז התקנות מוסיפות עוד הכשרות חובה.

דבורה ספיר אליעזר: כן, אנחנו קוראים לזה בחוק הכשרה פדגוגית והיא הכשרה בסיסית ביותר שאנחנו מבקשים לעבור, עם 220 שעות, שנכון להיום, על פי התכנית היום זה 150 שעות עיוניות והשאר שעות מעשיות.

דבורה ספיר אליעזר: הדרישה הזאת היא לגבי כל מחנך-מטפל.

דבורה ספיר אליעזר: יכול להיות שמחנך-מטפל נכנס למעון היום ואין לו את ההכשרה הזאת, הוא צריך להתחיל אותה בשנה הראשונה שהוא נמצא במעון, עד תום השנה הראשונה ולהשלימה תוך שנה.

דבורה ספיר אליעזר: זה 220 שעות.

דבורה ספיר אליעזר: אני חייבת לומר, שהלכנו למקום שניסינו לעשות הכשרות מידיות עם תכנים בסיסיים, כאשר ההכשרה הבסיסית הקודמת של האגף להכשרה מקצועית הייתה של 676 שעות, וגם המוסדות של משרד החינוך, לפי שאלתי, יש להם הכשרות של 1,200 שעות.

דבורה ספיר אליעזר: אבל הכוונה היא כמה שיותר מחנכים-מטפלים יהיו תחת הכשרה בסיסית בזמן קצר.

דבורה ספיר אליעזר: בהוראות התחילה כתוב, שהנושא של שיפור ההכשרה גם ייבחן במהלך שלוש השנים מיום תחילת החוק.

דבורה ספיר אליעזר: במהלך שלוש השנים האלה, מכיוון שזאת הוראת שעה, אנחנו עושים 676, תיבחן גם אפשרות לחובה של קורסים ארוכים יותר.

דבורה ספיר אליעזר: אבל החובה היום היא 220 שעות.

קריאה: דבי, כמה הכשרות בשנה אתם עושים?

דבורה ספיר אליעזר: לא יודעת, אולי האגף להכשרה מקצועית יענה.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא אינדיקציה מה שיש היום בגלל שהיום האגף להכשרה מקצועית מכשיר רק את מעונות הסמל ורק בזרם.

הודיה הומינר רוזנבלום: למיטב ידיעתי בין 1,000 ל-2,000 בשנה.

שלמה קרעי: אבל היום, למטפלים במעונות יש את ההכשרה של 220 שעות?

שלמה קרעי: כל מטפל במעונות יש לו - - -

אביעד שוורץ: היום זה גם פתוח למסגרות פרטיות.

הודיה הומינר רוזנבלום: עכשיו זה נפתח למסגרות פרטיות, אבל עד היום זה היה רק מעונות הסמל ובעצם כל שנה הם צריכים רק לגבי המטפלות החדשות.

שלמה קרעי: אבל מי מממן את ההכשרה?

איציק דניאל: לשאלתך, לא כל המטפלות במעונות הסמל בעלות ההכשרה הנדרשת.

הודיה הומינר רוזנבלום: לפי המחקר שנעשה לפני כמה זמן, המחקר שמצוטט במסמך הממ"מ שהוועדה שלחה, בין 30% ל-35% מהמטפלות במעונות הסמל הן עדיין לא בעלות ההכשרה הנדרשת.

יוסף ג'בארין: בעלות הכשרה הנדרשת לפי התקנות החדשות?

הודיה הומינר רוזנבלום: לא, הכללים הם אותם כללים שחלים היום בסמל בעצם, מוצע גם בתקנות.

הודיה הומינר רוזנבלום: זאת אומרת, היום במעונות הסמל, המטפלות נדרשות לעשות את ההכשרה הזאת של 150 שעות תוך כדי עבודה.

הודיה הומינר רוזנבלום: בעצם 220 שעות מתחלקות ל-150 שעות של הכשרה עם מרצה, ועוד 70 שעות של הכשרה מעשית, שזה בעצם במעון, שהיא יכולה לעבוד תוך כדי הלימודים.

אופיר כץ: אז איך זה קורה, ההרצאות?

דבורה ספיר אליעזר: אני יכולה רק לסיים להסביר את החלק הזה של התקנות?

יוסף ג'בארין: כן, אבל רק ברמת המסגרת, האם נכון לומר שחובת ההכשרה שחלה כיום על המסגרות המסובסדות, מחילים אותה גם על הפרטיים?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה נכון להגיד את זה.

אמיר מדינה: אני אגיד מילה על הכשרות במסגרות הסמל.

אמיר מדינה: העובדה שיש לנו 30% תחלופה, זאת הסיבה שבגללה ההכשרה היא לא מלאה.

אמיר מדינה: אנחנו ניצבים בפני סיטואציה שהתפקיד, כמו שהסברנו אתמול, הוא מאוד מאתגר ומאוד קשה והתחלופה במעונות היום היא גבוהה.

אופיר כץ: מדוע היא כל כך גבוהה, בגלל השכר?

אמיר מדינה: אני חושב ששכר מינימום ועבודה מסביב לשעון ושמירה על פעוטות במספרים שהצגנו אתמול, זאת עבודה קשה מאוד.

שלמה קרעי: אבל מי מממן היום את ההכשרה למטפלות במוסדות סמל?

אמיר מדינה: האגף להכשרה מקצועית.

שלמה קרעי: ואתם תממנו את ההכשרה הזאת גם לפרטיים?

יוסף ג'בארין: עוד לא הגענו לשם.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה, ההכשרות שיוצאות מהמשרד, אנחנו מממנים.

שלמה קרעי: זאת אומרת, מטפלת במעון פרטי שתרצה לעמוד בתקנות, לבצע את המסלול, יש מסלול אצלכם שזה ממומן.

אמיר מדינה: יש מסלולים של הכשרה מקצועית שנפתחו לאותו מסלול של 150 שעות פלוס 70 שעות, שדבי דיברה על כך, הם פתוחים גם למגזר הפרטי.

שלמה קרעי: מצוין, זה דבר שלא מושט על ההורים.

יוסף ג'בארין: אז בעצם, יש את ההכשרות שכיום החובה קיימת לגביהן, בין אם זה בחוק ובין אם זה בהסכמים, עם המסובסדים.

יוסף ג'בארין: אתם מרחיבים את זה עכשיו גם לפרטיים, פחות או יותר באותם היקפים.

יוסף ג'בארין: ומה שעניתם עכשיו לחבר הכנסת קרעי, גם מבחינת העלויות כיום, העלויות היו על המשרד.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה.

אמיר מדינה: דיברנו על זה אתמול, דיברנו על 280 מיליון שקל - - -

קארין אלהרר: רגע, גם על הפרטיים זה יהיה על המשרד?

יוסף ג'בארין: לא, עוד לא דיברנו על ההרחבה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על המצב הקיים.

שלמה קרעי: לא, הוא אמר שגם הפרטיים יהיה על המשרד.

יוסף ג'בארין: תיכף ניגע בזה.

יוסף ג'בארין: אם להרגיע, הדרישה שלנו - - -

אופיר כץ: בלי שום קשר ל-40 מיליון שקל השנתיים?

אמיר מדינה: לא, חבר'ה, דיברנו על זה אתמול, דיברנו על הכשרות.

אמיר מדינה: ברור שכן.

יוסף ג'בארין: אם כבר עלה הנושא, תיכף נבחן אותו, אבל כעיקרון, העמדה של כל חברי הכנסת כאן, שצריך להבטיח, שכל ההכשרות, גם על הפרטיים, יהיו ממומנות, זה לא נמצא במחלוקת בינינו וזה מה שנרצה להבטיח עכשיו.

שלמה קרעי: לפחות לכל אלה – אני לא יודע אם מעונות חדשים שייפתחו, אנחנו צריכים לדרוש מהמשרד למממן את ההכשרה.

שלמה קרעי: כמו כל סטודנט שמקבל הכשרה, אולי גם מעונות חדשים יצטרכו לבוא עם תעודת מקצוע, עם הכשרה שיעברו באחד מהמוסדות.

קארין אלהרר: אבל אז זה יוצר מדרגות.

יוסף ג'בארין: יש שני דברים, יש מעונות חדשים אבל יש גם גננות חדשות, זה שני דברים שונים.

יוסף ג'בארין: אם תחייב את הגננות החדשות שזה יהיה על חשבון המסגרות, זה גם עלות תוספת.

אביעד שוורץ: רק חשוב לשים לב, שבהתחלה יש לנו פול גדול שצריך להכשיר, כל המעונות הפרטיים שעכשיו נכנסים, זה יותר מ-1,000–2,000.

יוסף ג'בארין: אנחנו כבר יודעים שהנקודה הרגישה כאן היא סוגית העלות, אבל נאפשר לדבי לסיים.

אביעד שוורץ: רק רציתי לחדד, שמעבר לעלות ונפח שצריך להכשיר, זה גם עניין של זמן.

אביעד שוורץ: בסוף אתה עושה 1,000–2,000 הכשרות, לקפוץ ל-15,000 הכשרות, זה אתגר, זה לא יכול לקרות מעכשיו לעכשיו.

יוסף ג'בארין: תעלה את זה אחרי שדבי תסיים את ההצגה.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסף נקבע באיזה מוסדות ובאיזה קורסים יוכלו ללמוד את ההכשרה.

דבורה ספיר אליעזר: כמובן ש-220 זה הבסיס, אם למישהו יש הכשרה של יותר שעות, הוא כמובן יוכל לבצע אותן.

דבורה ספיר אליעזר: ההצעה מציעה גם קורסים שנלמדים במסגרת תארים במוסדות להשכלה גבוהה, שהם מוכרים כנקודות זכות לצורך תואר ראשון.

דבורה ספיר אליעזר: ומוסדות או קורסים שמוכרים על ידי משרד החינוך, שיש להם את הסמינרים ויש תארים ראשונים שמוכרים על ידי משרד החינוך לגבי חינוך לגילאי 0–6.

דבורה ספיר אליעזר: חשוב לומר, ככל שיש השתתפות במימון של הכשרות מטעם המשרד, זה כנראה יהיה במסגרות של הכשרה מקצועית אצלנו כי זה מה שאנחנו יודעים לעשות.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא יודעת, אני אומרת את זה בזהירות אבל זאת אולי נקודה חשובה לומר אותה.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסף, התקנות מאפשרות לקבוע חובת בחינות, לא חייב לעשות אבל מאפשר את האופציה לקביעת בחינות.

דבורה ספיר אליעזר: וגם אפשרות של בחינות סטודנטים אקסטרני, כלומר, סטודנטים שהכינו את עצמם לבחינות בלא קשר למוסד ההכשרה וניגשים לבחינה, זה משהו שנשאר כאופציה בתוך התקנות, זה ייקבע כאשר ייקבעו הבחינות, אם תהיה אפשרות כזאת.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסף, תקנה שלא קראנו אבל אגיד אותה כבר עכשיו כי זה חשוב לומר.

דבורה ספיר אליעזר: יש אפשרות לקבוע לממונה על זרוע העבודה ריענון של הכשרות.

דבורה ספיר אליעזר: משרד הבריאות מבקש שיהיה ריענון הכשרה של עזרה ראשונה כל שנתיים, זה קיים גם אצלנו היום בנוהל של האישור הראשוני לפי החוק, כלומר, זה לא משהו חדש, ריענון של שמונה שעות.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסף, מבקשים שיהיו השתלמויות דחופות במעונות, זה בהחלטת מנהל המעון וזה לא משהו שהוא מובנה לגמרי בתוך התקנות אבל כן יש חשיבות לשים רגל בנושא ולהגיד למנהל המעון, אתה חייב לבצע השתלמויות מעת לעת כלפי צוות המעון עצמו.

דבורה ספיר אליעזר: עד כאן ההסבר.

אופיר כץ: היום זה קורה במעונות הסמל ההשתלמויות האלה?

אמיר מדינה: קורה אבל אנחנו לא מממנים אותן.

אופיר כץ: אז מי מממן?

אמיר מדינה: המעון.

יוסף ג'בארין: בניסוח החדש של התקנות יש תוספת על הכשרות שכבר קיימות או מחויבות בתוך מעונות הסמל או שזה פחות או יותר העתק הדבק?

יוסף ג'בארין: פשוט רק שנבין את ההיקף.

דבורה ספיר אליעזר: הנוסח לוקח בחשבון את מה שקיים היום במסגרות השונות, לוקח בחשבון שיש הכשרות באגף להכשרה מקצועית.

דבורה ספיר אליעזר: האגף להכשרה מקצועית היה רוצה מבחינתו לעשות הכשרה מקסימלית של 676 שעות.

דבורה ספיר אליעזר: מבחינתם זה מה שנכון מקצועית, אני לא אומרת עכשיו, אנחנו במצוי, ובמצוי כבר נמנה מסלול של 220 שעות בתוך האגף להכשרה מקצועית.

קארין אלהרר: מישהו משתתף בו מלבד מעונות הסמל?

הודיה הומינר רוזנבלום: כן, מה שאמיר אמר עכשיו.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני רק אגיד את ההבדלים בין המצב הקיים לבין מה שקיים בסמל.

הודיה הומינר רוזנבלום: במצב הקיים היום במעונות הסמל יש בעצם שלושה סוגים של הכשרות, לא בכל סוג יש מסלולים אבל יש מטפלת סוג 1, מטפלת סוג 2 ומנהלת.

הודיה הומינר רוזנבלום: מה שאנחנו מציעים פה בתקנות זה רק את המטפלת סוג 1.

הודיה הומינר רוזנבלום: בעצם במעונות הסמל יש מה שנקרא תפקיד של גננת מובילה, שהיא בעצם מטפלת מובילה, בעצם צריכה להיות פונקציה אחת בכל כיתה לפחות שצריכה להיות עם מטפלת סוג 2, כלומר הכשרה נוספת.

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו מבקשים את ההכשרה הבסיסית לכל המטפלות.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה דבר אחד.

הודיה הומינר רוזנבלום: דבר שני, אופציה שנוספה בתקנות, זה בעצם הרחבת האפשרויות לבצע את ההכשרה גם באמצעות האגף להכשרה מקצועית וגם באמצעות מוסדות שמוכרים על ידי המל"ג.

יוסף ג'בארין: אין ספק שסוגית ההכשרות היא אחת הסוגיות הכי חשובות בתקנות.

יוסף ג'בארין: העובדה שעד היום מרבית המסגרות היו עם כוח אדם לא מפוקח, אנחנו לא יודעים מה בדיוק ההכשרות, מה בדיוק היכולות, אם בכלל, אז לדעתי אין ספק שיש פה נדבך מאוד חשוב בעניין הזה ולכן אנחנו מגיעים גם לשאלת המימון.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו על המימון.

שלמה קרעי: לדעתי צריך לעשות לפחות בשנים הקרובות, אולי שלוש או חמש השנים הקרובות, שהעלות תושט על המדינה.

שלמה קרעי: מי שכבר יש לו מסגרות קיימות, גננות שנמצאות כבר ועכשיו אנחנו אומרים להן אתן חייבות לעבור הכשרה, המימון חייב להיות עלינו.

שלמה קרעי: מכאן ולהבא יכולה להיות השתתפות כמו כל סטודנט - - -

יוסף ג'בארין: כרגע לא ניכנס לשאלת חמש השנים, בינתיים נבטיח שזאת העלות.

יוסף ג'בארין: חמש שנים, ישתנה המצב - - -

אופיר כץ: כרגע יש את זה במסגרת - - -

שלמה קרעי: לא, אין, הוא אומר, ייגמר התקציב, זה נגמר.

יוסף ג'בארין: חברים, גם משרד הרווחה וגם משרד האוצר אתנו, הבקשה של חברי הכנסת, פשוט להרגיע אותנו שהממשלה – לא משנה לנו איזה משרד – נושאת בעלות הזאת.

שיר סגל: אני רוצה להוסיף רק עוד זווית.

שיר סגל: האחת, העניין של העצה שדיברנו, היכולת לעשות את הזינוק.

שיר סגל: יש פה הגבלה של להשלים את ההכשרה תוך שנה.

שיר סגל: לא ברור שזה יהיה ריאלי.

שיר סגל: צריך לזכור שגם 220 שעות זה מגיע ליומיים שלושה.

שיר סגל: יומיים–שלושה בחודש של חודשי עבודה, זה אם הכול יהיה מקוון – עוד לא ברור איך זה ייבנה - - -

קארין אלהרר: בדיוק, זו שאלה מרכזית.

שיר סגל: אז יכולים לעשות את זה מעבר לשעות העבודה, אבל ברגע שלא - - -

אופיר כץ: מבחינה טכנית.

שיר סגל: כן, מבחינת המעסיק.

שיר סגל: תחשבו על הגנים, לאבד יומיים–שלושה בחודש, את הגננות, במיוחד אם זה כל הצוות - - -

אופיר כץ: בגלל זה שאלתי ולא קיבלתי תשובה, מתי זה קורה?

שיר סגל: זו שאלה אם זה יהיה סימולטאני מלא, אם זה יהיה מקוון באופן מלא או לא, זה חשוב וזה באמת משפיע על היכולת להיערך, שזה יהיה בשעות שלא בשעות העבודה.

יוסף ג'בארין: בינתיים זה ה-1 בספטמבר, השאלה אם זה ריאלי, ללא קשר לתקציב.

דבורה ספיר אליעזר: אחר כך יהיו הודעות מעבר שנקרא אותן ביחד.

יוסף ג'בארין: איך הן ישרתו אותנו כרגע?

יוסף ג'בארין: תסבירי.

דבורה ספיר אליעזר: זה מתייחס לדור המדבר שכבר עובד היום.

דבורה ספיר אליעזר: כמה דברים, האחד, שימו לב בתוך התקנות, דיווחנו על סינכרוני ואסינכרוני.

דבורה ספיר אליעזר: אסינכרוני זה אומר שאין מרצה בקצה, זה לימוד עצמי.

דבורה ספיר אליעזר: וסינכרוני זה אומר שיש מרצה בקצה, ששעות הלימוד זה בדיוק כמו שעות הלימוד מול כיתה.

דבורה ספיר אליעזר: בזום נמצאת נציגת האגף להכשרה מקצועית בזום, חני זוהר, היא תוכל להסביר קצת יותר על ההיבט הזה, אבל יש חשיבות שלא הכול יהיה מקוון כדי להכשיר.

דבורה ספיר אליעזר: הציפייה שהכול יהיה מקוון והכול יסתיים במקוון, בסדר, עשינו עבודה, מבחינה מקצועית זה לא משהו שכנראה נכון לעשות.

שיר סגל: אני רק אוסיף, זה הגיוני שלא הכול יהיה מקוון אבל צריך לראות שזה ריאלי להשלים את זה תוך שנה ביחד עם שעות העבודה.

קארין אלהרר: ריאלי, בסדר, אבל עדיין צריך שתהיה הכשרה עניינית.

שמרית גיטלין שקד: דבי הסבירה ואני רוצה להוסיף כדי שיהיה ברור כי מדובר פה על חשיבות הערכה פרונטאלית בעיניכם.

שמרית גיטלין שקד: תקנה 6(ט) שהקראנו, המשמעות שלה היא, שבעצם אדם יכול לגשת לאיזה שהיא בחינה אמריקאית ולקבל פטור מכל תוכנית ההכשרה.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, המנהל יכול לפתור מ-220 שעות את מי שיעמוד באיזה שהיא בחינה אמריקאית.

שמרית גיטלין שקד: הוא גם יכול לגשת אליה כמה פעמים, להצליח בה ואז הוא פתור מהכשרה, זאת המשמעות.

שמרית גיטלין שקד: השאלה היא אם זה מקובל עליכם?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא בחקיקה הזאת - - -

שמרית גיטלין שקד: זה כן, זה סעיף קטן (ט).

הודיה הומינר רוזנבלום: נכון, אבל המקור לאופציה הזאת של לבצע את האקסטרני, להבנתי היא מחוק שירות התעסוקה.

שמרית גיטלין שקד: אבל אנחנו לא מוגבלים בחוק שירות התעסוקה.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, החוק פה קובע מה חייב לעבור אדם ואם אנחנו בעצם קובעים שלא ניתן לוותר על ההכשרה מבחינת הבחינה האמריקאית, לא ניתן יהיה לוותר.

שלמה קרעי: לפחות לא על החלק המעשי.

שלמה קרעי: על החלק התיאורטי אולי אפשר לפטור ממבחן תיאורטי, אבל החלק המעשי, אותן 70 שעות מעשיות זה - - -

שמרית גיטלין שקד: 70 שעות זה 70 שעות שאם אני מבינה, הוא פשוט עובד במעון.

שלמה קרעי: לא, אבל יש לי מרצה שנמצא אתו.

שלמה קרעי: יש מלווה, יש מדריך שנמצא.

יוסף ג'בארין: יש לנו תחושה לא טובה עם הבחינה האקסטרנית.

קארין אלהרר: תראו, זה לא בחינה ללשכת עורכי הדין, זאת בחינה כדי לראות אם מסוגלים לטפל בילדים.

קארין אלהרר: קודם כל, אי אפשר להסתפק בבחינה, זה דבר שבאמת לא יעלה על הדעת, ועוד במבחן אמריקאי.

קארין אלהרר: אפילו לא בחינה מעשית.

קארין אלהרר: זה נשמע מאוד לא רציני.

קארין אלהרר: הדבר המשמעותי בעיניי, שלא תהיה הסתפקות בזום, הזום צריך להיות חלק קטן.

קארין אלהרר: החלק המשמעותי של ההכשרות צריך להיות במעשי אחרת זה כאילו סתם לסמן וי על החלטה לתת הכשרות.

יוסף ג'בארין: כשאנחנו מדברים על הזום, זה מתוך ה-150, נכון?

יוסף ג'בארין: 150 שעות, בלי שום קשר ל-70.

יוסף ג'בארין: האם אנחנו יכולים להבטיח שהחלק שבזום לא עולה על 50% מההכשרות?

דבורה ספיר אליעזר: נכון להיום, לא.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו בכוונה לא כתבנו את החלוקה לתוך התקנות.

אביעד שוורץ: בגלל המגבלות של תקופת הקורונה, הרבה דברים הפכו להיות מקוונים.

יוסף ג'בארין: אם זה בגלל הקורונה זה משהו אחר.

אביעד שוורץ: לכן אני אומר, באופן כללי הקורסים לא מקוונים, גם קורסים של האגף להכשרה מקצועית, אף אחד לא מעדיף להעביר את הקורס בזום, זה פתרון של אילוץ, זה לא משהו שהוא מראש דרך הפעולה של האגף וזה רק האילוצים עכשיו בעקבות התקופה האחרונה.

אופיר כץ: שלא נתרגל לאילוצים האלה.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל יש דברים שאי אפשר אחרת עכשיו.

אביעד שוורץ: קורס עזרה ראשונה זה משרד הבריאות נותן את התוקף.

אמיר מדינה: אנחנו לא נקל ראש ונעשה קורס עזרה ראשונה בשלט רחוק, בזום.

יוסף ג'בארין: אולי נשמע את נציגת הבריאות.

יוסף ג'בארין: נפתח עם כרמית ספרא, ממשרד הבריאות.

יוסף ג'בארין: לאחר מכן חני זוהר.

כרמית ספרא: שלום, כרמית ספרא, אני סגניתו של פרופ' רונית אנדוולט, באגף התזונה במשרד הבריאות.

כרמית ספרא: אני רוצה לציין, אנחנו מוכרחים שתהיה הכשרה בנושא של הקשר בין תזונה ובריאות והתפתחות תקינה של תינוקות וילדים.

כרמית ספרא: הצענו סילבוס בנושא הזה, הכשרה כזאת לא קיימת היום במוסדות גם המסובסדים וגם הפרטיים וזה מוכרח להיות חלק מהעניין.

כרמית ספרא: הצענו את זה בהערות לתקנות ונשמח לדאוג לזה שזה נטמע בצורה הטובה ביותר.

כרמית ספרא: תודה.

יוסף ג'בארין: זה עלה אתמול ודיברנו על כך – הדרכות או הכשרות, אז אמרתם שזה כולל התייחסות?

הודיה הומינר רוזנבלום: כולל הכשרה, כולל התייחסות לתזונה.

יוסף ג'בארין: זה מופיע?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה מופיע בתוספת לתקנות.

דבורה ספיר אליעזר: בתוספת כתוב: היגיינה, פגיעות ומניעת מחלות מדבקות, תזונה ואורח חיים בריא.

יוסף ג'בארין: כחובה.

דבורה ספיר אליעזר: כחלק מתוכנית הלימודית.

יוסף ג'בארין: נקרא לזה תוכנית הליבה.

דבורה ספיר אליעזר: עם התכנים.

דבורה ספיר אליעזר: בתוך התקנות אנחנו כותבים את התכנים, לא כותבים את כל הסילבוס.

יוסף ג'בארין: כן, אוקי, תודה.

יוסף ג'בארין: חני, בבקשה.

חני זוהר: שלום לכולם, רציתי לומר תודה על האפשרות לדבר.

חני זוהר: אנחנו כאן באגף להכשרה מקצועית בנינו תוכנית שכוללת הכול, כולל מה שכרמית ביקשה, את התזונה, את ההתפתחות, הכול בעצם כולל בתוך תוכנית הלימודים שלנו.

חני זוהר: התוכנית המלאה שבעצם תיכנס כנראה לתוקף עם חוזר כי כרגע היא כן פעילה בשטח, היא בעלת 676 שעות, יש בה 406 שעות עיוניות ומעשיות במוסד הלימודים ועוד 270 שעות שנכנסות בתוך מעונות, בתוך מסגרות חינוך לגיל הרך.

חני זוהר: בתוכן, שם הם מקבלים גם גיבוי של חונך מתוך המעון וגם המורה של הקורס נכנסת, מחלקת את הזמן שלה בין כל התלמידות ובודקת מה קורה במעונות.

חני זוהר: זאת אומרת, שזאת ההכשרה שאנחנו הכי ממליצים עליה כיוון שהתכנים שלה הם הרבה יותר מקיפים, הם יותר נטמעים, הם תוקפו על ידי האקדמיה, הם קיבלו אפילו ציונים מעולים במחקרים ובשנים האחרונות הם היו גם יותר מבוקשים.

חני זוהר: דווקא הכשרות ארוכות יותר היו רבות יותר בשטח מאשר המקוצרות שבנינו עם הזמן בגלל אילוצי השעה.

חני זוהר: 150 שעות שבנינו, שהיום עובדות במקוונות, כמו שאמרנו, אין ברירה אלא מקוונות מלאות, למרות שאנחנו מסכימים מאוד עם קארין, שצריך שזה יהיה רק חלקי כי הרבה מאוד מהחומר צריך להיות פנים אל פנים, להתנסות, סדנאות, סימולציות, מצבים וכו', כרגע, בגלל המצב, אין ברירה אלא לעשות את זה מקוון מלא וזה נמצא בכל מיני מקומות בארץ, ההיקפים לא נקודתיים, יש כאלה בכל המדינה.

חני זוהר: אנחנו חושבים שלא צריך להסתפק בזה, זה מתאים להיום, זה נכון לצו השעה, אבל בעתיד חשוב מאוד לחזור להכשרה הרחבה יותר ובעצם לא לחזור שוב לוועדות ולתקנות וכו', כדי שיהיה ברור שזאת העבודה נכונה כי אנחנו באמת צריכים לתת הכשרה ראויה, מקצועית למצבים האלה של טיפול לקוי בילד, של השגחה לא תקינה.

חני זוהר: צריך לעודד יחס מיטבי ואיכות לילד באמצעות הכשרה.

חני זוהר: הכשרה מבחינתנו פונה לענת שדיברה אתמול, אמרה, אף אחד לא רוצה לנשק לחי קרה.

חני זוהר: מבחינתי זה הכי נכון הכשרה מלאה וארוכה שנותנת גם לאורך זמן, זמן מיטבי להטמעה, משהו קצר יהיה פחות טוב, כרגע אין לנו ברירה אלא לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: ככל שזה נוגע לקורונה אנחנו מבינים את הצורך, בוודאי זאת תקופה חריגה.

חני זוהר: גם קורונה וגם צו השעה שאומר צריך להכשיר הרבה מאוד מטפלות, גם למעונות פרטיים, גם למעונות המפוקחים, כולם זקוקים לכוח אדם כמה שיותר מהר, איכותי, מקצועי, לא שיבואו ויעבדו ללא שום הכשרה.

חני זוהר: לכן, עשינו הכשרות מקוצרות על פי זה.

חני זוהר: כיום יש שבע וריאציות לקורסים מקוצרים, לפני התקנה היו שתיים או שלוש הכשרות שכאלה.

יוסף ג'בארין: מה ההיקף כיום של ההכשרות המקוונות, סך כל ההכשרות?

חני זוהר: המקוונות היום הן 150 שעות לימוד, לקורסים האלה נכנסו גם מטפלות ממעונות פרטיים, גם מטפלות ממעונות מפוקחים, אין איזה שהיא העדפה של זה על זה.

חני זוהר: אני אספר לכם למשל, שלבן הזוג שלי יש גן ילדים פרטי, גם הוא וגם המטפלות שלו נכנסו לקורס שכזה בלי שום בעיה, זה לא בגללי, פשוט נכנסו כי מאוד קל היה להיכנס.

חני זוהר: נכון שצריך תקציבים רבים לשם כך.

חני זוהר: בעבר את התקצוב נתנו אך ורק האגף למעונות יום, הייתה איזה שהיא בעיה עם תקציבים ואנחנו באגף להכשרה מקצועית גם תקצבנו את זה וצריך לחשוב על זה, יש עכשיו צורך בהמון המון הכשרות כאלה ולכן התקצוב חשוב.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני רוצה לדייק לגבי הכשרות מקוונות שעושים עכשיו, זה מקוון סנכרון, מה שאנחנו קוראים לזה הכשרות בזום, זה לא הכשרות שאנחנו מתכוונים אליהן בתקנות מקוון, שהן אסינכרוניות, זאת אומרת, לומדה שהמטפלת יכולה בשעות הפנאי, אחר-הצוהריים, ללמוד - - -

יוסף ג'בארין: איך יש פיקוח או ביקורת על הדבר הזה?

יוסף ג'בארין: אני יושב שעתיים מול המחשב, אני מפעיל את התוכנה ולא צופה בה.

הודיה הומינר רוזנבלום: יש מנגנונים ששואלים שאלות ואתה צריך לענות תוך כדי הלומדה, אנחנו גם מקווים שזה יפותח בצורה טובה שיהיה גם איזשהו ליווי, רכז אקדמי לקורס, זאת אומרת, אם למישהי יש שאלות והיא רוצה להפנות, יש לה למי להפנות, שזה לא יהיה רק שגר ושכח אלא משהו קצת יותר מוחזק.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מה שחשוב זה המעשי, למעשי אין זום ולא מקוון, זה בשטח.

יוסף ג'בארין: המעשי, כולנו מסכימים שאי אפשר לעשות מעשי בזום.

יוסף ג'בארין: רק עלתה נקודה שעזרה ראשונה, אני מניח שלא תהיה בעיה להבטיח - - -

שלמה קרעי: גם את הדברים המובנים מאליהם צריך לומר.

יוסף ג'בארין: לגבי השנה גם זה מובן מאליו, אנחנו כמובן יכולים להבטיח שזה יהיה רק פרונטאלי, לא נראה לי שעזרה ראשונה אפשר לעשות.

מירי כהן: יש סילבוס מוגדר ושם מוגדר כמה זמן אפשר לעשות פרונטאלי, כמובן שיש חלק מעשי כי חייבים לתרגל גם החייאה, נושא אלרגיה הוא סופר סופר חשוב, גם אותו צריך לתרגל, להכיר את המזרק, הכול מוגדר בסילבוס שמשרד הבריאות הגדיר.

הודיה הומינר רוזנבלום: בסילבוס שלכם כתוב איזה שיעורים צריכים להיות בפרונטאלי ואיזה יכולים להיות מקוונים?

הודיה הומינר רוזנבלום: כתוב שם היקף האחוזים של השעות, אני יכולה לשלוח לכם את הסילבוס, הוא מאוד מוגדר.

הודיה הומינר רוזנבלום: ברור שבהתנסות המעשית חייבים להיות פיזית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שבכל מה שכתוב לעזרה ראשונה, אולי ננסח את זה, דבי, שמרית, אפשר שהניסוח יהיה, שהקורס משלב גם פרונטאלי - - -

שמרית גיטלין שקד: מירי, את יכולה לומר לנו כמה אחוזים ממנו הם - - -

מירי כהן: 70% פרונטאלי, 30% מעשי.

יוסף ג'בארין: השאלה, האם לכתוב את ה-30% או שנסתפק בניסוח שאומר, שמשלב כך וכך?

יבגני סובה: רגע, יש פה בלבול, פרונטאלי, מעשי.

יבגני סובה: פרונטאלי, הכוונה שמגיעים לגן.

יוסף ג'בארין: תיאורטי, מעשי או מקוון מעשי.

יבגני סובה: אז תיאורטי, 30% בזום - - -

יוסף ג'בארין: הפוך.

יבגני סובה: זאת אומרת, פרונטאלי, הכוונה מול הבן אדם.

יבגני סובה: אז 70% תיאורטי, 30% מעשי בגן.

יוסף ג'בארין: השאלה, האם יש צורך לחדד את ה-30% - - -

שלמה קרעי: אני לא חושב, אדוני היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: או ניסוח כללי, שזה משלב גם מעשי.

אביעד שוורץ: אנחנו נמליץ לא להיכנס לרזולוציה הזאת כי בסוף הדברים האלה יכולים להשתנות ולא נרצה לבוא שוב לוועדה ולתקן את התקנות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אולי כן כדאי לכתוב: בהתאם להנחיות משרד הבריאות בעניין בגלל שכן ראיתי כבר באינטרנט, או איזה שהיא דרך לאפשר למשרד הבריאות את הגמישות וכן לחייב בהתאם לסילבוס.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני אסביר מה החשש.

יבגני סובה: אם זה קורס של משרד הבריאות, שמשרד הבריאות יקבע את הכללים, כמה שעות.

יבגני סובה: אם אנחנו אומרים 30% מ-22 שעות, אנחנו מגיעים ל-7.5 שעות שחייבים להיות בגן.

יוסף ג'בארין: בהסתמך על הניסוח שמבטיח שילוב בין זה לזה, כלומר, שחייב להיות חלק פרונטאלי או מעשי.

דבורה ספיר אליעזר: פרונטאלי זה עיוני, השאלה אם זה צריך להיות פרונטאלי שלא מקוון.

יוסף ג'בארין: כן, זאת הכוונה.

מירי כהן: מצד שני, שלא יהיה רק 10% מעשי, אנחנו צריכים להיזהר גם מזה.

מירי כהן: אנחנו אפשרנו את זה והיה צוות מאוד מוגדר שבדק בדיוק את המתווה, גם הגדיר את הסילבוס, שלא יהיה 10% בלבד, לכן צריך להגדיר משהו.

יוסף ג'בארין: אוקי.

יוסף ג'בארין: בינתיים, שחלקן לא מקוונות.

יבגני סובה: 7 שעות זה משמרת אחת בגן, מהבוקר עד הערב אפשר לגמור את הסיפור הזה, אפשר, זה תיאורטי, זה בסדר, רק שיהיה מימון ושנהיה בטוחים שהמדינה לא תעביר את זה על בעלי המעונות.

שיר סגל: רק הערת נוסח קטנה שאני מציעה לשנות פה בנוסח, אחד, לגבי יחס המרה של השתיים, זה כלל אצבע אבל לפעמים זה משתנה.

שיר סגל: היום כשמעבירים הרצאה פרונטאלית להרצאה דיגיטאלית, היחס אומר, שזה חצי מהזמן כשרואים את זה בצורה דיגיטאלית ולכן כתוב פה שעתיים.

שיר סגל: מצד שני, לפעמים זה יכול להיות שלוש ולפעמים שעתיים וחצי, הייתי מציעה לאפשר גמישות, ואומר, שהשעה תהיה שוות ערך את התוכן ולא לקבע את המספר כדי לאפשר בכל זאת את התוכן.

שמרית גיטלין שקד: שוות ערך ותוכן זה לא משהו שאנחנו יכולים למדוד.

שיר סגל: אפשר לחשוב על איזשהו נוסח אבל לא הייתי רוצה לקבע משהו שבסוף יצמיד את זה לשעות אלא ברמת התוכן.

שיר סגל: הרעיון הוא המרה - - -

יוסף ג'בארין: את מוטרדת, לאפשר יותר - - -

שיר סגל: כן, יותר או פחות, לפעמים כשאתה מעביר קורס בצורה דיגיטאלית, כלל אצבע אומר שזה לוקח חצי מהזמן אבל זה לא בהכרח, לפעמים זה טיפה יותר או טיפה פחות.

שמרית גיטלין שקד: אז אולי בהפסקה תנסו להגיע עם דבי לאיזה שהיא הסכמה.

שיר סגל: דבר נוסף, מתייחס פה הכול אסינכרוני, לקורס מקוון שאין מישהו מהצד השני, מעין לומדה כזאת, אבל יכול להיות, במיוחד בצו השעה הזאת, שחלק מהתכנים יהיו בקורס מקוון כן סינכרוני, וגם בו זה מקצר את הזמנים, אני לא יודעת להגיד כמה, אבל בכל זאת להתייחס אליו.

דבורה ספיר אליעזר: לפי הבירורים שלנו, בסינכרוני, כשיש מרצה בקצה זה לא מקצר את הזמן.

שיר סגל: מתוך ההתנסות שלי עם "ישראל דיגיטאלית" ואני בונה לא מעט קורסים כאלה בתקופה הזאת, זה מקצר בזמנים.

שמרית גיטלין שקד: בקורס עזרה ראשונה, שעת לימוד נחשבת כשעתיים.

יוסף ג'בארין: אפשר להוסיף ביטוי סל בתוך הסעיף, שבכל מקרה זה יהיה שווה ערך.

שמרית גיטלין שקד: לא, הם לא רוצים שזה יהיה שווה ערך.

חני זוהר: סליחה, רק אם אפשר לומר, אנחנו היום עושים מקוונים סינכרוניים.

חני זוהר: הקורס הסינכרוני לא יכול להיות מקוצר יותר מקורס פנים אל פנים, זה לא הגיוני.

חני זוהר: בסוף היום, כשהן כבר עייפות, קשה מאוד להתרכז מול מחשב, פשוט קשה להן ללמוד לאורך זמן לכן לא הגיוני לעשות פחות מזה.

יוסף ג'בארין: אוקי, אנחנו בעד.

יוסף ג'בארין: דבי, תנסו לפתור את הניסוח כאן, אני חושב שזה הגיוני, לא להניח מראש שיש כאן צמצום.

שמרית גיטלין שקד: רק לא הכרענו בסוגיה הקודמת, האם אתם רוצים באמת לאשר את האפשרות לקבל פטור מהכשרה פדגוגית למי שעובר מבחן אמריקאי, או שלא?

שמרית גיטלין שקד: צריך להחליט את זה.

אביעד שוורץ: זה לא אומר בהכרח שכל מי שעושה מבחן אוטומטית עובר, אתה יכול לקבוע את התנאים.

שמרית גיטלין שקד: לא.

שמרית גיטלין שקד: כתוב פה, שהמנהל רשאי לפטור מחובת הכשרה פדגוגית מי שעמד בבחינה.

אמיר מדינה: הוא רשאי לפטור - - -

שמרית גיטלין שקד: נכון, יש אפשרות.

אמיר מדינה: הוא יכול לפטור, לא כל מי שעומד לבחינה.

אמיר מדינה: הוא אומר, אני פוטר את מי - - -

שמרית גיטלין שקד: לא.

שמרית גיטלין שקד: אם הוא כבר מחליט שמי שעבר הכשרה פטור מבחינה, הוא לא יכול לקבוע אחרת לגבי - - -

יבגני סובה: בכמה שפות יש את המבחן האמריקאי?

יבגני סובה: זה מאוד חשוב.

יוסף ג'בארין: זאת שאלה טובה.

יבגני סובה: זאת שאלה קריטית משום שאני חושב שזה צריך להיות מוגדר.

יוסף ג'בארין: חובה להבטיח שיש לפחות בשפה הערבית.

יבגני סובה: גם רוסית חייב להיות, גם אמהרית וגם צרפתית.

יבגני סובה: אנחנו יודעים על חמש-שש שפות, שהאוכלוסייה הזאת נמצאת בתוך הגנים.

יבגני סובה: זאת חובה.

יבגני סובה: אם רוצים שמישהו יעבור מבחן אמריקאי והוא מתקשה בשפה העברית וזה לא קריטי לעבודה עם ילדים עד גיל 3, כמובן נדרשת עברית, אנגלית, רוסית, צרפתית, ערבית ואמהרית.

יבגני סובה: צריך לתת את ההזדמנות - - -

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שצריך שש שפות.

יבגני סובה: אני חושב שש שפות זה מכסה.

יוסף ג'בארין: צרפתית?

יבגני סובה: כן, בוודאי, יש הרבה.

יוסף ג'בארין: אני בעד, אני לא נגד, אבל השאלה היא - - -

יבגני סובה: רוסית זה חובה.

יבגני סובה: אני מבקש, אם אתם מדברים על כך שהמבחן האמריקאי ייתן פטור מהמעשי, בוודאי שזה צריך להיות בשפות.

שלמה קרעי: לא מהמעשי.

שלמה קרעי: צריך להדגיש את זה, זה יכול לתת פטור רק מהתיאורטי, לא מהמעשי.

יבגני סובה: סליחה, מהתיאורטי.

דבורה ספיר אליעזר: אני אגיד מה הנוסח היום ואתם תנחו אותנו.

שלמה קרעי: אנחנו לא רוצים לוותר על המעשי.

דבורה ספיר אליעזר: היום כתוב: בחינה עיונית או מעשית.

דבורה ספיר אליעזר: היום הבחינה יכולה להיות או עיונית או מעשית ולכן בהתאמה נראה - - -

שלמה קרעי: העיוני תפטור מהעיוני והמעשי מהמעשי.

יבגני סובה: מורה או גננת שיש לה כבר ניסיון 20 שנה, היא רוצה לגשת אבל העברית שלה לא מספיק טובה בשביל לעבור את המבחן, אני חושב שמן הראוי לתת את הזכות להיבחן בשפת אמה.

הודיה הומינר רוזנבלום: למיטב הבנתי, גננת שעבדה 20 שנה, היא לא צריכה לעבור - - -

יבגני סובה: 12 שנה, מה זה משנה?

הודיה הומינר רוזנבלום: לא, היא לא צריכה לעבור את המבחן.

יבגני סובה: לא, אבל היא צריכה לגשת לממונה ועד שהיא תגיע לממונה.

הודיה הומינר רוזנבלום: חני זוהר, תסביר את המנגנון.

יבגני סובה: אני רואה פה את סעיף ו, עד שמגיעים לממונה, אבל השאלה, אם בן אדם רוצה לגשת למבחן והעברית שלו לא מספיק טובה בשביל לבוא.

יבגני סובה: אבל מבחינת המקצוע - - -

יוסף ג'בארין: חבל לחזור על זה יותר מדי, הנקודה ברורה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת הסוגיה הקריטית שתאפשר להרבה אנשים להרגיש גם בטוחים - - -

יוסף ג'בארין: בסדר, מה אתה רוצה יותר כי אני מסכים אתך.

יוסף ג'בארין: בוא נשמע את התשובה.

שמרית גיטלין שקד: דבי, מקובל עליכם שאנחנו נכתוב בסעיף 8, שהבחינה תיערך בשפות אל"ף, בי"ת, גימ"ל, מה שיחליטו חברי הכנסת?

דבורה ספיר אליעזר: אני רוצה להבין מחני מה קיים היום ונראה מה אפשר - - -

יוסף ג'בארין: אז מי יענה על השאלה?

חני זוהר: אני אשמח להסביר מה קיים היום.

חני זוהר: היום השפה הרשמית – אצלנו אפשר לעשות את ההכשרות האלה גם בעברית, גם בערבית וגם להיבחן בעברית ובערבית.

חני זוהר: שפות אחרות אנחנו לא מכניסים, גם בגלל העניין הזה שאנחנו גרים פה בארץ ישראל, אנחנו מחנכים ילדים בעברית ומטפלת כן צריכה שתהיה לה יכולת ביטוי כלשהי בעברית.

חני זוהר: הם אמורים לדבר בעברית, לפתח שפה בגיל הרך, שזה משהו מאוד מאוד קריטי.

חני זוהר: לכן אנחנו מאוד מתנגדים - - -

יבגני סובה: אני ממש לא מקבל את האמירה שלך, עם כל הכבוד כי יש הרבה גנים פרטיים שעד גיל 3 אפשר ללמוד כמה שפות, אז אני מבקש לא לדבר בצורה כזאת.

יבגני סובה: יש הרבה אנשים שדווקא מלמדים בשפה האנגלית למשל, כדי שהילד יידע אנגלית.

יבגני סובה: עם כל הכבוד, האמירה שלך לא במקום, להגיד שאנחנו בארץ ישראל אז לא צריך שפות אחרות?

יבגני סובה: סליחה, אני מבקש שתחזרי מהאמירה הזאת, זאת לא אמירה לעניין, זאת אמירה לא לעניין.

יבגני סובה: אני מכיר הרבה עולים חדשים שרוצים לתת את שפת אמם לילד עד גיל 3, מה זה ארץ ישראל?

יבגני סובה: מה זה פה, מבחן נאמנות?

יוסף ג'בארין: יבגני, באמת.

יבגני סובה: לא, זה ממש מעצבן, להגיד דבר כזה, אנחנו בארץ ישראל.

יבגני סובה: סליחה, בוא נעשה סוג א', סוג ב' של אזרחים.

יוסף ג'בארין: למה אתה לא מתעצבן שאין בתי ספר בשפה הרוסית?

יבגני סובה: אני לא ביקשתי בית ספר, אני ביקשתי שמורה או גננת תוכל להיבחן בשפה שהיא מבינה בה.

יבגני סובה: זה שהעברית שלה מספיק טובה בשביל ללמד אבל יכול להיות שהיא לא מספיק טובה בשביל לעבור את המבחן, ויש גם גנים פרטיים, אז אני מבקש, אל תגידי ארץ ישראל, עם כל הכבוד.

יבגני סובה: זאת אמירה שגובלת אפילו בגזענות, סליחה על הביטוי.

חני זוהר: אני רוצה להסביר שנייה.

חני זוהר: יש לנו התאמות בבחינה של תרגומים לאנשים שאין להם עברית טובה.

חני זוהר: אם מבקשים מראש, נותנים אדם שמלווה אותם ומתרגם להם את השאלות, את השאלות שלהם, מה הם רוצים לכתוב, איך לכתוב ואז הוא יכול לכתוב את זה בעברית או בערבית, עם תרגום, אם הוא לא מבין את מה שהוא נשאל לעשות.

חני זוהר: הבחינות מקוונות, אגב, עדיין לא יצאו, הן יהיו בקרוב, כרגע יש בחינות פתוחות.

חני זוהר: בקרוב המקוונות עוד יותר - - -

יוסף ג'בארין: את הפסיכומטרי יש ברוסית.

יבגני סובה: בוודאי שיש ברוסית.

יבגני סובה: שוב, אם אתם עושים בחינות מקוונות, אין שום בעיה לתרגם את זה.

יבגני סובה: זה לא שאני כותב חיבור.

יבגני סובה: אם הייתי נבחן בחיבור, בוודאי שהשפה הייתה צריכה להיות ברמה של חיבור, אבל מדובר על מבחן אמריקאי עם תשובות טכניות ולכן אני מבקש שהשאלות יתורגמו לשפות שהן מובנות להרבה גננות, זה הכול.

יבגני סובה: אני חושב שהחברים שהעברית היא לא שפת האם, יסכימו אתי שאם אתה עושה מבחן אמריקאי, אין שום בעיה לעשות את התרגום הזה.

יבגני סובה: אז יעלה מיליון שקל, 2 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהדרישה כאן מוצדקת, אם פסיכומטרי עושים מבחן גם ברוסית, מה הבעיה שהמבחן הזה גם ייעשה בשפה הרוסית?

אופיר כץ: אבל השאלה שנשאלת, האם אנחנו רוצים לאפשר את מתן הפטור הזה בעקבות מבחן אמריקאי?

יוסף ג'בארין: נגיע לזה.

יוסף ג'בארין: זה השימוש היחידי של הבחינה הזאת?

שמרית גיטלין שקד: לא, יש לה עוד שימוש.

שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שהיא תהיה בחינה שהיא לא מחליפה את ההכשרה אלא היא בנוסף אליה.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, הם השאירו לעצמם את שתי האופציות, הבחינה יכולה להיות בנוסף להכשרה והבחינה יכולה להחליף את ההכשרה.

שמרית גיטלין שקד: אתם יכולים להחליט, שאתם הולכים רק על אחת מהאופציות או שאתם מאפשרים את שתי האופציות.

יוסף ג'בארין: התחושה שלי, שזה יחליף את ההכשרה – זה לא במקומו.

יוסף ג'בארין: זה אומר, ללמוד יומיים ולעשות את הבחינה ואז יש הכשרה.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שזה עונה על ההכשרה המקצועית הנדרשת.

יוסף ג'בארין: אמיר, התחושה שלנו, שזה לא צריך להחליף.

אמיר מדינה: זה קיצור דרך גס מדי.

יוסף ג'בארין: כן, זה קיצור דרך גס מדי.

יבגני סובה: אולי לקצר שעות?

יבגני סובה: אם אתה מקצר שעות במבחן, בוא נדבר על היחס, אם זה מקצר את השעות, יכול להיות שהמבחן הזה מוריד את הלחץ גם מהעלויות של המדינה וגם מבעלי המעונות.

יבגני סובה: אם אתה יודע שאדם עובר את המבחן הזה, אני לא יודע באמצעות כמה שאלות, 100-200, אני לא יודע כמה, ואז אתה יכול להוריד את מספר השעות כי אתה יודע שאדם לא מאתמול במקצוע הזה.

יבגני סובה: אפשר תמיד לדבר על היחס, לא שחור או לבן.

דבורה ספיר אליעזר: חשוב לומר, שהסמכות בחוק לבחינות היא נפרדת מהסמכות של ההכשרה, כך קבע המחוקק.

דבורה ספיר אליעזר: כך שמבחינת החוק, הוא כיוון לכך שיהיו בחינות גם בלי קשר להכשרה.

שמרית גיטלין שקד: יכולת קיום בחינות בלי קשר להכשרה.

דבורה ספיר אליעזר: זאת הכוונה של החוק, עכשיו לתקן בתוך התקנות האלה, אבל זה מאוד חשוב להבין, שיש שני סעיפים בחוק: סעיף 7, שמדבר על ההכשרות שבאות להתייעצות עם שר האוצר.

דבורה ספיר אליעזר: וסעיף 64, שהוא סעיף של תקנות הביצוע, שהן בסמכות שר העבודה בלבד, שם יש אפשרות לקבוע חובת תקנות בלי קשר להכשרה.

שמרית גיטלין שקד: דבי, אני חושבת שחברי הכנסת לא מתנגדים.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא בטוחה שזה נכון לעשות אותו, זה אפשרי אבל יש לזה - - -

יוסף ג'בארין: ההתנגדות שלנו, שלא יהיה מסלול נפרד של בחינה וזהו.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא סותר את הבחינה הכללית.

יוסף ג'בארין: עניין השפות צריך להיפתר, רשמנו שזה בעברית ובערבית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שצריך לאפשר גם שפות אחרות, אולי גם רוסית.

יוסף ג'בארין: לא סתם הקשתי על הפסיכומטרי כדי להבין - - -

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה, כל שפה שנכללת בתוך מבחן הפסיכומטרי, בוא נכניס את זה לתוך המבחן הזה.

יבגני סובה: אם יש מבחן פסיכומטרי בשפות: צרפתית, אנגלית או ספרדית, אז בוא נכניס את זה לפה ואז יהיה פה גם שוויון.

יבגני סובה: אתן עוד דוגמה, המבחן להסמכה רפואית, גם יש בכמה שפות לפני הערבית.

יוסף ג'בארין: נכון, אני חושב שהמטרה היא לאפשר לאלה שלמדו בחו"ל וכיוצא בזה.

יבגני סובה: בסדר, ואם יש עולים חדשים שבאו עם הכשרה מחוץ לארץ ושנתיים לא הספיקו ללמוד את השפה?

יוסף ג'בארין: לכן אמרנו, צריך לאפשר את זה גם ברוסית.

יבגני סובה: במיוחד כשמדובר בילדים עד גיל 3, אני לא מדבר על ילדים בבית הספר.

יוסף ג'בארין: אני מציע לגבי הבחינה, האם יש מנגנון – אני יכול לחשוב על מי שהשלים לפחות חצי מתוכנית ההכשרות, יוכל לגשת לבחינה ולא ממש במקום.

דבורה ספיר אליעזר: קראנו תקנה שמדברת על הכשרה מוקדמת לפי כישורים, ותק וניסיון ולכן יכול להיות שבכל זאת יהיה פטור מהכשרה מכוח אותה תקנה.

יוסף ג'בארין: זה משהו אחר, יש לזה הצדקה.

אופיר כץ: יש לזה הצדקה, אדם שבא פעם ראשונה לעבודה, מקבל מבחן אמריקאי ואז יקבלו אותה לעבודה, זה נראה לי - - -

הודיה הומינר רוזנבלום: במקור, החוק המסמיך, אם אני זוכרת נכון, שם את האפשרות לעשות אקסטרני אפשר לעשות רק אחרי שנתיים של עבודה.

הודיה הומינר רוזנבלום: זאת אומרת, זה מיועד רק לכאלה שכבר נמצאות במעון ועובדות.

הודיה הומינר רוזנבלום: לפחות כך היה במקור.

אופיר כץ: הרי כל שנה הוא גם ככה מחויב לעשות את זה, לא?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה בעצם לא אמור להיות - - -

דבורה ספיר אליעזר: מי שמחויב בהכשרה בסיסית של 220 שעות, הוא לא יהיה פטור מבחינות, ככל שאלה ייקבעו.

דבורה ספיר אליעזר: כלומר, זה לא חובה לקבוע את הבחינות, אבל ככל שאלה ייקבעו, לפי מה שמבקשים חברי הכנסת, צריך למקד את זה בקשר למי שחייב בהכשרה של 220 שעות.

יוסף ג'בארין: הרעיון שלנו, שמי שחייב בהכשרה, לא יהיה לא מספיק חלופי רק של בחינה.

שמרית גיטלין שקד: אז אני מציעה להוסיף בסעיף קטן (ט): ואולם לא יינתן פטור מ-220 שעות.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, הפטור למי שדורשים ממנו יותר מ-220 שעות, זה מה שאת רוצה לומר, דבי?

יבגני סובה: לא, להפך, אני חושב שדווקא צריך להוריד, לעשות את זה, אם 100 – אז מבחן, נכון?

יבגני סובה: כי עם 220 שעות, בן אדם לא חייב את המבחן, הוא יכול לגשת להכשרות, 220 שעות, נכון?

שמרית גיטלין שקד: זה מה שהם רוצים לומר, תשאירו את ה-220 שעות - - -

יבגני סובה: זה מה שאנחנו מבקשים, בוא נוריד את השעות ואז ניתן לבן אדם לגשת למבחן, אחרי שנתיים של עבודה נניח.

הודיה הומינר רוזנבלום: שהמבחן יפתור מהשעות העיוניות, נגיד המקוונות, וכל החלקים המעשיים בכל מקרה יידרשו לעשות אותם.

יבגני סובה: נניח, כן.

יוסף ג'בארין: זה המינימום.

יוסף ג'בארין: שהמבחן יפתור מ-150 שעות?

הודיה הומינר רוזנבלום: לא.

הודיה הומינר רוזנבלום: ה-70 שעות זה במעון אבל בתוך ה-150 שעות, למשל אני מטפלת חדשה, לא הייתי אף פעם במעון, לא רוצים שתעשה, לא משנה איזה סימולציה, איזה סדנה, לא רוצים שתעשה אותה בלי שביקרת במעון בפועל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אז 70 שעות זה מה שקורה במעון בפועל.

הודיה הומינר רוזנבלום: עכשיו, בתוך ה-150 שעות - - -

שמרית גיטלין שקד: אני לא חושבת שאפשר להסתפק בזה.

הודיה הומינר רוזנבלום: שנייה, רגע – של עבודה במעון או התמחות במעון, לא משנה, תלוי אם היא עובדת כבר או לא עובדת, זה ה-70 שעות.

יבגני סובה: אז את לא פוטרת, כלומר, את משאירה את ה-70 שעות בכל מקרה.

הודיה הומינר רוזנבלום: שנייה.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה נכון, זה חידוד שצריך לדייק אותו, אבל חוץ מזה, בתוך ה-150 שעות יש שני סוגים של לימודים, יש לימודים של חומר תיאורטי, שאפשר ללמוד את זה בצורה מקוונת ויש לימודים שהם סדנאות יותר, שזה למידת עמיתים, סדנאות, סימולציות, דברים שצריך מרצה בצד השני, זה לא משהו שאפשר להעביר אותו בלומדה.

אופיר כץ: מה החלוקה, 50%-50%?

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא יודעת להגיד את זה.

יבגני סובה: השאלה היא, האם ההגשה למבחן והעברת המבחן אמורה לפטור ולהוריד את השעות האלה מתוך ה-150 שעות?

יבגני סובה: כי זה גם יוריד לחץ מהמדינה וגם מהמעונות.

יבגני סובה: זאת השאלה.

יבגני סובה: הגדרתי נכון את השאלה?

יבגני סובה: כלומר, כמה שעות אפשר להוריד מתוך ה-150 שעות כדי שגם המדינה תממן פחות, ואדם שניגש למבחן ועובר אותו בהצלחה, יידע שמתוך 150 השעות האלה, אולי אפשר להוריד 40 או 50 שעות, ואז הוא חייב להיות מול המרצה 100 שעות.

יבגני סובה: הגענו למצב שכבר אפשר להוריד 50 שעות, זאת הורדה מהמימון של המדינה, שאתם מתחייבים להכשרות כמדינה – זאת השאלה.

יוסף ג'בארין: הכיוון שלנו ברור.

אימאן ח'טיב יאסין: כבודו, אני רוצה להעיר הערה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לשאול שאלה מהותית, אנחנו כל הזמן מדברים על התמקצעות של אותן מטפלות וכאן מעלים סוגיה להוריד מהשעות הקיימות.

יוסף ג'בארין: הייתה בחינה - - -

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת במה מדובר.

אופיר כץ: הם הוסיפו סעיף, מי שעושה בחינה אמריקאית, יכול לבטל לו את כל ה-220 שעות.

יבגני סובה: לא, מה פתאום.

יבגני סובה: אופיר, זה הוויכוח עכשיו.

יוסף ג'בארין: אנחנו מתנגדים לזה, ביקשנו מהם למצוא פתרון לסוגיה, או בכלל לבטל את העניין הזה.

שיר סגל: צריך להגיד, אנחנו יודעים על לא מעט אנשים מהגנים הפרטיים שעברו הכשרות בתקופה הזאת על דעת עצמם, ואם הם עשו הכשרה, יכול להיות שהיא הכשרה שלא תוכר על ידי המשרד אבל הם עשו הכשרה, הם עברו את הידע, הם טרחו והשקיעו, כל הכבוד, אנחנו רוצים לעודד את הדבר הזה, אתה רוצה להכיר בזה.

שיר סגל: החלופה יכולה להיות בחינה על חשבון השעות.

שיר סגל: אני רוצה לוודא שמה שהם למדו הוא אמין, אני רוצה לעשות בחינה ולהכיר.

שיר סגל: זה לא במקום השעות המעשיות, הכוונה על החלק של השעות התיאורטיות.

שיר סגל: שוב, זה לשיקול דעת - - -

יבגני סובה: הערה קטנה, אדוני היושב-ראש, יש אנשים שמתחילים לעבוד כבר בחודשים הראשונים, עולים חדשים שמגיעים לישראל עם ניסיון, מתחילים לעבוד בגנים הפרטיים כבר בחודשים הראשונים שהם מגיעים.

יבגני סובה: קיבלתי כמה SMS של בעלי הגנים שאומרים, הם מעסיקים אנשים בלי קשר לרמת העברית שלהם.

יבגני סובה: מה המשמעות של זה?

יבגני סובה: שהם אנשי מקצוע בתחום, הם מבינים את התחום ולכן אני חושב, שהשפה העברית לא צריכה להיות מחסום להגשה.

יוסף ג'בארין: הסכמנו.

יבגני סובה: אתה הסכמת אבל זה לא מופיע עדיין בדברים.

יבגני סובה: לכן מה שאני אומר, כשאני מסתכל על השעות האלה, את אמרת, שיש אנשים שיעשו את זה על חשבונם, דרך אגב, הכשרות בתוך הגן זה על חשבון המעסיק כי המעסיק משלם בזמן הזה משכורת לגננת.

יבגני סובה: בעניין הזה, את יכולה לרכוש את הניסיון הדרוש על חשבון המעסיק, על חשבון בעל הגן.

יבגני סובה: הגננת בכל זאת נמצאת בגן.

יבגני סובה: אני מבקש, בואו נחשב את השעות האלה שניתן להוריד מ-220, אם נגיע פה לעמק השווה ונראה, אמרת ש-70 משאירים בצד, אי אפשר לגעת בזה, מתוך 150 אפשר להוריד 60 או 70 שעות, זה מצוין, הורדנו גם את הלחץ מתוך 120 שעות, הגדרנו את זה שהתנאי ההכרחי זה העברה בהצלחה של המבחן, וכמו שאתה אמרת, יהיה בכמה שפות, ובזה סידרנו גם לבעלי מעונות פרטיים הורדה מהלחץ, גם כספי וגם מקצועי.

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו נבחן את זה, אבל כדאי גם לאגף להכשרה למקצועית להתייחס.

יוסף ג'בארין: אנחנו יותר מדי חוזרים על עצמנו, חבר'ה, ככה לא מחוקקים תקנות.

יוסף ג'בארין: כל משפט, שעה.

יבגני סובה: אבל הם פחות התייחסו לזה ברצינות.

יוסף ג'בארין: אנחנו מסכימים, אנחנו דורשים, הם מתקנים וככה מתקדמים.

דבורה ספיר אליעזר: בהפסקה ננסח נוסח.

שמרית גיטלין שקד: לא, לא, דבי, אני חושבת שאפשר להקריא כבר.

יבגני סובה: מצוין, שמעת אדוני היושב-ראש?

יבגני סובה: בהפסקה תנסחו נוסח.

יוסף ג'בארין: אני מציע, תן לי לנהל את הדברים.

יבגני סובה: ברור שאתה מנהל, אבל אתה מקשיב לעצות הטובות שלנו, אחרת איך היית מנהל את זה לבד?

יוסף ג'בארין: טוב, יש הצעה?

שמרית גיטלין שקד: כן.

שמרית גיטלין שקד: משרד העבודה מסכים למחוק את סעיף קטן (ט), שמאפשר את הבחינה במקום הלימודים, כך שתישאר חובת הכשרה פדגוגית, שחלקה עדיין יכול להיות מקוון.

שמרית גיטלין שקד: ובבחינות, אני מציעה, המשרד עדיין לא הסכים, אבל לכתוב בסוף סעיף קטן (8): הבחינה תיערך בשפות עברית, ערבית ורוסית.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו נוודא את זה מול חני, אחר כך.

יוסף ג'בארין: לגבי עברית וערבית זה ממילא קיים, לגבי השפה הרוסית, אני חושב שהסוגיה מוצדקת, במיוחד גננות חדשות - - -

אופיר כץ: אולי לבחון גם צרפתית.

יוסף ג'בארין: העניין הוא, שאם מתרחבים ואז גם אמהרית - - -

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, ההצעה שלי, כל שפה שהיא בתוך המבחן הפסיכומטרי, צריכה להיות גם במבחן הזה.

יוסף ג'בארין: או אפשר לכתוב: שפות אחרות שהממונה יחליט עליהן.

יבגני סובה: אני חושב שזה גם הוגן.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, צריך להוסיף באותה נימה, שהדבר הזה צריך לחול גם על השתלמויות שעושים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש הרבה השתלמויות של נשים - - -

יבגני סובה: אבל השתלמויות זה לא מבחן תיאורטי.

יבגני סובה: השתלמות, הכוונה זה דיבור וכו'.

יבגני סובה: פה אנחנו מדברים על מבחן אמריקאי, שטכנית, אתה מתרגם ואתה משלם על תרגום פעם אחת וזהו, אין שום בעיה.

יוסף ג'בארין: כמה פעמים אתה צריך לשכנע אותנו?

יבגני סובה: אני רואה שלא כולם משתכנעים.

יוסף ג'בארין: אנחנו אינטליגנטיים מספיק להבין שזה חשוב ונכון לעשות את זה.

יבגני סובה: העניין של ארץ ישראל עוד לא יצא לי מהראש, אני עדיין בסיפור של ארץ ישראל.

יוסף ג'בארין: אני שומע את הטיעון את הזה גם לגבי הערבית, אז אל תיקח את זה רק לרוסית.

יבגני סובה: בעניין הזה אנחנו ביחד.

שמרית גיטלין שקד: בינתיים אנחנו מסכמים, הבחינה תיערך בשפות: עברית, ערבית, אנגלית ורוסית.

שמרית גיטלין שקד: תבדקו ותחזרו אחר כך אם יש איזשהו תיקון.

יוסף ג'בארין: אפשר להגיד, שהממונה מוסמך - - -

דבורה ספיר אליעזר: אני מזכירה, התקנות מיועדות לבעלי המעונות, מה הם צריכים לעשות, לכן אם ייכתב, שהבחינות ייערכו בשפות כאלה וכאלה, זה מספיק לומר, כלומר, לא צריך להטיל חובות על הממונה להסדיר את התקנות - - -

יוסף ג'בארין: לא, לא חובות אלא רשות שיש לו סמכות.

יוסף ג'בארין: הכוונה היא שהרשימה היא לא רשימה סגורה.

יבגני סובה: המינימום, שנכתוב.

יבגני סובה: מקסימום, אם הוא מחליט לעשות באמהרית, אדרבא.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים להבטיח שזאת לא רשימה סגורה.

שמרית גיטלין שקד: וניתן לערוך גם בשפות נוספות.

יבגני סובה: בדיוק.

יבגני סובה: יכול להיות שהממונה גם יחליט לעשות באמהרית, אדרבא, מה שיחליט.

יוסף ג'בארין: ביקשה לדבר, ליאורה מינקה, אני רוצה לאפשר לה.

ליאורה מינקה: תודה רבה, אני מודה על ההזדמנות לדבר בשם הארגונים הרבים, השדרה המרכזית של הארגונים שמפעילים את מעונות היום, מעונות הסמל שמפוקחים ושההורים בהם מסובסדים על ידי המדינה.

ליאורה מינקה: אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, וגם את חברי הוועדה, אני רואה שגם אתמול וגם היום משקיעים כל כך הרבה זמן ומאמץ כדי לנסות להגיע להסדרה שאנחנו חולמים עליה כבר כל כך הרבה שנים ומבקשים להסדיר את המעמד של מעונות היום ולהסדיר את הפיקוח על מעונות היום.

ליאורה מינקה: אנחנו, הארגונים המפוקחים כבר מזמן קיבלנו על עצמנו את התקנים ואת הסטנדרטים שיוכלו להבטיח סביבה חינוכית נאותה לפעוטות שנמצאים במסגרות.

ליאורה מינקה: יחד עם זה אני חייבת להגיד, שבמידה מסוימת אני נמצאת באיזשהו תסכול בדיון שאני מקשיבה לו בקשב רב.

ליאורה מינקה: אנחנו העברנו הערות ספציפיות, כנהוג וכמקובל בקביעת תקנות, כולל אגב על תחום ההכשרות כמובן, העברנו אותן לפני הדיון והעברנו שוב הבוקר, ואני רואה שאין התייחסות ספציפית להצעות ולתקנות שלנו.

ליאורה מינקה: צורת הדיון שהיא סופר רצינית ומכבדת כמובן את חברי הכנסת שמשקיעים פה הרבה מאמץ, לא עד הסוף לוקחת בחשבון את המציאות בשטח.

ליאורה מינקה: נאמרים פה דברים - - -

יוסף ג'בארין: יש נקודה או שתיים שתרצי לחדד?

יוסף ג'בארין: זאת ההזדמנות שלך.

ליאורה מינקה: אני רוצה לחדד את נושא ההכשרות כמובן, שאנחנו הבענו שם כמה סוגיות, זה ממש נראה מוזר שאנחנו מדברים פה על הכשרות, אגב, הממונה על האגף, אמיר מדינה, ישב ואמר למשל, אנחנו היום מסבסדים רק את ההכשרה עצמה, לא מסבסדים, לא את השעות, לא את המטפלות החלופיות לדוגמה, זאת סוגיה שבכלל לא עלתה פה.

ליאורה מינקה: לא עלתה פה הסוגיה של המטפלות הוותיקות, שהן נהדרות, חלקן באמת עם קשיים של שפה, אבל הן מצוינות ואנחנו לא רוצים לאבד אותן.

ליאורה מינקה: לא נלקחה פה בחשבון הבעיה, כשאנחנו מוציאים להכשרות, אין לו מטפלות חלופיות.

ליאורה מינקה: המציאות היום, שאין מטפלות, כתוצאה מכל מיני סיבות.

ליאורה מינקה: אגב, אנחנו, הארגונים המפעילים, הבאנו הרבה מאוד הצעות קונקרטיות, אופרטיביות, איך אפשר לפתור את הבעיות של הענף.

ליאורה מינקה: לכן ההצעה הקונקרטית שלי היא כזאת: א.

ליאורה מינקה: אנחנו מבקשים מאוד להתייחס לכל הערה והערה שהעבירו היועצים המשפטיים שלנו ולהתייחס לסעיפים השונים שהם העבירו.

ליאורה מינקה: אני מחזיקה בידי רשימה של עשרות הערות שהן לא רק מילוליות, רובן הערות מהותיות שמתייחסות לסוגית ההכשרות למשל וגם לסוגיות האחרות ולצערי, הן פשוט לא מוזכרות בדיון הזה וזה דבר שקשה לנו לשאת אותו.

ליאורה מינקה: עוד הצעה שאני רוצה להציע פה, בגלל שהדיון הזה בזום, הוא מאוד מקשה.

ליאורה מינקה: למשל, אחת האימהות דיברה פה בהתחלה ואפילו הזכירה את הארגון שלי, שאמונה העלתה את שכר הלימוד ב-100 שקלים, שזה קשקוש מקושקש, לא היה ולא נברא, אנחנו עובדים לפי צו מחירים ואם מישהו העלה את המחיר להורים זה המדינה ולא אנחנו.

ליאורה מינקה: בצורת הדיון הזאת, בזום, אנחנו לא מצליחים להביע את עמדתנו גם על דברים שנאמרים תוך כדי הדיון וקשה לנו להתייחס אליהם.

ליאורה מינקה: לכן ההצעה שלנו היא, לקיים מהיום אחר הצוהריים, היום ומחר, דיון קטן, שולחן עגול סביב ההערות הקונקרטיות של הארגונים.

ליאורה מינקה: אנחנו ארגונים רציניים, אנחנו מהווים את השדרה המרכזית של מעונות היום המפוקחים, אנחנו מתייחסים ברצינות, אנחנו רואים בזה הזדמנות היסטורית.

יוסף ג'בארין: ליאורה, לא הייתם חלק מהשיח בשלב - - -

ליאורה מינקה: לא, לצערי פשוט לא.

ליאורה מינקה: זה גם אחד הדברים - - -

יוסף ג'בארין: רגע, לא השלמתי את השאלה.

יוסף ג'בארין: הייתה תקופה של הערות הציבור, האם הייתם שותפים לשיח עם משרד העבודה?

יוסף ג'בארין: אני מניח שכן.

דבורה ספיר אליעזר: הערות הציבור, בחנו אותן ובסופו של דבר, כמו שקיבלנו הערות מכל מיני גופים, לא רק מהם - - -

יוסף ג'בארין: גם של אמונה.

ליאורה מינקה: לא אמונה, אני מייצגת פה את הארגונים, את נעמ"ת, את ויצו, את אמונה, את חברת המתנ"סים.

יוסף ג'בארין: רציתי להדגיש, שכולכם הייתם שותפים להערות הציבור.

ליאורה מינקה: אנחנו הערנו אבל לא התקיים דיון סביב ההערות שלנו.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני אסביר, היו שני צמתים שבהם הפצנו לציבור מסמכים להערות הציבור.

הודיה הומינר רוזנבלום: בשלב התחלתי של גיבוש התקנות הופץ מסמך מסגרת להתייחסות, קיבלנו למעלה מ-80 התייחסויות מפורטות וארוכות של גופים שונים וכל ההערות נקראו ונבחנו בתשומת לב והוטמעו ככל שהמשרד מצא לנכון להטמיע לתוך טיוטת התקנות, גם בשלב המתקדם יותר של התקנות, אחרי שגובשה טיוטה והופצה להערות הציבור, קיבלנו הערות וכל אחת מהן נבחנה בתשומת לב, לרבות הערות שהתקבלו מכל מקום שהוא.

הודיה הומינר רוזנבלום: החלק השני של שיתוף הציבור, של הפגישות הפיזיות, התקיימו בשלב ראשוני של גיבוש מסגרת התקנות בזמן ההוא.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם כרגע למעשה, ההחלה של ההכשרות על המעונות הפרטיים היא עמדה במוקד הדיון וכאן בעצם עשינו איזה שהיא הרחבה של מה שקיים במעונות הסמל למעונות הפרטיים ולא יצרנו בעצם שינויים בהכשרות שקיימות היום במעונות הסמל ולכן לא חשבנו שצריך לעשות דיון נוסף על מה שהתקבל בהערות הציבור.

ליאורה מינקה: אבל קיבלתם הערות בכתב, שמראות שכן חל שינוי אז אני חושבת שצריך להתייחס להערות האלה שבהן אנחנו מוכיחים שחל שינוי.

ליאורה מינקה: אנחנו רוצים לקדם את התקנות האלה אבל זה צריך להיות באופן מושכל ורציני.

ליאורה מינקה: אני מכירה את חברי הכנסת, הם אנשים רציניים, אני רואה איך הם עובדים בוועדות, גם בוועדה הזאת, אני מצפה שתהיה התייחסות רצינית.

יוסף ג'בארין: ליאורה, בכל מקרה, לגבי הערות בכתב, אני מבין שקיבלנו את זה היום, מתי?

תמי ברנע: בחמישה לעשר.

ליאורה מינקה: הערות נמסרו בעבר ובעקבות - - -

יוסף ג'בארין: אני יכול להגיד לך, לעניין של לשמוע יותר מכם ומהארגונים, נשתדל לעשות ככל האפשר כשאנחנו מתקדמים.

יוסף ג'בארין: אני מציע לכל אלה ששותפים בדיון אתנו, כשהם עולים, למקד נקודה, שתיים, שלוש עיקריות שעבורם אלה הנקודות המרכזיות.

יוסף ג'בארין: אחרת, יש לנו מאות הערות וחבל שכל פעם שעולה נציג, בין אם זה של המסגרת, בין זה של ההורים, אין מיקוד של הטענות הספציפיות כדי שנוכל להפנות תשומת לב לזה.

ליאורה מינקה: ההערות ממוקדות מאוד, הן רבות מאוד ולכן צריך למצוא את המנגנון לקיים את הדיון כפי שמקובל בתקנות גם בחוקים אחרים, הרי זה לא החוק הראשון שאנחנו מעורבים בו.

ליאורה מינקה: אנחנו ארגונים רציניים, אנחנו מעורבים בחקיקות ובתקנות, אנחנו מציעים שוב, קיום של שולחן מיידי, אנחנו לא רוצים למשוך זמן, אנחנו רואים בזה רגע היסטורי.

יוסף ג'בארין: אז אני אומר לך, מה שנעשה, במהלך השעתיים הקרובות, נשלב כמה שאפשר נציגים גם של המסגרות וגם של הארגונים.

יוסף ג'בארין: אני רק קורא לכם, כשאתם עולים ואני יודע יש כאלה אתנו עוד מאתמול, למקד הערות על הדברים הספציפיים.

יוסף ג'בארין: אנחנו בשלב של לסיים ולהתכנס לסיכום, פחות בשלב של להציף את כל הנושאים.

יוסף ג'בארין: אז אנא מכם, פשוט להציג הערות קונקרטיות לגבי סעיפים מרכזיים.

יוסף ג'בארין: חגית פאר, בבקשה.

חגית פאר: תודה רבה.

חגית פאר: ליאורה מינקה, יו"ר אמונה, הציגה את הדברים ואני רוצה להמשיך.

חגית פאר: החיבור לשטח חייב לקרות.

חגית פאר: אנחנו אלה שמתפעלים את כל הנושא של החינוך לגיל הרך, בשטח, בשטח עצמו.

חגית פאר: אנחנו מודעים לכל תקנה ותקנה, אין צורך להקריא לנו את התקנות.

חגית פאר: אנחנו אלה שעושים את זה בשטח.

חגית פאר: נמצאים פה אנשי המקצוע הטובים ביותר בדיון הזה, תנו להם לדבר, תנו להם להביע את הדברים, הם יודעים על מה הם מדברים.

חגית פאר: זה באמת רגע היסטורי ואני מודה לכם על הרגע ההיסטורי הזה, ניתן לעשות פה תיקון שאנחנו נלחמים עליו כבר הרבה מאוד שנים.

חגית פאר: צריך לשנות את העמדה של מדינת ישראל, צריך להתחיל להשקיע את כל המשאבים מהגיל הרך ומעלה.

חגית פאר: יש מחקרים שמעידים על כמה זה חשוב, על כמה זה חוסך כסף למדינת ישראל בהמשך, וקודם כל לתת את השירות הטוב ביותר לילדים היקרים שלנו, שזה דבר שאני כל פעם שומעת מחדש ואני באמת מבקשת מכם, ההערות מאוד קונקרטיות, מרוכזות, ישבו עליהן אנשי המקצוע שלנו, הגישו אותן בזמן, בואו נשב.

חגית פאר: נמצאים פה האנשים הטובים ביותר בתחום הזה במדינת ישראל, בואו נשב ונחשוב איך עושים את זה בצורה הטובה ביותר, את ההכשרות, את התקינה שצריך לשנות אותה, חובה לשנות אותה ואת התפוסה.

חגית פאר: בואו נדבר על זה וחייב להיות לזה תקציב הולם, גם אם נתחיל בקטן ונמשיך ולפחות נביע שזה הרצון שלנו וזאת המשימה הלאומית שלנו, זו גם התחלה מצוינת.

חגית פאר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה לך.

יוסף ג'בארין: טלי ניר, מנכ"לית 121, בבקשה.

טלי ניר: אנסה לעשות את זה הכי תמציתי.

טלי ניר: אני מנכ"לית עמותת 121 ואני מדבר בשם שותפות שהקמנו בשנה החולפת שנקראת "בידיים טובות", המטה להשקעה בגיל הרך.

טלי ניר: אנחנו מייצגים גם את המעונות המפוקחים, גם נעמ"ת, גם אמונה, גם מעונות פרטיים, הרבה מאוד ארגונים חינוכיים שמתמחים בגיל הרך, ארגון הורים חברים אצלנו, בקיצור, אנחנו התארגנות של יותר מ-30 ארגונים.

טלי ניר: הגשנו הערות מפורטות לתקנות לחוק הפיקוח, גם למשרד העבודה, גם שלחנו אליכם, לא לדיון הזה אבל לדיונים קודמים.

טלי ניר: אני רוצה לומר בכותרות, אני חושבת ששווה אפילו להאריך את הדיון בעוד יום בשביל לקבל את ההחלטות הנכונות לגבי התקנות כי לגבי ההכשרות המקצועיות שלגביהן עשינו מחקר מאוד מקיף שבדק גם מה קורה בעולם וגם מה שקורה בארץ ואיך זה אמור לעבוד, אז ההכשרות היום מאוד בעייתיות, אנחנו גם כתבנו מכתב ייעוד לכך למשרד העבודה בשבוע שעבר בשם כל החברים כי יש התעלמות, הייתה התעלמות מכל מה שאנחנו כתבנו בהערות והן לא נכללו בתקנות.

טלי ניר: כמה דברים, קודם כל, ההכשרות שקיימות לא נעשות על ידי גופים שיש להם מומחיות בגיל הרך וצריך לפתוח ולהגדיר, שהכשרות ייעשו אך ורק על ידי מומחים, על ידי גופים שיש להם מומחים בגיל הרך.

טלי ניר: שנית, הן לא מתאימות לעובדות בתחום, הן ארוכות, המבחנים לא מתאימים, צריך לעשות זאת בצורה הרבה יותר סדנאית והיום הדגש הוא הרבה יותר על הכשרות א-סינכרוניות, עם הרבה פחות אינטראקציה, והן צריכות את האינטראקציה ואת ההעצמה אחרת זה לא יעבוד.

טלי ניר: דיברתם על מניעה של התעללויות וכו', זה כמובן הקצה, אבל גם לקצה הזה יש את המענה כשעובדים עם אנשים באופן פרטני יש גם סינון והסינון הזה ייעשה רק כשיהיו הכשרות כמו שצריך, שזה אומר, הכשרות לאורך זמן.

טלי ניר: לא צריך הכשרות של 400 שעות לפני שמתחילים לעבוד במעון בכלל, מספיק 100 שעות בשנה הראשונה, עוד 100 שעות אחר כך.

טלי ניר: כלומר, לפרוס את זה ולתת כישורים לאורך זמן.

טלי ניר: צריך גם תמריצים, אין להן היום תמריץ כי הן צריכות לעשות את זה על זמנן הפנוי אחר-הצוהריים.

טלי ניר: גם המבחן הוא לא מתאים, צריך לעשות את זה תוך כדי עבודה, בזמן שצריך לתת שיפוי למעונות, הן צריכות מחליפות לזמן הזה.

טלי ניר: זה לא ייקרה אחרת, כלומר, חייבים את זה, צריך מימון שהוא הולם לדבר הזה.

טלי ניר: המדידה לא צריכה להיות באמצעות המבחנים האלה.

טלי ניר: צריך להיכנס ולעשות תצפיות במעונות ומשרד העבודה יודע לעשות שימוש בכלים האלה ולעשות את המבחן בצורה הזאת.

טלי ניר: יש לי עוד המון מה להגיד, אני אעשה כאן נקודה אבל אני מזמינה אתכם להתעמק בדבר הזה כי בסוף ההכשרות האלה קובעות את הגורלות של הילדים במעונות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: חברים, כפי שאתם רואים, אנחנו חייבים לעשות הפסקה בגלל המליאה, המליאה תתחיל, אני מניח שתיכף היא גם תינעל.

יוסף ג'בארין: בוא נסכם שניפגש שוב באחת עשרה וחצי?

יוסף ג'בארין: הפסקה רבע שעה?

יוסף ג'בארין: אין בעיה.

יוסף ג'בארין: אני רק מבקש, אנחנו רוצים לגעת מיד בסוגית עלויות ההכשרות, גם האוצר וגם אמיר, תהיו מוכנים להבטיח לנו את ההוצאות.

יוסף ג'בארין: אז ניפגש ב-11:15, תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני מחדש את ישיבת הוועדה לזכויות הילד.

יוסף ג'בארין: השאלה שסיימנו בה הייתה שאלת התקציב.

יוסף ג'בארין: חברי הוועדה ביקשו להבטיח שסוגיית ההכשרות תישאר באחריות ממשלתית מבחינת העלויות שלה.

יוסף ג'בארין: הבנו, ותתקנו אותי אם אני טועה, שכעיקרון חובת ההכשרות שקיימת כיום במעונות המסובסדים מוחלת על כלל המסגרות, בעיקר בענייננו המסגרות הפרטיות, פחות או יותר בהיקף דומה לפי אותם תנאים.

יוסף ג'בארין: עד כה המדינה נשאה בנטל התקציבי של ההכשרות.

אמיר מדינה: –לא בכולו.

אמיר מדינה: נתנו הכשרות מקצועיות.

אמיר מדינה: אני לא יודע אם כל ההכשרות נעשו במימון המדינה.

אמיר מדינה: יכול להיות שארגונים גם עשו הכשרות לבד.

יוסף ג'בארין: מי שבוחר אחרת, זה החלטה שלו.

קריאה: היו הכשרות מתוקצבות והיו לא מתוקצבות.

יבגני סובה: הכוונה לתקנות המחייבות, נכון?

יבגני סובה: מה שמתחייב על פי התקנות – זה צריך להיות במימון של המדינה.

יבגני סובה: זה ההתחייבות של המדינה.

יבגני סובה: לא? אני מבין נכון?

יוסף ג'בארין: זו השאלה שלנו עכשיו, האם אנחנו יכולים לומר שסעיף ההכשרות הוא סעיף שהמדינה מממנת?

יוסף ג'בארין: כאן אני מתייחס לשני דברים.

יוסף ג'בארין: עם קבלת החוק הובטחו 40 מיליון שקל בשנה ליישום החוק.

יוסף ג'בארין: אין ספק שההכשרות הן חלק מרכזי ברציונל של החוק, להבטיח שיש כוח אדם מוכשר ומקצועי שמטפל בילדים של כולנו.

יוסף ג'בארין: אבל אני יודע, יש גם את התקציבים של ההכשרות המקצועיות שהועברו כתקציבים חדשים או הוסטו בתוך המשרד בתקופת הקורונה.

אופיר כץ: בסך 300 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אז 300 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אלה שני מקורות תקציביים שאני חושב עליהם שיכולים להבטיח שההכשרות יישארו במימון המדינה.

יוסף ג'בארין: אני גם מבין שיש קושי לעשות את כל ההכשרות הנדרשות בתקופת זמן קצרה של חצי שנה או שנה.

יוסף ג'בארין: אני מבין שלזה יש פתרון מבחינת לוח הזמנים, כי יש ביקוש גדול.

קארין אלהרר: אני רוצה להוסיף שאלה.

קארין אלהרר: הבנתי אתמול – התחילו לסבך אותי המספרים – שיש 280 מיליון שקל שהוקצו לחוק הזה במשך שבע שנים.

יוסף ג'בארין: 40 מיליון שקל בכל שנה.

קארין אלהרר: מתוך ה-40 מיליון שקל, כמה אמור להיות בהכשרות וכמה אמור להיות בדברים אחרים?

קארין אלהרר: מה הבעיה לעשות חלוקה ברורה?

יוסף ג'בארין: זה אכן חלק מן השאלה.

יוסף ג'בארין: התייחסותכם, בבקשה.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא יכולה להתייחס להיבט התקציבי.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני יכול להגיד לגבי הכיסוי התקציבי והאופן שבו זה מחולק.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני חושבת שנכון לראות קודם כול את התקנות בכללותן, לראות איזה עוד רכיבים יש ומה בדיוק רוצים שייכנס, כמה ולמה.

הודיה הומינר רוזנבלום: יכול להיות שנגיד בצורה הדרגתית, או שנחשוב על עוד פתרונות שנרצה לייצר בהתחשב בעלויות נוספות שיש.

קארין אלהרר: הנה, אמיר הגיע, הוא יכול לענות.

אמיר מדינה: אם אפשר לחזור על השאלה.

יוסף ג'בארין: אמרנו שאחרי ההפסקה ניגש לסוגיית העלויות.

יוסף ג'בארין: אני מבין שהעלויות בתוך המסגרות המסובסדות, עד עכשיו המדינה נשאה בעלויות ההכשרה.

יוסף ג'בארין: הדרישה של חברי הוועדה היא שגם ההכשרות יכוסו על ידי המדינה.

יוסף ג'בארין: זה לב החוק הזה, ברמה של הכשרת כוח אדם.

יוסף ג'בארין: אמרנו שני דברים.

יוסף ג'בארין: ראשית, שיש 40 מיליון שקל לשנה, שאנחנו כל הזמן שומעים שהם קיימים.

יוסף ג'בארין: שנית, שיש גם תקציבים – אופיר דיבר על 300 מיליון שקל – שהועברו או הוסטו בתוך משרד העבודה והרווחה להכשרות מקצועיות.

יוסף ג'בארין: חשבנו על שני המקורות הללו כמי שיכולים להבטיח את עלות ההכשרות.

יוסף ג'בארין: הודיה אמרה שאולי נסת

יוסף ג'בארין: כל מה יש עוד, אבל גם אם נרצה בינתיים אפשר לדעתי בכל זאת להתייחס לסוגיית ההכשרות.

יוסף ג'בארין: הסוגיה הנוספת שנותרה, כפי שאני מבין את התקנות, וניכנס אליה עוד מעט, היא ההשתלמויות, ההדרכות השוטפות.

הודיה הומינר רוזנבלום: ההדרכות השוטפות ודרישות הבטיחות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שדרישות הבטיחות נשמרות.

אופיר כץ: אי אפשר לדעת.

אופיר כץ: הרי שנתיים כבר עברו אז 80 מיליון שקל כבר הועברו.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהם חוששים ש-40 מיליון שקל לא יספיקו, זה החשש לפי מה שאני רואה.

יבגני סובה: נכון?

יבגני סובה: אתם מחלקים את זה לשבע שנים.

יבגני סובה: אתה אומר: 40 מיליון שקל לא יספיקו לנו.

יבגני סובה: אף אחד לא מבטיח להם כסף.

יבגני סובה: אבל בכל זאת בשביל להעביר תקנות אנחנו רוצים התחייבות, כי בלי התחייבות לא נוכל לאשר את התקנות, זו הסוגיה.

קארין אלהרר: אמיר, אם אתה יכול לעשות לנו חלוקה ברורה.

קארין אלהרר: 40 מיליון שקל בשנה – מה הולך לאן?

יוסף ג'בארין: שאלנו גם מה לגבי 80 מיליון השקלים שהועברו עד כה.

אופיר כץ: על מה הוצאו 80 מיליון שקל?

אופיר כץ: כך נוכל אולי לבנות את זה.

אמיר מדינה: ביקשתי פירוט בדיוק על מה יצאו 80 מיליון השקלים ואעביר לכם ב-20 הדקות הקרובות.

יוסף ג'בארין: 80 מיליון השקלים נוצלו כולם?

אמיר מדינה: לא כולם נוצלו.

אמיר מדינה: כפי שהסברתי קודם, נצא מנקודת הנחה שכל 40 מיליון השקלים הם בחזקת האגף, הסברתי את זה בדיונים הקודמים ולא אחזור על זה.

אמיר מדינה: הרי חלק מן ה-40 מיליון זה מצ'ינג שאני צריך להביא מן הבית וזה מצ'ינג שלפעמים אין לי כי לענף מעונות יום אין תקציב נזיל למצוא ממנו מקורות, כלומר צריך למצוא את המקורות או בזרוע העבודה או בתוך האגף מתקציב בינוי, שגם הוא לא בבסיס.

אמיר מדינה: זאת תמונת המצב.

אופיר כץ: מעבר ל-40 מיליון שקל?

אמיר מדינה: בתוך ה-40 מיליון שקל.

אמיר מדינה: אני צריך להביא מתוך ה-40 מיליון שקל סדר גודל של 12.5–13 מיליון שקל, אבל בואו נשים את זה לרגע בצד.

יוסף ג'בארין: זה לא הבעיה שלנו.

אמיר מדינה: נצא מנקודת הנחה שיש לי 40 מיליון שקל בשנה.

אמיר מדינה: 10 מיליון שקל בשנה לשלוש השנים הקרובות הולכים לצאת על מכרז הפיקוח, וכנראה שגם אחרי זה.

אמיר מדינה: הוצאנו מכרז לפני כמה שבועות, מיקור חוץ לפיקוח, בעיקר במסגרות פרטיות אבל לא רק בהן, גם בתחום של המצלמות.

אמיר מדינה: הרי החוק מחייב את האגף לפקח גם על המצלמות.

אמיר מדינה: מפקחי האגף הם לא אנשי טכנולוגיה והם לא מבינים בתחום.

אמיר מדינה: אנחנו נדרשים להביא מפקחים במיקור חוץ שיבצעו את העבודה הזאת.

אמיר מדינה: ועוד כהנה וכהנה.

אמיר מדינה: המכרז הזה עולה סדר גודל של 10 מיליון שקלים בשנה.

אמיר מדינה: יכול להיות שיעלה יותר, זה האישור שקיבלנו.

אמיר מדינה: אולי נפנה לאוצר ונבקש להגדיל את ההיקפים כדי להגדיל את מספר הידיים העובדות.

אמיר מדינה: אני עוד לא יודע לתרגם לכם בדיוק כמה ידיים עובדות נדרשות.

יבגני סובה: אתה מדבר על המפקחים, כמה מפקחים יהיו כתוצאה מן המכרז, אבל תן לנו סדר גודל, אם זה 200 או 1,000, אם זה 20 או 2,000.

יבגני סובה: אתה אומר שאתה מוציא 10 מיליון שקל על המכרז של הפיקוח, בעיקר בנושא המצלמות האלקטרוניות.

יבגני סובה: אז תן לנו סדר גודל.

אמיר מדינה: לא רק בנושא מצלמות.

יבגני סובה: אמרת שהמפקחים שלכם לא מבינים בזה.

יבגני סובה: אז כמה אנשים יהיו?

אמיר מדינה: אפרט בנושא הזה.

אמיר מדינה: המכרז שיצא אמור לתת לאגף אפשרות לפקח גם על מצלמות, גם פיקוח במסגרות פרטיות.

אמיר מדינה: הסברתי קודם: יש לי 22 תקני פיקוח.

אמיר מדינה: 22 תקני הפיקוח האלה אמורים לפקח על כל מסגרות הסמל, סדר גודל של 2,000 מסגרות סמל.

אמיר מדינה: יחס הפיקוח הוא כזה שמאפשר לנו לבקר בין פעם לפעמיים בשנה במסגרות הסמל.

אמיר מדינה: אם נכניס עכשיו עוד 3,400 או עוד 5,000 מסגרות פרטיות אז כמובן לא נוכל להקיף את הפיקוח שאנחנו רוצים לעשות בכל המסגרות, אז כמובן צריך עוד ידיים עובדות.

אמיר מדינה: בהנחה שלא נקבל תקנים קבועים נוספים, יצאנו למכרז באישור של כל הגורמים הרלוונטיים.

יבגני סובה: 22 תקני פיקוח ל-10 מיליון שקל, זה פחות או יותר מה שאתה בא להגיד?

אמיר מדינה: לא, לא.

אופיר כץ: זה המצב היום, 22 תקנים מטעם משרד העבודה.

יבגני סובה: אז כמה אתה רוצה?

יבגני סובה: כמה אתה צריך?

יבגני סובה: תגיד לנו שב-10 מיליון שקל אתה מקווה שיהיו לך 100 תקני פיקוח.

יבגני סובה: כמה אנשים?

יבגני סובה: מה זה תקן?

יבגני סובה: תקן זה בן אדם, נכון?

אמיר מדינה: אסביר.

אמיר מדינה: לא אשלה את עצמי שיהיו לי עוד 100 מפקחים אבל אני מניח שנוכל להכפיל את מספר המפקחים בכל מחוז.

אמיר מדינה: רוצה לומר שיהיו לי לפחות עוד 22 תקנים שמבצעים פיקוח, גם לנושא בטיחות, גם לנושא פיקוח על האישור הראשוני, וזה פיקוח פשוט יותר, להיכנס ולבדוק אם המסגרת עומדת בתנאים שהמחוקק מחייב אותה בתוך האישור הראשוני, גם לנושא חינוך-טיפול וגם לנושא מצלמות כמובן.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: זה 10 מיליון שקל?

אופיר כץ: 10 מיליון שקל זה 22 תקנים נוספים?

אמיר מדינה: לא.

יבגני סובה: לא, הוא אומר ביחד, כולל.

אמיר מדינה: אני חוזר שוב, יכול להיות שאני אקבל עוד 40 מפקחים.

אמיר מדינה: עוד לא קיבלנו, רק פרסמנו את המכרז.

יבגני סובה: אז אתה כנראה לא ברור, אם אנחנו לא מבינים אז תנסה להיות קצת יותר ברור.

אמיר מדינה: עוד לא קיבלנו את הצעות המחיר.

אמיר מדינה: יכול להיות שבהצעות המחיר נוכל לגייס עוד 30 מפקחים או עוד 40 מפקחים.

אמיר מדינה: הכול תלוי במה שיציעו.

יוסף ג'בארין: הרעיון הוא, אתה צריך 10 מיליון שקל למפקחים.

יוסף ג'בארין: הלאה.

אמיר מדינה: 10 מיליון שקל ילכו לפיקוח; 10 מיליון שקל ילכו לנושא של הכשרות.

אמיר מדינה: עכשיו צריך לחשוב מה אנחנו עושים בדיוק עם אותם 10 מיליון שקל.

אמיר מדינה: לא דיברנו על זה עדיין, אבל בתוך הסכום - - -

קארין אלהרר: רגע, סליחה.

קארין אלהרר: 10 מיליון שקל על הכשרות.

קארין אלהרר: זה כולל מה?

קארין אלהרר: מעונות סמל?

קארין אלהרר: מעונות פרטיים?

אמיר מדינה: כולל הכול.

יוסף ג'בארין: ההנחה שלנו כרגע, המילה הכשרות כוללת את כל מה שהחוק מחייב.

יבגני סובה: אבל זה כלום, זה לא יספיק לכלום.

יבגני סובה: אנחנו מדברים על 40,000 שקל לגן בממוצע, ואתה מדבר על 10 מיליון שקל, כשאנחנו מדברים על 200 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: יש שתי שאלות.

יוסף ג'בארין: אחת, האם זה מספיק, וברור שלא.

יוסף ג'בארין: שתיים, נותרו עוד 20 מיליון שקל.

אופיר כץ: כמה הכשרות צפויות?

יבגני סובה: כמעט 40,000, סביב 38,000 שקל לגן בממוצע, לפי השעות.

יוסף ג'בארין: אביעד ואמיר, אנחנו רוצים להבין.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אציג לכם את המספרים ואת הרזולוציה של כמה זה אמור לכסות.

אמיר מדינה: לא עכשיו, מכינים לי את הנתון ברגע זה.

אמיר מדינה: אם מסתכלים על המספרים הכלליים, יש לנו סדר גודל של 25,000 מטפלות במעונות הסמל ושל 20,000 מחנכות-מטפלות שרשומות במעונות הפרטיים.

אמיר מדינה: זאת המאסה הקריטית.

אמיר מדינה: סדר גודל של 25,000 אנשי חינוך-טיפול במסגרות סמל שלנו, ששם דיברנו על זה קודם, אמרנו שסדר גודל של שליש מהן מתחלפות בשנה.

אמיר מדינה: שליש מ-25,000 – זה כמות ההכשרות שנצטרך לבצע בשנה כדי להשלים את המצב הקיים.

אמיר מדינה: אלה נתונים שאתמול אספו לי מתוך נתוני הרישום לבקשה לאישור ראשוני.

אמיר מדינה: סדר גודל של 19,500–20,000 מטפלות במגזר הפרטי.

יבגני סובה: שחייבות לעבור הכשרה.

יבגני סובה: תן הערכה להכשרה למטפלת.

אמיר מדינה: אני לא יודע להגיד לכם אם חלקן עברו או לא עברו את ההכשרה הנדרשת, זה נתון שעוד לא קיים אצלי.

יוסף ג'בארין: יבגני, תיתן לו להשלים את דבריו.

יבגני סובה: אני רוצה לקצר לך את העבודה.

אמיר מדינה: 10 מיליון שקלים, לשאלתך, זה סדר גודל של הכשרה ל-8,000 מטפלות.

קארין אלהרר: לפי איזה תחשיב?

אמיר מדינה: אני אומר לכם נתון שקיבלתי עכשיו.

אמיר מדינה: תיכף אקבל את הנתון המפורט, בדיוק כמה מטפלות יש בקורס, מה העלות ומה משך הקורס.

הודיה הומינר רוזנבלום: בין 2,500 שקל ל-4,500 שקל לקורס.

יבגני סובה: יש לי שאלה מתמטית.

יבגני סובה: אם אתה אומר שיש 20,000 מטפלות, שאתה לא יודע עדיין כמה יצטרכו את ההכשרה אבל נניח ש-10,000 יצטרכו הכשרה, ואז אתה מציג בפני הוועדה שיש 10 מיליון שקל להכשרות ל-10,000 מטפלות – אנחנו מגיעים לסיטואציה שזה 100 שקל עבור הכשרה למטפלת.

יבגני סובה: זה כלום כסף כי העלות של הגן בשנה מגיעה ל-25,000–35,000 שקל.

יבגני סובה: איך עם 100 שקל למטפלת אתה יכול לדבר על הכשרות?

אופיר כץ: יש פה משהו שלא מסתדר.

אופיר כץ: אם אמרת ש-10 מיליון שקל זה ל-8,000 מטפלות והיא אומרת שזה עולה 2,500 שקל למטפלת, בסך הכול זה 20 מיליון שקל.

אביעד שוורץ: 2,500 שקל זה לקורס, לא למטפלת.

יוסף ג'בארין: הרי הגשתם את החישובים.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אני מציע שלעניין התחשיב נעלה עוד פעם את נציגת האגף להכשרה מקצועית, היא תגיד לנו בדיוק כמה עולה קורס, מה מספר המטפלות.

אמיר מדינה: זה בתמונה הכוללת.

אמיר מדינה: לנו יש 10 מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: אבל זה מה שאתם כבר עושים במסובסדים אז אתם יודעים מה העלויות.

קארין אלהרר: אמיר, מה זה קורס מתוך ההכשרה?

אביעד שוורץ: נעשים קורסים עד היום.

יוסף ג'בארין: אותו היקף יחול עכשיו על כולם.

אביעד שוורץ: טרום חוק הפיקוח נעשו קורסים.

אביעד שוורץ: אני לא בטוח, אני גם לא יודע אם אמיר יודע, האם זה ענה על כל הצרכים שהיו או לא.

קארין אלהרר: כנראה שלא אם הגענו עד הלום.

אביעד שוורץ: זה היה בעיקר למעונות הסמל.

אביעד שוורץ: עכשיו ברור לכולם שצריך לפתוח קורסים לאלפי מטפלות.

אביעד שוורץ: 10 מיליון שקל כנראה יספיקו, לפי מה שהודיה אמרה, שנשמע לי מספרים סבירים ולא גבוהים, 2,500 עד 4,500 שקל למטפלת, זה לא הרבה כסף לקורס, העלות נשמעת לי סבירה מאוד.

אביעד שוורץ: זה סדר גודל של 3,000 מטפלות, אולי קצת יותר אם הקורסים זולים יותר, ב-10 מיליון שקל.

אביעד שוורץ: אנחנו מבינים שזה התחלה.

אביעד שוורץ: אפשר לחשוב על הקצאה של עוד כסף מעבר ל-10 מיליון שקל האלה, רק צריך לזכור ש-10 מיליון שקל הם גם עבור הכשרות של עזרה ראשונה, זה גם עוד קצת כסף.

אמיר מדינה: 50,000 שקל לקורס – 10 מיליון ש"ח מתקצב 200 הכשרות, בכל הכשרה יש סדר גודל של בין 27–30 מטפלים.

אמיר מדינה: זה מביא אותנו למספר 8,000.

קארין אלהרר: איך?

קארין אלהרר: איך?

קארין אלהרר: איך 27 מטפלים?

אופיר כץ: זה לא יכול להיות.

קארין אלהרר: אתה מביא את כל ה-27 להכשרה?

אמיר מדינה: כן.

קארין אלהרר: אבל ההכשרה היא גם מעשית.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא כולל את ה-70 שעות במעון.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה כולל רק 150 שעות.

הודיה הומינר רוזנבלום: לקחנו בחישוב כל מיני הנחות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אולי אנחנו צריכים לעשות פיין-טיונינג במספרים.

הודיה הומינר רוזנבלום: ב-150 שעות, חלק מן השעות אפשר יהיה לעשות או בצורה פרונטלית את כל ההכשרה ואז זה הסכום הגבוה של ההכשרה או שחלק ממנה יוכל להיעשות באמצעות לומדה, אחרי שנפתח אותה, וגם צריך לקחת בחשבון את עלות הפיתוח.

הודיה הומינר רוזנבלום: אפשר יהיה לעשות את זה באמצעות לומדה ואז רק חלק מ-150 השעות צריכות לעשות בקבוצות האלה של 25 מטפלות בקבוצה.

יבגני סובה: כלומר 50,000 שקל זה עלות קורס הכשרה, כשבקורס אחד 27 מטפלות.

יבגני סובה: נכון?

יבגני סובה: אז אנחנו כבר מגיעים למצב שזה כ-1,800 שקל – תחלקו 50 ל-27 – למטפלת אחת, כשאנחנו עדיין לא יודעים כמה יצטרכו, אבל זה בטוח לא 3,000.

יבגני סובה: זה יכול להגיע גם ל-15,000.

אמיר מדינה: הפוטנציאל הוא סדר גודל של 6,000 בסמל ועוד סדר גודל של לפחות 50% מן הפרטיות, זה לפחות עוד 10,000 מטפלות, זה הפוטנציאל.

יבגני סובה: אז אנחנו מגיעים לפחות ל-30,000.

אמיר מדינה: אגב, ההכשרה לא חייבת כולה להתבצע בשנה הראשונה, היא יכולה להתפרס על פני שלוש שנים או ארבע שנים.

יבגני סובה: אז נדרשים עוד 20 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאין תפקידנו עכשיו להתחיל לבדוק מה בדיוק העלות.

יוסף ג'בארין: התפקיד שלנו להבטיח שיש תקציב שיכסה את כולם.

יבגני סובה: סליחה, שלא ייווצר מצב שהראשונים שירוצו יקבלו ואלה שיבואו אחר כך לא יקבלו.

יבגני סובה: אז הם יבואו אלינו בחזרה ויגידו: לא קיבלנו שום הדרכה כי נגמר הכסף.

יבגני סובה: זו הסכנה.

יוסף ג'בארין: לכן אני בעד, כל הדברים הללו חשובים.

יוסף ג'בארין: אמיר, תגידו לנו, גם לצורך הפרוטוקול, שמבחינת

יוסף ג'בארין: כם מה שהיה הוא מה שיהיה, במובן הזה שההכשרות עד עכשיו היו באחריות הממשלה ומתקציבים של משרדי הממשלה ואנחנו דורשים שזה יימשך.

יוסף ג'בארין: כנראה זה יותר מ-10 מיליון שקל בשנה.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שיש יותר מ-10 מיליון שקל מתוך ה-40 מיליון שקל ואנחנו יודעים שיש את ההכשרות המקצועיות.

יוסף ג'בארין: מבלי שעכשיו נתחיל להיכנס לעובי הקורה מאיפה אתם מביאים כל שקל.

יוסף ג'בארין: לצורך הפרוטוקול תגיד, פשוט שנבין שאכן אתם יכולים למצוא את הנוסחאות שיבטיחו את התקציב.

אמיר מדינה: אגיד כך, אדוני היושב-ראש:

אמיר מדינה: כמובן השאיפה שלנו היא לסבסד כל משתתף במימון של ההכשרות, עם שלושה סימני קריאה, וכמובן הסכום לא אמור להיות מוחל על המטפלות.

אמיר מדינה: הסכומים שנמצאים עכשיו באגף לשנים הקרובות אמורים לכסות את הביקושים, כך נראה בשלב הזה.

אמיר מדינה: יכול להיות שלא וצריכה להיות פה אמירה שבמידה ולא אז האגף עם משרד האוצר ימצא את הפתרונות כדי לתקצב את הפער הזה.

אמיר מדינה: זאת האמירה שצריכה לצאת, לפי דעתי.

שיר סגל: אם זאת האמירה אז חייבים בתקנות להוריד את ההגבלה של שנה, של השלמת ההכשרה תוך שנה, כי אם הפתרון יהיה בהדרגתיות לאורך שנים אי אפשר - - -

יבגני סובה: אני בעד להוריד את ההגבלה הזאת.

אופיר כץ: המשמעות של זה, יכולה להיות מטפלת שתעבוד במשך שלוש שנים בלי הכשרה.

יבגני סובה: אתה הולך לקיצוניות השנייה.

שיר סגל: חייבים לשים לב להיצע.

אופיר כץ: מדובר על היכולת לא רק מבחינה כלכלית אלא גם מבחינת העברת הקורסים.

אביעד שוורץ: לזה שיר התכוונה, גם אם יהיה לנו עכשיו את כל הכסף לוגיסטית זה לוקח זמן.

יבגני סובה: אני בעד, דרך אגב, כי אחרת אותה גננת תמצא את עצמה מובטלת, זה העניין.

יבגני סובה: אני לא רוצה את זה.

יוסף ג'בארין: בהוראות המעבר נטפל בזה.

אמיר מדינה: נכון, כי התקצוב ניתן מלכתחילה על פני שבע שנים, מתוך הראייה גם של אגף מעונות יום ומשפחתונים וגם של האגף להכשרה מקצועית שאנחנו לא נסיים את ההכשרה בשנה אחת.

יבגני סובה: אז אתם מתקנים את זה?

יוסף ג'בארין: אביעד ואיציק, אתם שמעתם אותנו.

יוסף ג'בארין: ההצהרה הייתה.

אביעד שוורץ: אני רוצה לסיים את הדברים.

יוסף ג'בארין: כן, אבל אל תחזיר אותנו אחורה מבחינת המחויבות הזאת.

אביעד שוורץ: כפי שהצגת, יש 40 מיליון שקל.

אביעד שוורץ: מבחינתנו אפשר להקצות מתוך ה-40 מיליון שקל יותר מ-10 מיליון שקל עבור ההכשרות, אם נדרש.

אביעד שוורץ: אפשר לחשוב על פתרון אבל בסוף, כפי שהודיה אמרה, אם יש עוד עלויות נוספות שאמורות להיכנס לתוך ה-40 מיליון שקל צריך להבין את הכול.

אביעד שוורץ: זה בסדר גמור, והכשרה היא אחד הנושאים החשובים יותר ולזה יוקדש יותר כסף מתוך ה-40 מיליון שקל, זה בסדר, אבל צריך להבין איך הכסף מתחלק בסופו של דבר.

יוסף ג'בארין: אני מבין את זה ולכן אני מעוניין להתקדם עכשיו להדרכות כי גם לזה יש עלויות.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים לסגור את הפרק הזה, שנדע שיש תקציב גם להכשרות וגם להשתלמויות ולהדרכות השוטפות.

אופיר כץ: אם עושים את זה בהדרגתיות, שלא ייווצר מצב שלוקחים שתיים או שלוש מטפלות מאותו גן ואילו מגן אחר לא ייקחו בכלל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אולי נדון בזה בהוראות מעבר.

יוסף ג'בארין: ההערה הזאת לא קשורה להוראות מעבר.

אופיר כץ: שלא יהיה גן שבו אף אחת לא עברה הכשרה ואילו בגן אחר יהיו ארבע מטפלות שכן עברו הכשרה.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לגבי המצב הקיים.

הודיה הומינר רוזנבלום: החדשות – הכלל שלפיו הן צריכות תוך שנה להתחיל את הלימודים ולהשלים את ההכשרה בתוך שנה לגבי מישהי שהיא חדשה – זה כלל שנראה לי סביר.

הודיה הומינר רוזנבלום: לגבי הקיים – בזה נדון בהוראות המעבר.

הודיה הומינר רוזנבלום: בהוראות המעבר נוכל להגדיר את התעדופים לסדר ההכשרות.

שמרית גיטלין שקד: הוראות המעבר יהיו אישיות.

שמרית גיטלין שקד: הוראות המעבר מתייחסות לוותק ולניסיון של אותו אדם ספציפי.

שמרית גיטלין שקד: אומר חבר הכנסת כץ שהוא מתכוון שאנחנו נתייחס לגן, למעון עצמו ולא לאדם ספציפי.

שמרית גיטלין שקד: כלומר נסתכל על המטפלים המוכשרים באותו גן.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני חושבת שאפשר לייצר דבר כזה.

יוסף ג'בארין: אם יש שתי בקשות של שתי גננות מאותו גן.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, זה פחות או יותר מה שקורה היום גם באישור הראשוני.

אמיר מדינה: אנחנו נדרוש אחד בכל כיתה לפחות.

הודיה הומינר רוזנבלום: בדיוק, להתחיל באחד.

אמיר מדינה: זה קיים גם היום.

יבגני סובה: זה באחריות בעל המעון, מן הסתם, שהוא ידווח.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לעדכן לגבי המשתתפים בדיון.

יוסף ג'בארין: אני מקבל הערות לגבי ההכשרות וסוג ההכשרות והמוסדות.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, אנחנו כוועדה לא יכולים להיכנס לכל הפירוט הזה, איזה מוסד ואיזה סוג קורסים ומי המרצה ומה ההכשרות שלו.

יוסף ג'בארין: ההנחה שלנו היא שכל הדברים האלה מטופלים על ידי המשרד.

יוסף ג'בארין: אם ביישום יהיו בעיות תמיד אפשר להעלות את הנושא, תמיד אפשר שהוועדה בעוד חצי שנה תחזור ותקיים דיון ותראה איך הדברים מתקדמים.

יוסף ג'בארין: תבינו שאנחנו בוועדה לא נוכל להיכנס בנעליהם של בכירי משרד העבודה והרווחה שעשו את כל המלאכה הזאת.

יוסף ג'בארין: התפקיד שלנו כאן לוודא שאכן הדברים עונים על המטרה ועל התכלית של התקנות הללו, שזה כמובן להבטיח את שלום הילדים.

יוסף ג'בארין: אני מדגיש שאנחנו תמיד יכולים להתכנס שוב ולדון בהתקדמות של הדברים, וחייבים להתכנס, לא רק שאנחנו יכולים.

יבגני סובה: אם תקבל תלונות – הנה, הייתה פה הערה חשובה לגבי 40 מיליון שקל, שהם רוצים חלק מן הכסף להעביר.

יבגני סובה: השאלה אם זה כפוף לאישור נוסף של כל מיני ועדות נוספות.

יוסף ג'בארין: לעניין ה-40 מיליון שקל, כדי ליישר קו, יבגני, תבין אותי, רציתי שנתקדם.

יוסף ג'בארין: הרי בפרק הזה יש שתי עלויות מרכזיות: הכשרות והדרכות שוטפות.

יוסף ג'בארין: רציתי שנערוך דיון ביחד על שני הדברים כדי שלא יגידו לנו שנגמר הכסף בהכשרות.

יבגני סובה: הנה, ערכנו דיון רק בעניין 20 מיליון שקל, אז מה עם עוד 20 מיליון שקל?

יוסף ג'בארין: בואו נתקדם להדרכות, נראה כמה הן יעלו.

קריאה: ולמצלמות.

יבגני סובה: החלק הנוסף הוא המצלמות.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שנגיד שבמקום עשר שעות הדרכה נוריד לשמונה או שש שעות והכסף הזה ילך עוד פעם להכשרות, אני לא יודע.

יוסף ג'בארין: בואו נבין את העלויות בסך הכול בפרק הזה ונסגור אותו מבחינת התקציב.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני רק רוצה להוסיף מילה אחת לגבי הערכת העלויות בהכשרות, שקשורה גם למה שדיברנו עליו בדיון הקודם.

הודיה הומינר רוזנבלום: כל ההערכות לגבי מספר המטפלים במעונות הפרטיים הן הערכות מאוד מאוד גסות, שלא נותנות לנו אומדן מדויק לגבי מספר המטפלות שיש.

הודיה הומינר רוזנבלום: השלב השני שלא ידוע לנו הוא כמה מתוך המטפלות הן היום עם הכשרה.

הודיה הומינר רוזנבלום: מאינדיקציות שונות שנשלחו לנו על ידי ארגוני המעונות הפרטיים אנחנו רואים שכן יש מטפלות שעברו הכשרות בוויצ"ו, נעמ"ת, עבדו באיזה שלב במעונות הסמל, עברו לעבוד במעונות הפרטיים וכבר יש להם הכשרות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו לא יודעים מה היקף המטפלות.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם זה יגזור את העלויות מבחינת יכולת ההיערכות.

יוסף ג'בארין: בכל מקרה אני יכול להגיד לצורך הפרוטוקול שלפי הערכות המשרד עדיין באפשרות המשרד או שני המשרדים לשאת בעלויות של ההכשרות, אלא אם כן יהיו לכם פתאום עוד 20,000 שלא חשבתם עליהם.

איציק דניאל: אתייחס בשם משרד האוצר.

איציק דניאל: כפי שאתם יודעים, בשביל לתת תקציב נוסף צריך פעולה מאזנת בממשלה, ונכון לעכשיו לא נמצאה פעולה מאזנת, למעט הסכום שאתם מכירים שהצגנו אתמול, ה-280 מיליון שקל שאתם חושבים לעשות בו שימוש.

איציק דניאל: בנוסף אליו יש את תקציב ההכשרות, שכפי שחבר הכנסת אופיר כץ ציין, נחתם סיכום עם משרד העבודה והרווחה בעקבות הקורונה על הגברת ההכשרות המקצועיות, עוד יותר מ-300 מיליון ש"ח לטובת הפעילות, וגם זה כמובן יכול לשמש מקור.

איציק דניאל: מעבר לזה, צריך פעולה מאזנת.

יוסף ג'בארין: הבנתי.

יוסף ג'בארין: האם יש מניעה משפטית או אחרת לנצל גם את תקציבי ההכשרות המקצועיות בתקופת הקורונה להכשרות הללו?

יוסף ג'בארין: לא.

הודיה הומינר רוזנבלום: לא בטוח שאפשר.

אופיר כץ: למה?

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו לא יכולים להתחייב על התקציב הזה.

יוסף ג'בארין: את לא בודקת האם גננת שרוצה לקבל הכשרה עושה את זה בגלל התקנה או בגלל הקורונה.

הודיה הומינר רוזנבלום: לא.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא מספיק בקיאה בתקציב הזה אבל מן הבדיקה שערכתי אנחנו לא יכולים להתחייב לתקציב הזה.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה דורש בדיקה נוספת.

יוסף ג'בארין: מי בודק?

יוסף ג'בארין: מי שאמור לבדוק זה דבי ואיציק, שניהם נמצאים כאן.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה בתוך המשרד.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני מבינה שזה התחייבויות מול מעסיקים.

הודיה הומינר רוזנבלום: אתה מדבר על כספים להכשרות מקצועיות?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא דבי ואיציק, זה האגף להכשרות מקצועיות.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה דבר שדורש בדיקה נוספת במשרד.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא בטוחה שאפשר להתחייב על התקציב הזה.

דבורה ספיר אליעזר: כמובן שהדרך להקצות, ככל שיהיה תקציב, תהיה דרך מבחנים שוויוניים שייקבעו.

דבורה ספיר אליעזר: נכון להיום בקשר להתנהלות בטוחה ועזרה ראשונה, שזה מה שקיים, זה מופנה למעונות בקשר למחנכים-מטפלים שכבר נמצאים במסגרות.

אופיר כץ: זה לגבי מטפלות חדשות.

אופיר כץ: מי שהייתה מובטלת כן יכולה להשתמש בזה, כן צריך להכשיר אותה.

דבורה ספיר אליעזר: ברור שאנחנו לא מדברים עכשיו על מימון של כל הסטודנטים, כל מי שהולך ללמוד על דעת עצמו חינוך בגיל הרך.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מדברים על מחנכים-מטפלים שנמצאים כיום במעונות יום והם צריכים את ההכשרה הנוספת.

דבורה ספיר אליעזר: חשוב להבהיר את זה בוועדה.

דבורה ספיר אליעזר: לגבי התקציבים האחרים, הם מיועדים לכספי קורונה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו רוצים לעודד את ההכשרה המקצועית במשק באופן רוחבי.

דבורה ספיר אליעזר: זה גם אחד מן התחומים שיכול להיות, אבל לא יעבירו עכשיו את כל התקציב למחנכים-מטפלים.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו צריכים להניע את המשק והכשרה מקצועית היא כלי מרכזי.

דבורה ספיר אליעזר: זה משהו שחורג מן הדיון הספציפי היום.

דבורה ספיר אליעזר: לכן הכסף שקשור למעונות יום, ספציפית מה שהובטח למעונות זה 280 מיליון שקל.

דבורה ספיר אליעזר: לגבי השאר, נעשות פעולות רוחביות כמו הכשרה תוך כדי ביצוע העבודה, שגם המקצוע של מחנך-מטפל יכול להיכנס לשם.

דבורה ספיר אליעזר: תיכף אסתכל בנוהל, אם זה באמת נכנס, ואעדכן אתכם.

דבורה ספיר אליעזר: נעשות פעולות שהן לא רק למקצוע הזה אלא שהן יותר רוחביות.

אופיר כץ: אם מטפלת ישבה בבית ועכשיו רוצה לעבוד בתחום וצריכה לעבור הכשרה – זה בדיוק עונה גם על הצורך שבגינו נתנו 300 מיליון שקל בגלל משבר הקורונה, להוציא יותר אנשים שיחזרו למעגל העבודה, וגם אנחנו רוצים פה יותר מטפלות שיעברו את ההכשרה.

אופיר כץ: שני הדברים האלה דווקא כן משתלבים ביחד, הם לא סותרים זה את זה.

דבורה ספיר אליעזר: אני גם חושבת שזה לא סותר.

אופיר כץ: לא מדובר על כל התקציב אבל חלק ממנו.

דבורה ספיר אליעזר: זה משתלב בנהלים אחרים שקשורים גם למקומות אחרים, אבל בלי קשר.

אופיר כץ: לא אמרנו שאת הכול.

אופיר כץ: זה עונה על שתי המטרות, להשתמש בכסף הזה גם להכשרות.

יוסף ג'בארין: אם יש בדיקה שאת צריכה לערוך, את או אמיר, אז בבקשה תערכו אותה.

דבורה ספיר אליעזר: תיכף אבדוק איזה מן הנהלים שיצאו עד עכשיו גם מיועדים למחנכים-מטפלים.

הודיה הומינר רוזנבלום: את מדברת על תקציב הקורונה?

יוסף ג'בארין: כן, תקציב הקורונה.

קארין אלהרר: אפשר לדעת לגבי כל ה-40 מיליון שקל?

קארין אלהרר: עד עכשיו קיבלנו תשובה לגבי 20 מיליון שקל.

קארין אלהרר: חסרים עוד 20 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: זו הסיבה שאני רוצה להתקדם להדרכות כדי להתייחס לכל התקציב ביחד.

יוסף ג'בארין: אלה העלויות העיקריות, כי הבטיחות – הנטל שם פחות כבד.

יוסף ג'בארין: בואו נדבר על ההדרכות, ברשותך קארין, ונערוך דיון משולב על כל העלויות הללו.

דבורה ספיר אליעזר: אתחיל בהקראה בעניין ההשתלמויות וההכשרה והרענון, אבל התקנה שאתם מדברים עליה – תרשו לי להגיע לתקנה 9 ולהקריא אותה.

דבורה ספיר אליעזר: אני קוראת את תקנה 8א.

דבורה ספיר אליעזר: אחר כך בניסוח הסופי המספור ישתנה.

יוסף ג'בארין: הסעיפים הבאים מוסיפים משהו?

דבורה ספיר אליעזר: התקנה הבאה עוסקת בנושא אחר: קבלת מחנך-מטפל לעבודה וחניכה שלו.

יוסף ג'בארין: זה כבר לא העניין המהותי.

יוסף ג'בארין: נכון?

דבורה ספיר אליעזר: זה לא תקציבי.

יוסף ג'בארין: קודם כול, לפני השאלה של אופיר, האם זה משהו שהיה קיים בסבסוד או שהכול כאן חדש?

אמיר מדינה: במעונות סמל, בתקציב המסובסד במעונות שמקבלים את הסבסוד הייתה הדרכה חינוכית.

אופיר כץ: מטעם מי?

אמיר מדינה: המכון שוכר שירותים של מדריך חינוכי או מדריכה חינוכית כדי לתת את הליווי החינוכי הנדרש.

אופיר כץ: יש תעודה כזאת של מדריך חינוכי?

אמיר מדינה: זה לא מקצוע, אין תעודת מקצוע, אבל יש אקרדיטציה שצריך לעבור.

אמיר מדינה: אם תרצו, אוכל לתת פירוט על הנושא הזה.

אופיר כץ: מי נותן לו את התוכנית מה ללמד?

יוסף ג'בארין: אני רוצה להבין, במצב הקיים היו הדרכות.

יוסף ג'בארין: האם יש פה תוספת או שמדובר על אותו היקף?

יוסף ג'בארין: זו השאלה הראשונה.

יוסף ג'בארין: השאלה השנייה היא לגבי המדריכים: האם יש כאן משהו חדש או שזה פחות או יותר אותן הוראות שהיו קיימות?

הודיה הומינר רוזנבלום: אפרט.

הודיה הומינר רוזנבלום: לגבי מה שקיים היום במעונות הסמל, המעונות מחויבים בארבע שעות הדרכה חינוכית בחודש בכל מעון.

יוסף ג'בארין: זה לא היה קשור למספר הילדים?

הודיה הומינר רוזנבלום: בלי קשר למספר הילדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: עכשיו במסגרת התקנות מוצע לייצר מדרגות לפי גודל המעון, בין ארבע לעשר שעות בהתאם לגודל המעון.

הודיה הומינר רוזנבלום: עד 20 ילדים – ארבע שעות; בין 21-44 ילדים – שש שעות; בין 45-60 ילדים – שמונה שעות; ומ-61 ילדים ומעלה – עשר שעות.

דבורה ספיר אליעזר: רק אגיד בעניין הזה שההוראה הזאת תוקנה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מלכתחילה הצענו ארבע שעות, זה מה שהופץ לציבור, ובעקבות הערות ציבור שהתקבלו בקשר לעניין הזה – אפרופו: טענו כלפינו שלא שמענו.

דבורה ספיר אליעזר: כן שמענו, כן בדקנו את הערות הציבור – מכיוון שקיבלנו הערות שזה אחד הדברים החשובים בכדי להביא לפעילות נכונה של מעון יום, פעילות שוטפת, התפתחות נכונה של הפעוטות, הוחלט על ההגדלה.

דבורה ספיר אליעזר: אגיד שיש מי שטענו אצלנו שאפילו עשר שעות לא מספיקות, שצריך להיות לפחות 16 שעות.

שמרית גיטלין שקד: צריך לזכור שזה שעות חודשיות, זה לא בשנה.

יוסף ג'בארין: היא עוד לא ענתה על השאלה השנייה לגבי מי יכול להדריך.

יוסף ג'בארין: זה אותן הדרכות שקיימות גם עכשיו?

הודיה הומינר רוזנבלום: אותן הדרכות שקיימות היום.

שיר סגל: אני רוצה רק להרחיב.

שיר סגל: הרעיון של הדבר הזה הוא לא רק הליווי ההתפתחותי.

שיר סגל: הוא מאפשר איזו עין מפקחת נוספת.

שיר סגל: במובן זה, על אף שזה לא מפקחת, אם אנחנו מוטרדים מן ההתעללויות – זה מישהו שבא מבחוץ ומסתכל, מאפשר לראות ולזהות שיש חשש להתעללויות, שיש משהו מטריד.

שיר סגל: זו עין נוספת.

שיר סגל: זה משהו שזיהינו בתהליך ושעוזר מאוד.

יוסף ג'בארין: כי המדריכים אמורים לראות גם את הילדים.

שיר סגל: הם רואים את הילדים, הם רואים איך הצוות מתנהל.

שיר סגל: יש יותר סיכוי שהם יזהו ויציפו.

שיר סגל: כמובן תמיד יש בעיה כי בסוף מי שמשלם להם זה הגן ואז יש סיכוי שהתמריץ לדווח פה בעייתי.

יבגני סובה: ואין להם גישה למצלמות.

יבגני סובה: אז הם יכולים לפקח רק על מה שהם רואים ברגע נתון.

יוסף ג'בארין: אמרת שעד עכשיו הגן שילם?

יוסף ג'בארין: לא המשרד?

אמיר מדינה: כפי שאמרתי קודם, התעריף המפוקח, חלק ממנו מכסה בדיוק את העלות הזאת של אותן ארבע שעות.

אמיר מדינה: העלות לא מושתת על המעון.

אמיר מדינה: אני רוצה לשלוש דקות בדיוק להעלות את ורדה מלכה, מנהלת תחום חינוך-טיפול באגף, שתדבר על מהות המדריכה החינוכית.

אמיר מדינה: חשוב שכולנו נשמע.

אופיר כץ: לפני שהיא תעלה, יש לי שאלה.

אופיר כץ: שאלתי על (3) ו-(4), להבין מה זה "ניהול מערכת חינוכית", מה זה אומר.

אופיר כץ: ב-(5) נכתב: "הוא בעל ותק של 10 שנים לפחות בניהול מעון יום".

אופיר כץ: מישהי שעבדה במעון יום עשר שנים יכולה להיות מפקחת ולהנחות, להיות דמות חינוכית?

אופיר כץ: לא נראה לי שזה הגיוני.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא מפקח רשום.

אופיר כץ: מדריכה חינוכית.

אופיר כץ: זה שהיה לה גן במשך עשר שנים מאפשר לה להיות מדריכה חינוכית?

אמיר מדינה: נכון לרגע זה, כן.

אמיר מדינה: בואו נשמע את ורדה מלכה, אני חושב שכולנו נחכים.

יוסף ג'בארין: השאלה של אופיר, ברגע ש-(4) מתממש אז זהו?

הודיה הומינר רוזנבלום: כן.

אופיר כץ: זה נראה לי קצת בעייתי.

יוסף ג'בארין: מה גם שחלק מן המנהלים לא ממש נמצאים בזה, הם יכולים להיות בכלל בעסק אחר.

ורדה מלכה: שלום וברכה לכולם.

ורדה מלכה: התפקיד של המדריכה החינוכית הוא תפקיד מאוד מאוד חשוב בכל תהליך שיפור איכות החינוך-טיפול במעונות יום.

ורדה מלכה: אם כל התקנות כאן נועדות לשפר את איכות החינוך-טיפול אז התפקיד שלה הוא קריטי.

ורדה מלכה: למעשה המדריכה החינוכית אמור להיות לה קשר ישיר עם הצוותים במעון היום, עם המחנכות-המטפלות ועם מנהלת המעון.

ורדה מלכה: היא אמורה לקיים שיחות והדרכות גם למחנכת-מטפלת באופן אישי וגם לצוות בכללותו.

ורדה מלכה: היא אמורה לדאוג לכך שסדר היום והתוכנית החינוכית במעון או במסגרת תהיה בהתאם לכל הצרכים ההתפתחותיים של הילד, גם להתייחס להתנסויות סנסומוטוריות, רגשיות, חברתיות וקוגניטיביות של כל הילדים שנמצאים במסגרת.

ורדה מלכה: ההתנסויות האלה מתרחשות בטיפול היום-יומי והשגרתי, בפעילות ספונטנית של הילדים עם המבוגרים.

ורדה מלכה: חשוב שהפעילות החינוכית המתוכננת, שמעוגנת בתבנית של סדר יום או בתוכנית יומית קבועה, בעצם קובעת מסגרת שמעניקה לילד סוג של ביטחון בשגרה ובעקביות.

ורדה מלכה: עם זאת, חשוב לזכור שהשגרה היא קבועה אך היא כוללת גם פעולות ספונטניות שיזומות על ידי הילדים או על ידי הצוות.

ורדה מלכה: אבל מכלול ההתנסויות הללו, גם הספונטניות וגם המתוכננות, זה מהווה את כל מכלול הזדמנויות הלמידה של הילד במסגרת החינוכית וזה מגדיר את כל התוכנית החינוכית-טיפולית שאחראית עליה המדריכה.

ורדה מלכה: כמובן שזה יהיה בשיתוף עם מנהלת המעון.

ורדה מלכה: התפקיד שלה קריטי מאוד וחשוב, ולכן הכנסנו כאן את השעות האלה, כפי שפירטה לפני כן הודיה, של ארבע שעות, שש שעות, שמונה שעות ועשר שעות.

ורדה מלכה: ככל שהמעון גדול יותר השעות של המדריכה אמורות להיות יותר משמעותיות בתוך המסגרת.

יוסף ג'בארין: תוכלי להתייחס לשאלה של חבר הכנסת כץ בעניין הניהול של עשר שנים, שאוטומטית מסמיך את המדריך?

יוסף ג'בארין: הייתה לנו תחושה שזה לא מספיק.

ורדה מלכה: חד-משמעית אפשר לומר שהמדריך החינוכי שהוא באמת מקצועי הוא מדריך חינוכי שלמד במוסד אקדמי את נושא ההדרכה החינוכית.

ורדה מלכה: בתקופה האחרונה פתחנו את זה כדי לאפשר ליותר מדריכות להיכנס לשוק.

ורדה מלכה: נתנו כאן קרדיט לניסיון של מנהל מעון שניהל עשר שנים צוות במעון, שיש לו את הניסיון.

יוסף ג'בארין: כמה אנשים עונים על ההגדרות הללו?

הודיה הומינר רוזנבלום: במסגרת החוק אין לנו הסמכה לעשות הסדרת מקצוע.

יוסף ג'בארין: אני שואל אתכם: לפי הניסיון שלכם, כמה אנשים עונים על ההגדרות?

יוסף ג'בארין: לא הרבה.

הודיה הומינר רוזנבלום: של עשר שנות ניהול מעון?

ורדה מלכה: עשיתי סקר במעונות, כמה מדריכות כאלה קיימות מתוך אלה שהגישו לנו אישור ראשוני.

ורדה מלכה: לא מדובר בהרבה, משהו כמו 7%, אבל עדיין זה קיים.

יוסף ג'בארין: האם יש בקשה שמועברת אליכם או שאוטומטית הם זכאים?

יוסף ג'בארין: האם מישהו צריך להירשם?

ורדה מלכה: אסביר איך זה הולך היום.

ורדה מלכה: אצלנו ביחידת הרישוי במעונות הסמל מנהל הארגון מגיש תצהיר, שבו הוא מצהיר על מדריכה חינוכית – זה השם שלה, זה תעודת הזהות שלה, והיא עומדת באחד מן הסעיפים האלה, או שהיא בעלת השכלה מתאימה, שיש לה תואר שני או תואר ראשון או ותק, זה על סמך תצהיר, וכאשר מגיע פיקוח לשטח הוא בודק האם הדברים נכונים.

ורדה מלכה: זה פועל על פי תצהיר.

קארין אלהרר: איך הוא בודק אם הדברים נכונים?

ורדה מלכה: הוא פותח בתיק המעון את התעודות של המדריך ובודק את הניסיון שלו.

אופיר כץ: גם כך זה לא מספר גדול של אנשים.

אופיר כץ: ניסיון יכול להיות גם ניסיון רע.

יוסף ג'בארין: שני דברים.

יוסף ג'בארין: אחד, יש תחושה לגבי פסקה (4) שעצם הוותק בניהול לא מספיק כקריטריון כשלעצמו.

יוסף ג'בארין: כמובן זה חשוב מאוד.

יוסף ג'בארין: העניין השני, יכול להיות שכובד האחריות מחייב שיהיה בכל זאת משהו מעבר לתצהיר של מנהל המעון.

יוסף ג'בארין: אולי צריך לחשוב על מרשם.

ורדה מלכה: אני לא מייצגת כאן את כולם אבל בעיניים שלי, כמובן אשמח שזה יעלה והרף יהיה של מי שהיא בעלת תואר שני להדרכה.

אופיר כץ: אנחנו מסכימים.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אם אין התנגדות, אפשר להוריד את הפסקה הזאת.

שמרית גיטלין שקד: מה זה "ותק של עשר שנים לפחות, בניהול מערכת חינוכית לגיל הרך בארגון המפעיל מעונות יום"?

ורדה מלכה: פסקה (3) מדברת על כך שמי שיש לה ותק של ניהול מערכת חינוכית שהיא בעלת סמל שלנו, זה יכול להיות מעון יום או מערך משפחתונים, היא לכאורה יכולה להיות מדריכה חינוכית.

שמרית גיטלין שקד: אבל זה כבר פסקה (5).

שמרית גיטלין שקד: (5) זה מנהלת של מעון יום.

שמרית גיטלין שקד: השאלה מה קובעת פסקה (3).

ורדה מלכה: ביקשתי למחוק את זה.

אמיר מדינה: יש פה כנראה כפל.

אמיר מדינה: בפסקה (3) ובפסקה (5) נאמר אותו דבר.

אמיר מדינה: אם כולנו תמימי דעים, וגם באגף מבחינה מקצועית סבורים שאפשר להוריד את זה, אז אפשר להוריד את זה.

שיר סגל: מורידים את זה בשנייה אבל צריך להבין את המשמעות.

שיר סגל: אנחנו לא יודעים כמה אנשים היום נותנים את השירות בפועל כי אין מאגר.

שיר סגל: השירות הזה היה קיים בהיקף של ארבע שעות במעונות סמל וזה עולה שם לעשר שעות, ופה אנחנו מחילים את זה בצורה הדרגתית עד עשר שעות.

שיר סגל: לא בטוח שיהיה בכלל היצע.

אופיר כץ: אבל את לא יודעת מה האיכות של זה.

אופיר כץ: אין לכם פיקוח וביקורת על האיכות של זה.

שיר סגל: זה נכון, אני מבינה.

שיר סגל: אפשר גם לקבוע שצריך 20 שנות ניסיון ושזה יהיה רק לבעלי תואר שני, אבל אם אין היצע שיכול לתת את השירות - - -

יבגני סובה: עשר שנים זה סביר מאוד, לדעתי.

שיר סגל: אנחנו לא יודעים, גם בנוסח הקיים היום - - -

אופיר כץ: זה לא מספיק.

אופיר כץ: אין למדריך שום לגיטימציה להיות דמות חינוכית.

שיר סגל: זה עוד עין, כשהניסיון והליווי עוזרים.

שיר סגל: יכול להיות שבהמשך נהיה במצב שנגיד: רגע, זה לא מספיק, צריך לשנות את התחום ולהגדיר אותו.

שיר סגל: גם את הדברים האלה צריך לעשות בשלבים.

אופיר כץ: אני מציע שנעשה הפוך: נוריד את זה, ואם יהיה חסר אז נוסיף.

שיר סגל: גם היום השוק לא ערוך לשם.

שיר סגל: בטוח אין את ההיצע הזה כי השוק היום לא נדרש לזה.

אמיר מדינה: ההיצע קיים.

ורדה מלכה: מנתונים שאנחנו קיבלנו מן האקדמיה, מידי שנה יוצאים בין 350–400 מדריכים חינוכיים בעלי הכשרה.

ורדה מלכה: זאת אומרת שמבחינת השוק לא אמור להיות מחסור אם תתקבל החלטה שמי שאמור להיות מדריך זה בעל הכשרה מתאימה.

יוסף ג'בארין: מי שיש לו תפקיד ניהולי במערכת חינוך – זה לא הכשרה.

אמיר מדינה: אנחנו מסכימים למחיקת הפסקאות.

יבגני סובה: אז את פסקאות (3), (4) ו-(5) צריך למחוק.

יבגני סובה: אם כך, זה לא רלוונטי.

שיר סגל: אבל אז אין היצע.

יוסף ג'בארין: ורדה אומרת שאין בעיה של היצע.

יוסף ג'בארין: בכלל מדובר על 7%.

שיר סגל: יש היצע לנתון הקיים.

שיר סגל: אנחנו לא יודעים כמה מעונות קיימים, אנחנו לא יודעים מה מספר הילדים בכל מעון, כמה דרישה של מדריכות חינוכיות זה מחייב, האם ידעו לעמוד בזה, ובמיוחד כשאנחנו מגדילים במעונות הסמל לא רק פי שניים אלא פי שניים וחצי בהיקף.

שיר סגל: אם אנחנו יודעים להגיד שאין בעיית היצע ולעמוד מאחורי זה, מגובה בנתונים, ואנחנו כרגע לא, אז אין בעיה לוותר על הפסקאות, אני האחרונה שתגיד שלא נעלה את הרמה של איכות הטיפול.

יבגני סובה: אומרים לך שיש בכל שנה 400 מדריכים חינוכיים חדשים ואין בעיה, אז סביר להניח שיש היצע.

שיר סגל: 400 עוברים קורס.

שיר סגל: השאלה כמה מהם עוסקים בזה בפועל.

שיר סגל: אנחנו לא יודעים.

שיר סגל: ואיפה מרוכזים ה-400 האלה, בפריפריה או לא בפריפריה?

שיר סגל: ביחס למעון, ביחס להיקפי השעות.

שיר סגל: אין לנו את הנתון.

שיר סגל: אנחנו אפילו לא יודעים כמה מעונות פרטיים באמת קיימים.

יוסף ג'בארין: אם יש ניסוח שיכול לצמצם, יכול להיות שאם זה ניהול של מעון שמפוקח כבר עשר שנים, אם הוא בהסכם, זה אולי ניסוח שאפשר לקבל.

דבורה ספיר אליעזר: זה מה שכתוב.

יוסף ג'בארין: יש הרחבה: יש מערכת חינוך ויש את הגיל הרך.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר.

אמיר מדינה: בואו נשחק לרגע עם מספרים כדי לנסות להתחקות אחרי ההיצע ואחרי היעדר הביקוש.

אמיר מדינה: בואו נגיד שיש 5,000 מסגרות ואין באף אחת מהן מדריכה חינוכית, למרות שסביר להניח שיש.

אמיר מדינה: ובואו נגיד שכל מדריכה חינוכית יכולה לכסות רק עשר מסגרות בחודש.

שיר סגל: זה לא רק, זה הרבה.

אמיר מדינה: זה בערך חצי ממה שהן עושות היום כי היקף השעות זניח יחסית.

אמיר מדינה: אנחנו מדברים על בין ארבע שעות לעשר שעות.

אמיר מדינה: עוד לא אישרנו – הלוואי ונאשר עשר שעות והלוואי ונאשר גם 20 שעות, כל המרבה הרי זה משובח.

אמיר מדינה: אם אנחנו מדברים על 5,000 מסגרות זה אומר שאנחנו צריכים 500 מדריכות.

אמיר מדינה: לפני רגע אמרה ורדה שבכל שנה - - -

יבגני סובה: כולל מסגרות פרטיות.

יבגני סובה: אז יכול להיות שתחשוב על אופציה לגבי הפרטי לתת אולי להכשיר את המדריך.

יבגני סובה: אם אתה נותן אופציה לגן הפרטי להכשיר את המדריכים אז יכול להיות שיהיה לך פשוט יותר.

אמיר מדינה: אני רק מציין את הפוטנציאל.

אמיר מדינה: נגיד שהפוטנציאל הוא 500.

אמיר מדינה: אם יוצאות לשוק ונקלטות בכל שנה 300, או אפילו רק 100 מדריכות אז יש לנו מספיק מדריכות רק מארבע–חמש השנים האחרונות.

אמיר מדינה: כך שלא צריכה להיות מגבלה ולא צריכות להיות חסרות מדריכות חינוכיות כדי להרים את זה לרף הגבוה.

יבגני סובה: ייתכן שאפשר לתת למסגרות הפרטיות להכשיר את המדריכים.

יבגני סובה: מה הבעיה?

הודיה הומינר רוזנבלום: תן למעונות להתייחס.

יוסף ג'בארין: לא צריך להקדיש לסעיף הזה יותר מדי זמן.

יוסף ג'בארין: לשמרית יש הצעה שלדעתי היא ראויה.

שמרית גיטלין שקד: אני מציעה, אולי נחשוב על משהו כזה, שפסקאות (3)–(5), לגבי מי שכבר עוסקות היום במקצוע, יוכלו להמשיך לעסוק כמדריכות חינוכיות.

שמרית גיטלין שקד: נכניס אותן דרך הוראת המעבר.

שמרית גיטלין שקד: אנשים חדשים שירצו לעסוק במקצוע יצטרכו לעמוד בתנאים של פסקאות (1) ו-(2).

ורדה מלכה: גם אם כן, זה יכול להיות בתנאי שהם יעברו לפחות קורס של מדריכה חינוכית שקיים אצלנו מטעם האגף להכשרה מקצועית.

דבורה ספיר אליעזר: אני רוצה להסביר משהו.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסח שפורסם לציבור לא אמרנו מי הוא המדריך החינוכי מאחר וסברנו שאנחנו לא מסדירים בעת הזו את המדריך החינוכי אלא שזו כבר ההסדרה שקיימת באגף למעונות יום.

דבורה ספיר אליעזר: בצדק משרד המשפטים העיר לנו על כך, שאם אנחנו מדברים על מדריך חינוכי אנחנו צריכים לדעת מי הוא.

דבורה ספיר אליעזר: לכן מה שעשינו זה פשוט להביא תמונת מצב אל תוך התקנות.

דבורה ספיר אליעזר: לכן עכשיו להתחיל לדבר על קורס כזה או אחר – זה לא דברים שבחנו, גם אם אני חושבת שוורדה אומרת את זה כי זה מה שהיא חושבת.

יבגני סובה: כלומר אתם רוצים לדבר רק על הסטטוס שלו.

דבורה ספיר אליעזר: כעת אנחנו מניחים תמונת מצב.

דבורה ספיר אליעזר: כפי שאמרה שמרית, יכול להיות שחלק מזה יכול שיהיה בהוראת המעבר, אם זה מה שחברי הכנסת רוצים, ושתי הפסקאות הראשונות שמדברות על ההשכלה יהיו מלכתחילה לגבי כולם.

שמרית גיטלין שקד: אני רוצה לשאול עוד שאלה לגבי פסקאות (1) ו-(2).

שמרית גיטלין שקד: אלה אנשים שיש להם כבר השכלה.

דבורה ספיר אליעזר: אני רק אומרת שבדרך כלל כשעושים דברים כאלה, לפעמים יוצרים קבוצה של אנשים מבודדים שיש להם כאילו פריבילגיה שלא ניתנת לאנשים אחרים ולפעמים זה יוצר בעיה.

דבורה ספיר אליעזר: לכן אולי כדאי או להדביק את המצב הקיים או פשוט למחוק את פסקאות (3)–(5), במחשבה שנייה.

יוסף ג'בארין: בכל מקרה, אם פסקאות (3)–(5) נשארות באיזו צורה, הם חייבים קורס הכשרה, זה המינימום.

אמיר מדינה: בסדר.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אני חוזר שוב על מה שאמרתי.

אמיר מדינה: בואו נסתכל רק על ארבע או חמש השנים האחרונות, אנחנו מדברים על סדר גודל של 1,000 או 1,200 או 1,500 מוכשרים או מוכשרות שנמצאים עכשיו בשוק.

אמיר מדינה: כלומר אין פה בעיה של כוח אדם.

אביעד שוורץ: אבל השוק הוא לא רק מעונות יום.

אמיר מדינה: ברור, אז בואו נגיד שאנחנו לוקחים רק 10% מהם וכבר אנחנו מכסים פחות או יותר את מה שצריך.

אמיר מדינה: לקחנו פה הנחות לקולא, כשאמרנו שהוא לוקח רק עשרה גנים בחודש.

אמיר מדינה: אפשר לוותר על הפסקאות האלה, זה הגיוני.

אמיר מדינה: צריך אחר כך לדבר על העלות שיכולה להיגזר כתוצאה מהעלאת הרמה.

שמרית גיטלין שקד: את כל המדריכים הקיימים אנחנו מוסיפים.

יבגני סובה: מי מסמיך את המדריך?

יבגני סובה: אתה נותן לו הסמכה?

אמיר מדינה: לא, ממש לא.

יבגני סובה: אם אתה לא נותן הסמכה אז יכול להיות שגם אדם שמגיע ממסגרת פרטית, יכול להיות שהמסגרת הפרטית יכולה לתת לו הסמכה, להכיר בו כמדריך חינוכי.

יבגני סובה: זו השאלה, לגבי מעונות פרטיים.

אמיר מדינה: מי שיבוא עם אקרדיטציה אקדמית ברמה שאנחנו קובעים פה.

יבגני סובה: בסדר, אבל אם אתה בא למשל למסגרת פרטית ואתה אומר שמסגרת פרטית תחליט שהאדם הזה תואם את ההסמכה, אל תתעמק בזה יותר.

יבגני סובה: הם הסמיכו את הדבר הזה.

יבגני סובה: אז בואו נכניס את החצי סעיף הזה בחצי משפט, שזה כולל גם את הפרטיים שיכולים לעשות הסמכה.

אמיר מדינה: לא מסמיכים.

ורדה מלכה: לא הבנתי איך ארגון פרטי יכול להסמיך.

יוסף ג'בארין: או שאנחנו מורידים את פסקאות (3)–(5).

יוסף ג'בארין: אם משאירים אותן אז צריך לחייב שהם יעברו קורס הכשרה כפי שהציעה ורדה.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא מכשירה את הקורסים.

שמרית גיטלין שקד: אני רוצה לשאול.

שמרית גיטלין שקד: אם אנחנו מורידים את פסקאות (3)–(5), הם יעברו רק להוראת מעבר, ואנחנו משאירים את (1)–(2), השאלה שלי: אנשים שיש להם ותק ותואר שני בחינוך לגיל הרך, השאלה אם יש לדרוש מהם עוד ניסיון של שנתיים בהדרכה, אם זה לא יקשה כבר יותר מדי.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אדם שיש לו תואר שני אנחנו לא יכולים להסתפק בזה.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו יודעים שאנשים שגמרו תואר צריכים להתחיל לעבוד איפשהו.

דבורה ספיר אליעזר: הם יכולים להתחיל לעבוד אבל כאן רצו שיהיה איזה סוג של ניסיון.

יוסף ג'בארין: אפשר שנה?

שמרית גיטלין שקד: מצד אחד לקחנו אנשים שאין להם בכלל הכשרה ולהם רצינו לאפשר, ומצד שני פה זה אנשים שיש להם כבר הכשרה ותואר שני בחינוך לגיל הרך.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אנחנו חייבים לדרוש מהם עוד ניסיון של שנתיים.

שמרית גיטלין שקד: כי אז איפה הם יעבדו בשנתיים האלה?

יוסף ג'בארין: אני חושב ששנה זה מספיק בכל מקרה.

דבורה ספיר אליעזר: את רוצה שיקבלו הדרכה מאנשים שמבינים.

שיר סגל: אנחנו יודעים להגיד כמה אנשים עומדים תחת הקטגוריה הזאת של תואר שני ומה הפריסה שלהם?

אופיר כץ: כששאלנו על מספרים קיבלנו תשובות.

שיר סגל: אנחנו לא יודעים להגיד שיש פריסה.

ורדה מלכה: לא, שיר, אני יודעת להגיד מנתון שאנחנו אספנו לפני שנתיים, ש-250 מדריכות בעלות הכשרה של תואר שני בחינוך לגיל הרך עובדות בפועל.

יבגני סובה: זה לפני הקורונה.

יבגני סובה: יכול להיות שהקורונה משנה פה את התמונה.

שיר סגל: 250 נותן מענה לכמות הילדים שאנחנו מדברים עליה?

אופיר כץ: בגלל הכמות אנחנו לא נתפשר על האיכות.

ורדה מלכה: זה נתון שאספנו במעונות הסמל.

שיר סגל: כולם יהיו עבריינים כי אין להם איך למלא את הדרישה.

יוסף ג'בארין: צריך להגדיל את ההיצע.

יוסף ג'בארין: דבי, יש לך התנגדות שזה יהיה שנה במקום שנתיים?

יוסף ג'בארין: אני חושב שתואר שני עם שנת התנסות זה מספיק.

יוסף ג'בארין: ורדה, אנחנו מציעים שזה יהיה שנת ניסיון ולא שנתיים ניסיון.

ורדה מלכה: הרבה יותר טוב מה שמוצע עכשיו.

ורדה מלכה: אני גם יכולה להגיד שבלימודים להדרכה המועמדת כבר עושה את הסטז' שלה במשך שנה בתוך מעון.

ורדה מלכה: שנה במהלך הלימודים ועוד שנה אחת – זה יהיה בסדר.

שמרית גיטלין שקד: גם בפסקה (2), זה אמנם מישהו שלמד תואר ראשון אבל הוא למד לימודי המשך או לימודי תעודה בניהול והדרכה חינוכית.

שמרית גיטלין שקד: אז גם שם אנחנו יכולים להסתפק בשנה ניסיון?

יוסף ג'בארין: פסקה (2) שמתייחסת ללימודי המשך או לימודי תעודה.

ורדה מלכה: כאן כן הייתי אומרת שצריך שנתיים.

יוסף ג'בארין: למען האחידות וכדי להגביר את ההיצע אני מציע שבשניהם נלך על שנה.

דבורה ספיר אליעזר: לגבי הקורס שאתה ביקשת שיהיה בקשר לניסיון, מה היקף השעות של הקורס?

יוסף ג'בארין: חשבת על קורס לגבי מה, לגבי פסקאות (3)–(5)?

יוסף ג'בארין: כשדיברנו על העסקת אנשים שיש להם עשר שנים ניסיון אמרת שצריך לחייב אותם לפחות לעבור קורס.

יוסף ג'בארין: על איזה קורס חשבת?

ורדה מלכה: אצלנו באגף להכשרה מקצועית מציעים קורס למדריכה חינוכית.

ורדה מלכה: אפשר לפחות לחייב אותם בקורס הזה, שהוא קורס פנימי של המשרד, שלפחות אלה שנקרא להם "דור המדבר", מי שכבר עובדת בשטח ואנחנו לא רוצים להוציא אותה מן השוק, שתעבור את הקורס הזה.

שמרית גיטלין שקד: כמה שעות הקורס?

חני זוהר: 122 שעות.

חני זוהר: שרה כרמון מפקחת ארצית על הכשרה מקצועית.

שמרית גיטלין שקד: אני מציעה שדבי ואני נשקול את זה במסגרת המידתיות שצריך לתת, לשקול את אינטרס ההשתכרות של אנשים שכבר נמצאים במקצוע.

הודיה הומינר רוזנבלום: צריך להתייחס פה להיקף השעות שאנחנו דורשים מן המעונות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו עומדים להגדיל את מספר השעות של ההדרכה גם במעונות הסמל וגם במעונות הפרטיים.

הודיה הומינר רוזנבלום: יש לזה משמעויות מבחינת היכולת.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא רק חישוב.

הודיה הומינר רוזנבלום: עכשיו אני מנסה לחשב את היקף השעות שצריך בפועל לחודש, לראות אם זה בכלל מתיישב עם המספרים של מה שוורדה אומרת שאנחנו יודעים לגבי המדריכות החינוכיות, אבל כן צריך להבין שזה לא מדע מדויק.

הודיה הומינר רוזנבלום: יכולה להיות מדריכה שהיא מנהלת מעון ותוך כדי העבודה היא גם מדריכה במעון אחר אז היא לוקחת על עצמה הדרכה במעון אחד, שניים או שלושה, היא לא עוסקת בזה במשרה מלאה.

הודיה הומינר רוזנבלום: יש גם עניין של פיזור גיאוגרפי – יש מקומות שבהם יש בשפע, אין שום בעיה של מדריכות חינוכיות, ויש מקומות שבהם זה יותר אתגר כבר היום.

הודיה הומינר רוזנבלום: אז צריך לקחת את זה בחשבון גם כן.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא רק עניין של סבירות ומידתיות אלא גם עניין של יכולת היישום בפועל.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם אם על הנייר יש לנו מספיק, אנחנו לא יודעים עדיין איך השוק הזה יתנהג.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

שמרית גיטלין שקד: מה את רוצה לשקול בתקנה?

הודיה הומינר רוזנבלום: לגבי ההצעה להסיר את שלוש הפסקאות.

יוסף ג'בארין: אם אנחנו נשאיר אותן אמרנו שאפשר להתנות את זה בהשתתפות בקורס ההכשרה שוורדה התייחסה אליו.

שמרית גיטלין שקד: במסגרת הוראת המעבר.

הודיה הומינר רוזנבלום: כמה שעות נמשך הקורס הזה?

יוסף ג'בארין: 122 שעות.

הודיה הומינר רוזנבלום: מה העלות שלו?

יוסף ג'בארין: הם יישאו בעלות, המדריכות החינוכיות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל השאלה אם המדריכות יהיו מעוניינות.

הודיה הומינר רוזנבלום: ההנחה של ההיצע ביחס לתקנות הקיימות היא ביחס למה שכרגע מונח על השולחן.

הודיה הומינר רוזנבלום: עכשיו הקריטריון אומר שכל מי שהייתה במשך עשר שנים מנהלת מעון באופן אוטומטי היא כשירה להיות מדריכה חינוכית.

הודיה הומינר רוזנבלום: אם עכשיו אנחנו דורשים ממנה לעשות קורס של 120 שעות, שגם צריך לקחת בחשבון את הזמן שייקח לה כדי לעמוד בקורס הזה ואת המוטיבציה והרצון שלה לשאת בעלות של הקורס, אנחנו לא יכולים להניח שההיצע שקיים היום הוא ההיצע שיישאר אחרי שיעברו את הקורס.

שמרית גיטלין שקד: מצד שני, זה מייצר להם הכנסה נוספת, זה לא משהו שהם צריכים לעבור ולא נותן להם שום יתרון.

הודיה הומינר רוזנבלום: מה זה הכנסה נוספת?

הודיה הומינר רוזנבלום: מי שעבדה עד היום כמדריכה חינוכית בלי לעבור את הקורס הזה - - -

יוסף ג'בארין: אם משאירים את הפסקאות האלה, זה יכול להיות רק בכיוון של עשר שנים במעון יום מפוקח.

הודיה הומינר רוזנבלום: כרגע זה רק מעון יום מפוקח או ברשות מקומית.

הודיה הומינר רוזנבלום: הייתה פה הצעה של חבר כנסת שזה לא יהיה מעון יום מפוקח.

יוסף ג'בארין: נצמצם את זה: רשות מקומית או מפוקח.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה מה שיש פה כרגע.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם זה נשאר רק להוראת מעבר, כלומר רק האנשים שעוסקים בזה היום יוכלו להמשיך תחת הכישורים האלה, או שאנחנו אומרים שגם מעתה ואילך, גם אנשים חדשים שירצו להתחיל לעבוד כמדריך חינוכי יוכלו להיכנס רק עם הוותק שלהם.

יוסף טייב: אני חושב שיש להשאיר את זה כהוראת מעבר.

הודיה הומינר רוזנבלום: בתקופה הזאת לעשות רישום של המדריכות החינוכיות באגף מעונות יום כדי שאפשר יהיה לראות מה ההכשרה של המדריכות החינוכיות?

שיר סגל: יש תחום שנכנס במשרד וזה תהליך וצריך להבין איך עושים את זה.

שיר סגל: לא ברור שאפשר להגיע להסדרת מקצוע.

שיר סגל: אתם מחליטים בהכרח שזה תחום שהוא בהסדרת מקצוע?

שיר סגל: זה תהליך שלגביו צריך לקבל החלטה.

יוסף ג'בארין: אבל המאגר הוא לא לצורך אישור.

הודיה הומינר רוזנבלום: בתקופת המעבר יהיה רק רישום כדי לדעת נתונים לגבי ההכשרה הקיימת של המדריכות החינוכיות.

שיר סגל: צריך אדם שינהל את זה, שיתחזק את זה, שיירשמו אצלו.

שיר סגל: זה בירוקרטיה, זה עלויות.

דבורה ספיר אליעזר: לעניין הרישום, כמו כל עובד וכל מזמין שירות שכבר היום צריך להעביר רשימה שלהם לאגף למעונות היום, גם השם של המדריכה החינוכית או של המדריך החינוכי צריך להיות מועבר לאגף למעונות יום, ולו רק כדי שייבדקו בקשר לעבירות פליליות לכאורה, אם עברו או לא עברו, אם יש להם עבר נקי, אם הם יכולים לתפעל בקשר לחובות שבסעיף 15 לחוק.

דבורה ספיר אליעזר: לכן כבר היום האגף יוכל לדעת, כשיתחיל הרישום בקשר לרישיון, מי הוא המדריך החינוכי באותו מעון יום.

שמרית גיטלין שקד: צריך לומר שמבחינתנו המדריך החינוכי הוא חלק מצוות המעון שנכלל.

שמרית גיטלין שקד: כלומר החוק מסמיך את מחוקק המשנה לקבוע מה הוא תקן עובדי המעונות והכשרתם.

שמרית גיטלין שקד: מבחינתנו גם אם הוא לא עובד של המעון מבחינת יחסי העסקה הוא חלק מצוות המעון, חלק מן העובדים.

שיר סגל: כשאת אומרת שהוא חלק מצוות, הוא לא נכנס בספירה של התקינה, נכון?

שיר סגל: אחרת זה עלול לייצר בעיה.

שמרית גיטלין שקד: יש תקן מי צריכים להיות עובדי המעון.

שמרית גיטלין שקד: חלק מעובדי המעון הם לאו דווקא ביחסי עובד–מעביד.

אמיר מדינה: בא במגע עם פעוטות ואנחנו מחויבים לבדוק אותו בבדיקת רישום פלילי, ואנחנו בודקים.

יוסף ג'בארין: יש לי שאלה לאנשי המקצוע כאן.

יוסף ג'בארין: למה תואר שני בפסיכולוגיה לא נכלל כאן?

ורדה מלכה: תואר שני בפסיכולוגיה – זה לא מדבר בכלל על הדרכה.

ורדה מלכה: מי שלומדת הדרכה וייעוץ לגיל הרך מקבלת את הכלים להדריך ולייעץ לצוותים חינוכיים שמתמודדים בכל מיני סיטואציות עם ילדים בגיל הרך.

ורדה מלכה: זה לא המקרה של פסיכולוגיה.

יוסף ג'בארין: גם לא פסיכולוג שמומחה לילדים?

הודיה הומינר רוזנבלום: כרגע הנוסח כן מאפשר את זה.

הודיה הומינר רוזנבלום: הנוסח אומר מה התואר השני צריך להיות או מה לימודי ההמשך צריכים להיות.

ורדה מלכה: אין בעיה, אם התואר השני שלה הוא בחינוך לגיל הרך - - -

שמרית גיטלין שקד: אם יש לו רק תואר בפסיכולוגיה הוא לא יכול?

הודיה הומינר רוזנבלום: אם יש לה תואר בפסיכולוגיה אז היא צריכה לימודי המשך או לימודי תעודה בניהול והדרכה.

שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שצריך לראות בזה באמת הכשרה מתאימה, אפרופו הרצון להרחיב את ההיצע.

אמיר מדינה: עוד פעם אני חוזר: למה יש רצון להרחיב?

אמיר מדינה: ציינו בפניכם קודם שהמצב הקיים מכסה את הצרכים.

יוסף ג'בארין: זה גם מטעמים של אותם אנשי מקצוע.

דבורה ספיר אליעזר: הייתה טענה של ארגון הפסיכולוגים.

ורדה מלכה: המומחיות של המדריכה היא לא המומחיות של הפסיכולוג.

יצחק פינדרוס: אתם מבינים שההתעקשות על תואר ראשון ולא להכיר בסמינרים למורים, במגזר החרדי ייצור חוסר.

יצחק פינדרוס: אם אתם לא מכניסים את לימודי ההוראה וההדרכה שיש בסמינרים אתם בעצם משאירים פה ואקום מסוים.

יוסף ג'בארין: אבל הם מכניסים את זה.

יצחק פינדרוס: לא, כי זה "המיועדים לבעלי תואר ראשון לפחות, והוא בעל ניסיון של שנתיים לפחות באחד מאלה.

יצחק פינדרוס: "

אביעד שוורץ: זה חוזר אל מה ששיר אמרה.

אביעד שוורץ: כפי שגם דבי אמרה, נושא של הסדרת מקצוע – זה נכנס אל התקנות רק בגלל הערה של משרד המשפטים.

אביעד שוורץ: בנוסח הקודם זה לא נכתב.

אביעד שוורץ: אולי יש מקום לעשות חשיבה יותר סדורה בנושא, להבין מי יכול, אם זה בוגרי סמינר או עוד דברים אחרים.

יצחק פינדרוס: אם למדת לימודי חינוך לגיל הרך בסמינרים במשך שלוש שנים לצורך העניין, מה שקרוי לימודי גננת בכירה, בלימודי המשך, זה שלוש שנים מלאות – זה מקביל לתואר ראשון, זה מוכר במשרד החינוך לא כתואר אלא כאקוויוולנטי לתואר ראשון.

יצחק פינדרוס: דיברתי בנושא הספציפי, לא באופן כללי על לימודי הוראה אלא לימודי גנים והדרכה בגנים.

יצחק פינדרוס: יש מדריכות לגננות.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, הגנים של משרד החינוך כן מכירים בהן כמפקחות בגנים, הן המפקחות של משרד החינוך בגנים, בלי תואר ראשון, ופה בעצם מוציאים אותן.

ורדה מלכה: דיברתי עם אורנה פז ממשרד החינוך, שהיא מנהלת היחידה לגיל הרך במשרד החינוך.

ורדה מלכה: מפקח חינוכי שלהם הוא בעל תואר שני.

ורדה מלכה: אני מבינה שלימודי תעודת הוראה יכולים להיות מוכרים.

יצחק פינדרוס: יש לי חדשות בשבילך: יש לי שתי גיסות שהן מפקחות.

יצחק פינדרוס: אף אחת מהן לא למדה לימודי תואר.

ורדה מלכה: לימודי תעודת הוראה יכולים להיות מוכרים כתואר ראשון ואז לפי פסקה (2) היא תוכל לעשות המשך לנושא של ההדרכה.

יצחק פינדרוס: אני ממליץ לך לבדוק עם משרד החינוך.

יצחק פינדרוס: משרד המשפטים יגיד שכתוב פה "תואר ראשון" אז זה תואר ראשון ולא אקוויוולנטי ולא מוכר.

יצחק פינדרוס: שלא תהיה לקונה מחר בבוקר.

יצחק פינדרוס: אנחנו מכירים את זה.

יצחק פינדרוס: זה מוכר כאקוויוולנטי לתואר ראשון.

יצחק פינדרוס: צריך לכתוב: "או לימודים אקוויוולנטיים".

ורדה מלכה: עד היום כשהיינו בודקים את זה עם המדריכות החינוכיות, כשהיינו רואים מישהי שיש לה תעודת הוראה והיא ממשיכה לא ראינו בזה בעיה.

ורדה מלכה: אם אתם רוצים מבחינה משפטית לדייק כאן - - -

יצחק פינדרוס: לזה בדיוק התכוונתי.

יצחק פינדרוס: לא התכוונתי לשנות את המצב הקיים.

יצחק פינדרוס: התכוונתי שמה שיש בגני ילדים ייכנס גם פה.

דבורה ספיר אליעזר: בסמינרים שאין בהם תואר אקדמי, כפי שכתוב פה בתקנות, מורה מוסמך בכיר לגיל הרך – ההכשרה היא של 2,700 שעות לפחות.

דבורה ספיר אליעזר: זה מה שקיים היום.

יוסף ג'בארין: זה יכול לתת מענה.

יוסף ג'בארין: הרי גם בתוך המסובסדים יש את המסגרות החרדיות, שבכל מקרה יש שם הדרכה.

יוסף ג'בארין: מי המדריכים?

יצחק פינדרוס: היום אין.

יוסף ג'בארין: יש.

יצחק פינדרוס: המדריכים היום הם לא בעלי תואר ראשון.

דבורה ספיר אליעזר: זה בדיוק מה שכתוב, זה מה שחל היום.

ורדה מלכה: חבר הכנסת פינדרוס, גם בחברה החרדית היום יש מדריכות חינוכיות בעלות תואר שני.

ורדה מלכה: אולי לא בהיקפים שיש בחברה הכללית.

יצחק פינדרוס: אני מסכים, אבל במעונות היום, אני יכול להעלות על הקו שלוש–ארבע מנהלות, הן יגידו לך שהמדריכות שלהן הן לא בעלות תואר ראשון או תואר שני, הן בוגרות סמינרים למורים, עם האקוויוולנט של משרד החינוך.

יצחק פינדרוס: עד היום זה כך, אז בואו נגדיר את זה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שדבי ושמרית יוכלו.

אמיר מדינה: גם יצטרכו לתת את המענה הרחב יותר עכשיו מבחינת הכמות.

יוסף ג'בארין: זה דבר שאפשר לפתור.

יוסף ג'בארין: נכון, דבי?

יצחק פינדרוס: אני נתקל בזה לא פעם, שבסוף כאשר זה מגיע למבחן המעשה זה עובד, אבל פתאום מגיע איזה יועץ משפטי – דבי תשתדרג ותגיע להיות שומרת הסף בסאלח א-דין ותפסיק להיות במשרד הרווחה ואז זה ישתנה.

יוסף ג'בארין: אני מסכים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאפשר לפתור את הבעיה, זה פתיר.

שיר סגל: הכוונה היא את פסקאות (3)–(5) כן לאפשר בתקופת הוראות המעבר.

יוסף ג'בארין: בתקופת המעבר, אבל רק עם קורס הכשרה.

שמרית גיטלין שקד: נדון עם דבי ונביא איזו הצעה.

יוסף ג'בארין: בסדר.

יוסף ג'בארין: ד"ר פרידמן מהפורום לפסיכולוגיה ציבורית ביקשה להתייחס, בקצרה, אם אפשר.

 << דובר >> אילה פרידמן: אשתדל מאוד.

 << דובר >> אילה פרידמן: תודה רבה על רשות הדיבור.

 << דובר >> אילה פרידמן: אני שומעת פה דברים שהם לא נכונים ורחוקים מלהיות מדויקים.

 << דובר >> אילה פרידמן: קודם כול, אנחנו שמחים על כך שהדיון התחיל בפסקאות (3)–(5) כי אנחנו חושבים שניסיון כמנהלת לא מכשיר להיות מדריכה חינוכית.

 << דובר >> אילה פרידמן: כדי להיות מדריכה שהיא הקדקוד של המערכת או זו שעומדת לצד המנהלת ואחראית על הליווי השוטף היא צריכה להיות בעלת מקצוע.

 << דובר >> אילה פרידמן: לא יכול להיות שנגיד שמה שקורה היום הוא מספיק טוב.

 << דובר >> אילה פרידמן: אנחנו פה כדי שיהיה טוב יותר וכדי שלא יהיו המקרים שאנחנו שומעים עליהם בחדשות וכדי שילדים לא יסבלו מהתעללות נפשית ופיזית.

 << דובר >> אילה פרידמן: כשמדריכה חינוכית נכנסת למעון היא גם עוד עין והיא גם עוד הכשרה והיא אשת צוות שמאפשרת להם גם פורקן של רגשות קשים.

 << דובר >> אילה פרידמן: אנחנו חושבים שעצם הניסיון כמנהלת לא מכשיר אותה להיות מדריכה.

 << דובר >> אילה פרידמן: בהחלט גם כתבנו את זה וזה נמצא בחומרי הרקע של הוועדה.

 << דובר >> אילה פרידמן: הרקע צריך להיות מקצועות הבריאות עם שנתיים לפחות של ניסיון בהתפתחות הילד.

 << דובר >> אילה פרידמן: פסיכולוגיות התפתחותיות שעברו הכשרה במהלך כל התואר הראשון, ובתואר השני שלהן בעיקר, ואחר כך גם בתקופת ההתמחות לעבוד עם ילדים צעירים ועם הוריהם ועם ילדים עם קשיים התפתחותיים בהחלט יכולות, וגם עובדות סוציאליות או עובדים סוציאליים שיש להם תואר שני טיפולי ושנתיים לפחות של ניסיון בהתפתחות הילד יכולים להיות מדריכים טובים.

 << דובר >> אילה פרידמן: אנחנו פה כדי לשנות את המצב הקיים, לא כדי להגיד שמה שהיה עד עכשיו הוא טוב.

 << דובר >> אילה פרידמן: מה שהיה עד עכשיו הוא לא טוב.

 << דובר >> אילה פרידמן: אנחנו רוצים שהוא יהיה טוב יותר.

 << דובר >> אילה פרידמן: זו מסגרת מקצועית ויש לנו אחריות על פעוטות ועל תינוקות במדינה הזאת.

 << דובר >> אילה פרידמן: לא יכול להיות שאנחנו ניתן למי שמוכיח כך או אחרת שיש לו ניסיון להוביל צוות עם כזאת רגישות גבוהה וכזאת אחריות גבוהה לחיים הנפשיים של הילדים האלה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מסכימים על סוגיית הניסיון.

שמרית גיטלין שקד: לגבי ההתמחות, אני רוצה לשקול עם דבי איך לנסח את זה.

יצחק פינדרוס: חבר הכנסת ג'בארין, אני רוצה התייחסות לסמינרים החרדיים שתמצא את הביטוי שלה בתקנות.

יוסף ג'בארין: אלה שתי סוגיות שאנחנו מבקשים להתייחס אליהן: 1) ההתמחות בפסיכולוגיה, לפחות בתנאים שעכשיו ד"ר פרידמן התייחסה אליהם, 2) ההערות של חבר הכנסת פינדרוס לעניין הבטחה שהמוסדות המקבילים בחברה החרדית יוכלו להיות במסלול דומה.

יוסף ג'בארין: עמיר יצחקי ממשרד הבריאות, בבקשה.

עמיר יצחקי: שלום.

עמיר יצחקי: אני רוצה לומר שנושא ההכשרות, יש לנו ניסיון איתו - - - ואני מציע הכי הרבה לרווח בזמנים, אבל - - -

יוסף ג'בארין: עמיר, לא שומעים טוב, לצערי.

יוסף ג'בארין: בינתיים היועצת המשפטית במשרד הבריאות ביקשה להתייחס.

יוסף ג'בארין: היות ואנחנו לא שומעים אותך אז אני מציע לתת לה בינתיים להתייחס.

נינה כהן קרן: שלום, אני מן הלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

נינה כהן קרן: אני מקווה שעמיר יוכל תיכף גם כן לשפר את הקליטה ולדבר על נושא ההכשרות.

נינה כהן קרן: לפני כן יש לי הערה קטנה בנושא קורסי העזרה הראשונה.

נינה כהן קרן: בגלל שחלק מן הגופים שמעבירים את הקורסים הם גופים לאו דווקא של מד"א אז חשוב לנו בתקנה 7(4), שמדברת על הקריטריונים, להוסיף: "בגוף שפועל בהתאם לתוכנית של משרד הבריאות לעניין עזרה ראשונה במעונות יום", כדי שיהיה ברור שזה קורס שפועל לפי הסילבוס שמשרד הבריאות גיבש.

נינה כהן קרן: לגבי נושא ההכשרות, הערה כללית – אולי עמיר יוכל להוסיף על זה אם הוא יצליח לשפר את הזום – בתוכנית ההכשרה כלולים גם תכנים של בריאות, תזונה ומניעת מחלות מדבקות.

נינה כהן קרן: אנחנו נבקש שייכתב גם שהתכנים האלה יתואמו או ייעשו בהתייעצות עם משרד הבריאות.

נינה כהן קרן: נראה לי שזה ברור – משרד הבריאות הוא המנחה הלאומי בנושאים האלה.

נינה כהן קרן: במיוחד שכרגע בסט הזה של התקנות אין כמעט בכלל התייחסות לנושאים של בריאות ותברואה ותזונה, זה בעצם המקום היחיד כמעט שבו אפשר קצת להעלות את המודעות ולעגן את הנושאים האלה וחשוב לנו שזה ייעשה בשום שכל.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: עמיר בינתיים שיפר את הזום?

יוסף ג'בארין: ננסה עוד פעם.

עמיר יצחקי: שומעים אותי?

עמיר יצחקי: יש לנו ניסיון רב עם - - -

יוסף ג'בארין: עמיר, יש לנו כוונות טובות לשמוע אותך אבל זה לא מצליח.

יוסף ג'בארין: תנסה להחליף מקום ואז ננסה שוב.

נינה כהן קרן: אנחנו כן נשמח להתייחסות לבקשה שלנו.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, קיבלנו תשובה לגבי כל ה-40 מיליון שקל בשנה?

קארין אלהרר: עד עכשיו שמעתי על 20 מיליון שקל.

קארין אלהרר: איפה עוד 20 מיליון שקל?

יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף ניגשים לסוגיית התקציב, שקשורה כמובן בהיקף השעות, האם אנחנו מאשרים את ההיקף הנוכחי או שזה שאפתני מדי בנסיבות הנוכחיות.

יוסף ג'בארין: עמיר, אולי ננסה פעם אחרונה.

יוסף ג'בארין: תדבר.

יוסף ג'בארין: אם זה מצליח – מצליח; אם לא – ננסה אחר כך.

עמיר יצחקי: שומעים אותי עכשיו?

עמיר יצחקי: ההכשרות הן נושא חשוב מאוד - - -

יוסף ג'בארין: עמיר, לצערי זה לא מצליח, אנחנו שומעים אותך במקוטע.

יוסף ג'בארין: תנסה לשנות מקום ונחזור אליך.

יוסף ג'בארין: לגבי היקף השעות – אנחנו רואים שבמצב הקיים עד היום יש ארבע שעות בכל מוסד בלי קשר למספר הילדים.

יוסף ג'בארין: אני מזהה עכשיו קפיצה משמעותית מאוד.

יוסף ג'בארין: קודם כול, אין לנו נתונים לגבי מספר המעונות.

הודיה הומינר רוזנבלום: יש לנו.

הודיה הומינר רוזנבלום: אגיד לכם באחוזים: לגבי מעונות הסמל, 50% מן המעונות הם עם פחות מ-44 ילדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני רוצה להתייחס לזה גם בהקשר של הדיון שנערך אתמול על התפוסה וגודל הקבוצות.

הודיה הומינר רוזנבלום: מעונות הסמל, למרות שנראה שכולם ענקיים מאוד, הם לא.

הודיה הומינר רוזנבלום: מחצית מהם הם עם פחות מ-44 ילדים.

יוסף ג'בארין: מה זה אומר מבחינת שעות ההדרכה?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה אומר שש שעות הדרכה.

הודיה הומינר רוזנבלום: 50% ממעונות הסמל יהיו בהדרכה של שש שעות; עוד 20% בשמונה שעות; ועוד 30% בהדרכה של עשר שעות לפי ההצעה הזאת.

יוסף טייב: זאת אומרת של-50% תהיה תוספת של שעתיים הדרכה.

הודיה הומינר רוזנבלום: נכון, ועוד 50% שתהיה להם תוספת של בין שעתיים לארבע שעות נוספות.

הודיה הומינר רוזנבלום: במעונות הפרטיים – אציג את מה שידוע לנו.

יוסף ג'בארין: עד כה ההדרכות היו חלק מן הסבסוד?

אביעד שוורץ: ארבע השעות היו בתוך החלק המסובסד.

הודיה הומינר רוזנבלום: מבחינת עלויות לגבי מעונות הסמל, סך כל העלות הנדרשת, התוספת במעונות הסמל ביחס למצב הקיים היא 25 מיליון שקלים.

קריאה: כמה זה להורה לילד?

הודיה הומינר רוזנבלום: עשינו חישוב.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה תלוי במספר השעות חלקי מספר הילדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: עשינו איזה ניתוח רגישות שבודק: אם אני מעון של 20 ילדים ואני מביאה שש שעות הדרכה, העלות לילד היא 80 שקלים, אבל באותה מדרגה אם אני מעון של 44 ילדים אז העלות לילד יוצאת 38 שקלים.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה כל פעם טווח של מקסימום ומינימום לפי מספר הילדים במעון.

הודיה הומינר רוזנבלום: העלות נעה בין 15 שקלים במעונות גדולים שבהם יש 180 ילדים והם נדרשים לעשר שעות הדרכה ועד 80 שקלים במעונות שנדרשים לשש שעות הדרכה ויש בהם 20 ילדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה טווח העלות פר ילד.

יוסף ג'בארין: בסך הכול זה 25 שקלים.

הודיה הומינר רוזנבלום: של תוספת.

יוסף ג'בארין: רק במסובסדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לגבי מעונות הסמל.

הודיה הומינר רוזנבלום: לגבי הפרטיים – עם כל ההסתייגויות לגבי הנתונים שיש לנו, כרבע מהם עם פחות מ-20 ילדים, במדרגה של ארבע שעות; כמחצית מהם במדרגה של שש שעות, בין 20–44 ילדים; כ-15% עם בין 45–60 ילדים; ועוד 15% עם מעל 60 ילדים.

הודיה הומינר רוזנבלום: אם משהו פה לא הסתכם זה כי עשיתי פה עיגול למעלה ולמטה.

הודיה הומינר רוזנבלום: העלות הכוללת מוערכת בכ-80 מיליון שקלים, כי בעצם שם אין את הארבע שעות הקיימות, כלומר זה עלות חדשה.

הודיה הומינר רוזנבלום: כ-80 מיליון שקלים העלות של כל ההדרכה החינוכית.

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו מניחים שכיום אין הדרכה חינוכית בכלל.

קארין אלהרר: זה לשנה?

קארין אלהרר: לחודש?

הודיה הומינר רוזנבלום: לשנה.

יוסף ג'בארין: לפי המוצע.

הודיה הומינר רוזנבלום: יש לנו פידבקים מתוך שיתוף הציבור שעשינו וגם מתוך הנתונים שהתקבלו לרישום האישור הראשוני שכן יש אחוז מסוים של מעונות פרטיים שלוקחים כבר היום מדריכות חינוכיות.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם היה לנו שיח עם מדריכות חינוכיות, הן אומרות שהן כן מגיעות גם היום למעונות פרטיים בהיקפים שאין לנו יכולת לדעת אותם, אבל יש אחוז מסוים שכבר היום עושה את זה.

הודיה הומינר רוזנבלום: ה-80 מיליון שקל זה חישוב לגבי החובה החדשה.

קארין אלהרר: זה רק לגבי ההדרכות?

הודיה הומינר רוזנבלום: כן, רק לגבי ההדרכות.

קארין אלהרר: אם אפשר, בבקשה, יש 40 מיליון שקל לשנה.

קארין אלהרר: בתוך זה יש הכשרות, בתוך זה יש הדרכות, בתוך זה יש תקינה.

קארין אלהרר: אתם יודעים להגיד לי, כשחשבתם על התקנות, איך הייתה החלוקה שלכם?

הודיה הומינר רוזנבלום: צריך להפריד בין התקנות לבין התקציב.

קארין אלהרר: אבל אי אפשר.

קארין אלהרר: אם רוצים שהתקנות האלה אי-פעם ייושמו צריך שיהיה בצדן צ'ק.

קארין אלהרר: כשחשבתם על התקנות, וישבתם על זה מלא זמן, איך תכננתם שזה יעבוד?

יוסף טייב: כתבו תקנות בלי לחשוב על כמה זה יעלה ומי ישלם.

קארין אלהרר: זה לא עובד כך.

קריאה: חשבו כמה זה יעלה אבל לא מצאו לזה מקור.

יוסף טייב: נכון, אין לזה מקור, אנחנו יודעים את זה, קארין.

אופיר כץ: צריך אולי לחשוב על נוסחאות אחרות בשעות.

אמיר מדינה: אתה לא יכול לרדת מארבע שעות, שזה אפילו לא בסיס.

אופיר כץ: אתה גם לא יכול לגרום להורים לשלם עכשיו עשרות שקלים.

אופיר כץ: אתה מסכים איתי?

אופיר כץ: זה המצב כרגע.

אמיר מדינה: כשדיברנו על 40 מיליון שקל אמרתי קודם שאני אוכל לכסות את ההוצאה לעניין ההכשרות, כמובן מבלי להתייחס לאיזה מרכיב השתתפות יהיה למדינה בתוך ההדרכות.

אופיר כץ: המדינה צריכה לממן את ההדרכות מהתחלה ועד הסוף.

אמיר מדינה: קארין, לשאלתך, הדלתא מן התקציב שיש לנו בתוך ה-40 מיליון שקל היא בסדר גודל של 10 מיליון שקלים כי יש בפנים גם מכרזים ובטיחות ומצלמות ופרסום ועוד הרבה פעילויות אחרות שקשורות לפיקוח שאנחנו מחויבים להוציא מתוך התקציב הזה, מתוך אותם 40 מיליון שקל.

אמיר מדינה: ואני לא מתייחס לעובדה שאין לי את כל ה-40 מיליון שקל כל הזמן.

אמיר מדינה: אם זה עולה 25 מיליון שקל למעונות סמל ו-80 מיליון שקל במעונות הפרטיים אז זו השתתפות ניכרת.

אמיר מדינה: המדינה תוכל להשתתף מתוך ה-40 מיליון שקל בסדר גודל של 10 מיליון שקל.

קארין אלהרר: למי תיתן את זה קודם?

קארין אלהרר: יהיה ביקוש גדול.

קארין אלהרר: נקודת המוצא שלי היא שכולם ירצו לעמוד בתקנות.

קארין אלהרר: יכול להיות שאני הזויה אבל זאת נקודת המוצא.

קארין אלהרר: אם כולם רוצים לעמוד בתקנות יש לזה עלות.

קארין אלהרר: אפשר להגיד אמירה – שאני אגב לא מסכימה לה – שמי שרוצה להקים גן יממן את זה.

קארין אלהרר: המדינה צריכה לשים יד בכיס.

קארין אלהרר: איפה הכיס של המדינה באירוע?

אמיר מדינה: 10 מיליון שקל השתתפות – זה מה שניתן להוציא מתקציב ה-40 מיליון שקל לשנה.

קארין אלהרר: יש לי עוד שאלה.

קארין אלהרר: מה הסנקציה על גן שלא עומד בתקנות האלה?

קריאה: כשתיקנת את החוק נתת לעצמך גרייס של שנה מיום קבלת החוק.

קארין אלהרר: בסדר, עברה שנה.

קארין אלהרר: מה קורה אחר כך?

דבורה ספיר אליעזר: יש כמה סנקציות אפשריות מכוח החוק.

דבורה ספיר אליעזר: זה יכול לנוע בין עיצומים כספיים שקבועים בחוק, לא בתקנות, לבין הוראות שיכולות להינתן במסגרת הרישיון על ידי הממונה, שהוא אמיר מדינה, לבין המקרים הקיצוניים ביותר שבהם אפשר להגיע גם לצו הפסקה מנהלי.

קארין אלהרר: אתם אומרים בעצם שהסנקציות הן חזרה לחוק, כלומר החוק קובע את הסנקציות.

דבורה ספיר אליעזר: הסנקציות הן בחוק, לא בתקנות.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך בנקודה הזאת ורוצה לשאול.

קארין אלהרר: אני הייתי מן הדוחפות לאורך כל השנתיים האלה להעביר תקנות מהר.

קארין אלהרר: אני בעד להעביר תקנות, אבל אם התקנות האלה הן מילים על דף ואין מאחוריהן כלום אז אני לא יודעת מה עשינו.

קארין אלהרר: אני כן רוצה לראות, ואני פונה בעניין הזה למשרד האוצר, תקראו לזה קופסאות קורונה, תקראו לזה איך שאתם רוצים.

קארין אלהרר: מה אתם יכולים לעשות בשלב הזה?

קארין אלהרר: גם צריך לקחת בחשבון שיש עכשיו מאסה קריטית שצריך לתת להם הדרכות והשתלמויות, שזה דבר שהולך ופוחת.

קארין אלהרר: נניח שהרוב היום לא עברו הכשרה אז את ההכשרה הם יעברו ואז זה מצטמצם.

קארין אלהרר: אם יש 300 מיליון שקל לעניין הכשרות, כמה מתוך זה אתם יכולים לתת לעניין מעונות יום?

יוסף ג'בארין: הסוגיה התקציבית כאן בכל הקשור להדרכות היא סוגיה רצינית מאוד.

יוסף ג'בארין: אם אנחנו מדברים על 80 מיליון שקל בשנה למסגרות הפרטיות ו-25 מיליון שקל בשנה למסגרות המסובסדות, זה קצת יותר מ-100 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: לחשוב שכרגע אפשר לבקש מן המסגרות לשאת בנטל הכלכלי הזה – אני חושב שזה לא על השולחן כרגע.

יוסף ג'בארין: לכן או שאנחנו צריכים למצוא את המקורות התקציביים, ואפשר להביא בחשבון אופציות של לצמצם קצת את המחויבות.

יוסף ג'בארין: אם עד עכשיו היו ארבע שעות הדרכה במסגרת המסובסדת יכול להיות שיומרני מדי לקפוץ לממדים כאלה, להגיע עד לעשר שעות.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו צריכים כאן למצוא איזון בין התקציב שיידרש, שבאמת יהיה תקציב משמעותי מאוד על המסגרות, לבין ההיקף המוצע.

יוסף ג'בארין: נגיד שאנחנו מצמצמים עד חצי מן העלות, נגיד שאנחנו מגיעים ל-50 מיליון שקל – אני חושב שזה משהו שאפשר לעשות.

יוסף ג'בארין: לכן אם נצליח למצוא את האיזון הזה, בין צמצום השעות לבין הבטחת התקציב, זה אולי יקדם אותנו.

אופיר כץ: לפי דעתי צריכה להיות יותר מחלופה אחת.

אופיר כץ: גם חלופה של פחות מחצי למקרה שאנחנו נתקעים עם זה.

אופיר כץ: - - -

איציק דניאל: ברשותכם, אתייחס למה שחברת הכנסת קארין אלהרר העלתה.

איציק דניאל: קודם כול לגבי קופסאות הקורונה והתקציב הנוסף שניתן שם.

איציק דניאל: התקנות האלה הן לבסיס, כלומר זה שנה אחת של קורונה וגם לשנה שלאחר מכן.

איציק דניאל: התקציב הזה יידרש בכל שנה ושנה.

יוסף ג'בארין: 40 מיליון שקל – זה מובטח, זה בלי שום תוספת.

איציק דניאל: אני מדבר על תקציב הקורונה.

קארין אלהרר: יש לך היום בגן ארבע גננות, שלוש מהן לא עברו הכשרה.

קארין אלהרר: תעביר אותן את ההכשרה.

קארין אלהרר: אחרי זה אתה לא צריך יותר.

איציק דניאל: אתייחס גם לזה.

איציק דניאל: לגבי ההדרכה, שהיא עלות שוטפת בבסיס, תקציב הקורונה לא נועד לטפל בדברים כאלה כי זה באמת לא נגרם מהקורונה.

איציק דניאל: יש פה שינוי רגולטורי שצריך לקבל מענה.

קארין אלהרר: בסדר, נכון.

יוסף ג'בארין: אתה מתייחס ל-300 מיליון שקל או למשהו אחר?

איציק דניאל: אני מדבר עכשיו על תקציב הקורונה בכללותו ואני מדבר גם על ה-300 מיליון שקל.

איציק דניאל: ההדרכה, שהיא עלות שוטפת בבסיס, לא מגיעה מתקציב הקורונה.

קארין אלהרר: אני לא מדברת על ההדרכה, אני מדברת על ההכשרה.

איציק דניאל: לגבי ההכשרות – כפי שאמרת, וכפי שגם ציינו פה בוועדה, נחתם סיכום תקציבי עם זרוע העבודה על יותר מ-300 מיליון ש"ח לטובת הכשרות מקצועיות ופעולות תומכות השמה.

איציק דניאל: לנו אין מניעה וזה נתון לשיקול דעת של זרוע העבודה והאגף להכשרות מקצועיות, האם הוא רוצה לתעדף את ההכשרות בתחומים האלה או בתחומים אחרים.

איציק דניאל: שוב, זה משהו מקצועי של האגף להכשרות מקצועיות בזרוע העבודה.

יוסף ג'בארין: האם זה בהיקף שיכול לפנות לנו את ה-40 מיליון שקל להדרכות?

הודיה הומינר רוזנבלום: להבנתי, לא.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה רחוק מלאפשר.

יוסף ג'בארין: השאלה אם ה-300 מיליון שקל - - -

הודיה הומינר רוזנבלום: ל-300 מיליון שקל יש מטרות שכבר מסוכמות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא יודעת אם זה צבוע ברמת משרד האוצר אבל זה כבר בשיח מול מעסיקים ואני מבינה שיש כבר התחייבויות של המשרד על הכסף הזה.

קארין אלהרר: בסדר, לא על כל ה-300 מיליון שקל.

קארין אלהרר: 150 מיליון שקל או משהו.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה בכלל לא המספרים.

יוסף ג'בארין: לא נגיד עכשיו שחצי מן התקציב ילך רק להכשרות במעונות יום - -

קארין אלהרר: בסדר, 80 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: - - אבל עשרות מיליוני שקלים.

הודיה הומינר רוזנבלום: להבנתי זה רחוק מלהיות המספרים.

קארין אלהרר: מה "להבנתי"?

קארין אלהרר: מי קובע בעניין הזה?

אופיר כץ: השר.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו יכולים לפנות לממונה על זרוע העבודה, אבל תקציבי קורונה הם תקציבים שנועדו להניע את כל המשק.

אופיר כץ: קודם כול, זה גם מניע את המשק, ולא הייתה לך קופסת קורונה שנוצלה במלואה.

קארין אלהרר: מה לא מניע את המשק בזה?

דבורה ספיר אליעזר: אתם מסתכלים רק על מעונות היום אבל זרוע העבודה מסתכלת על כלל המשק.

אופיר כץ: המערכת משרתת אותה מטרה.

קארין אלהרר: אבל זה חלק מן המשק.

קארין אלהרר: אם לא יהיה גן לא יהיה איפה לשים את הילדים ואז לא יהיו הורים עובדים.

דבורה ספיר אליעזר: יכול להיות מתקציב ההכשרה שקיבל משרד האוצר, שאולי יחליטו לתת לטובת זה.

דבורה ספיר אליעזר: משרד האוצר גם קיבל תקציב בקשר להכשרות מקצועיות.

דבורה ספיר אליעזר: יכול להיות שחלק מן התקציב הזה יכול להיות מיועד להכשרות במעונות יום.

יוסף טייב: אבל יש 700 מיליון שקל.

איציק דניאל: רק אחדד ואתייחס אל מה שהיועצת המשפטית של משרד העבודה העלתה.

איציק דניאל: היא דיברה על מינהלת הכשרות.

איציק דניאל: אני מניח שזאת הכוונה.

אופיר כץ: יש מניעה משפטית להעביר את הכסף להכשרות מקצועיות?

איציק דניאל: לא, זה רק עניין של העדפה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו צריכים להתייעץ בעניין הזה עם הממונה על זרוע העבודה.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא התקציבאית של המשרד הזה.

אופיר כץ: אני שואל אם יש מניעה משפטית להעביר את הכסף הזה להכשרות של מה שאנו דנים בו כרגע.

דבורה ספיר אליעזר: אני צריכה לבחון את היקף התקציבים שיועדו לכל מיני תוכניות אחרות שלא קשורות לזה.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא יכולה להשיב עכשיו על השאלה, לא יהיה אחראי מצדי להגיד לך כן או לא.

דבורה ספיר אליעזר: אני צריכה לבדוק את השאלה מכיוון שכבר יש תוכניות שהתחילו לצאת לפועל.

אופיר כץ: אמרת שאת לא יודעת.

אופיר כץ: את לא יכולה להגיד לי כן כי זה לא אחראי, אבל להגיד לי לא זה אחראי?

דבורה ספיר אליעזר: לא אמרתי לא.

אופיר כץ: לפני דקה אמרת לא.

דבורה ספיר אליעזר: לא אמרתי לא.

דבורה ספיר אליעזר: כל שאמרתי הוא שהתקציבים הללו יועדו להכשרות מקצועיות באופן כללי ולא דווקא ייעודי לתחום של מעונות יום.

דבורה ספיר אליעזר: לא אמרתי לא.

אופיר כץ: אפשר לראות לאן ה-300 מיליון שקל מיועדים?

דבורה ספיר אליעזר: אפשר לבקש מן הממונה על זרוע העבודה להצטרף ושהוא יסביר בקשר לעניין הזה.

יוסף ג'בארין: כשאנחנו מדברים על תקציב להכשרות זה הרבה פחות מן התקציב שנדרש להדרכות.

הודיה הומינר רוזנבלום: ההדרכות זה שוטף, ההכשרות זה חד-פעמי.

יוסף ג'בארין: אם אני לא טועה, בהכשרות מדברים בסך הכול על עשרות מיליוני שקלים, לא על סכומים גבוהים יותר.

יוסף ג'בארין: אם אמיר התחיל מ-10 מיליון שקל שיוקצו - - -

הודיה הומינר רוזנבלום: זה לא 10 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: זה לא יכסה את הכול, כך הוא אמר, אבל זה הבסיס.

יוסף ג'בארין: אז על כמה אנחנו מדברים?

יוסף ג'בארין: על 20 מיליון שקל?

יוסף ג'בארין: על 30 מיליון שקל?

אמיר מדינה: זה הבסיס, שמתוך ה-40 מיליון שקל אנחנו יכולים להקצות 10 מיליון שקל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל אז נצטרך שבע שנים כדי לכסות את הכול.

אמיר מדינה: אם אנחנו מסתכלים על שבע שנים או על חמש שנים שנותרו לנו ו-10 מיליון שקל לשנה – זה 50 מיליון שקל.

אמיר מדינה: לא חייבים שכל הכסף ייצא בשנה הראשונה.

אמיר מדינה: גם לא הגיוני להניח שכולם יעוטו להכשיר את עצמם בשנה הזאת.

איציק דניאל: אבל זה מה שאתה דורש.

יוסף ג'בארין: אני מסכים.

יוסף ג'בארין: אמיר, מה שאנחנו אומרים כאן, גם קארין אמרה את זה, לכאורה כל הכסף הזה יכול להיות חלק מתקציב הקורונה, מה-300 מיליון שקל, לכאורה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 10% מן התקציב הזה.

יוסף ג'בארין: אם 10% ממנו ילך להכשרות – זה יספיק פחות או יותר.

אמיר מדינה: אני לא יודע להתחייב על 300 מיליון שקל.

אמיר מדינה: תיכף נקבל תשובות, אדוני היושב-ראש, לגבי אותם 300 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפנות תקציב, לפנות אולי 40 מיליון שקל לסעיף ההדרכות, מתוך תקווה שזה לפחות לחמש שנים.

יוסף ג'בארין: אמיר, אבל אני לא לוחץ אותך יותר מדי.

יוסף ג'בארין: כמובן צריך את הסיוע של משרד האוצר.

יוסף ג'בארין: הודיה, יש לנו עכשיו פחות או יותר את כל התמונה של התקציבים.

הודיה הומינר רוזנבלום: פחות או יותר.

יוסף ג'בארין: את אומרת שנותר רק עניין הבטיחות?

הודיה הומינר רוזנבלום: כן, בטיחות וביטוח.

דבורה ספיר אליעזר: הממונה על זרוע העבודה תעלה עוד עשר דקות אם יצטרכו הבהרות בקשר לתקציבים.

יוסף ג'בארין: דבי, איציק, כולם, יש לנו פחות או יותר את התמונה על כלל התקציבים.

יוסף ג'בארין: יש לנו 40 מיליון שקל, אבל מצד שני התוספת של ההכשרות ושל ההדרכות, רק התוספת תגיע ל-120 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: התוספת בהדרכות היא 100–105 מיליון שקל, ויש לפחות עוד 15 מיליון שקל שהם הכשרות, לפחות.

יוסף ג'בארין: מצד אחד יש לנו את ה-40 מיליון שקל ליישום החוק.

הודיה הומינר רוזנבלום: בעצם 10 מיליון שקל ממנו זה פיקוח, אז נשארים לנו 30 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: פיקוח שוטף בכל שנה?

הודיה הומינר רוזנבלום: כן, פיקוח שוטף בכל שנה.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, לא נשארו 30 מיליון שקל כי יש עוד פעולות שהאגף עושה.

קריאה: יש את המצלמות, יש את כל הסיפור הזה.

אמיר מדינה: יש גם שוטף.

אמיר מדינה: מהתקציב של ה-40 מיליון שקל לתכלית הזאת – מה שאני אומר הוא אחרי בדיקה – סדר גודל של 10 מיליון שקל אפשר יהיה לתעל לתכלית הזאת.

יוסף ג'בארין: לצד ה-10 מיליון שקל להכשרות.

הודיה הומינר רוזנבלום: 20 מיליון שקל, 10 מיליון שקל להדרכות ו-10 מיליון שקל להכשרות?

אמיר מדינה: כן.

יוסף ג'בארין: זה הגיוני.

יוסף ג'בארין: מי שחשב על ה-40 מיליון שקל אולי אמר:

יוסף ג'בארין: 10 מיליון שקל להדרכות, 10 מיליון שקל להכשרות, 10 מיליון שקל למצלמות, 10 מיליון שקל לשוטף.

אמיר מדינה: אני מזכיר, התקציב הזה ניתן ערב חקיקת חוק הפיקוח.

אמיר מדינה: כשדיברנו על הכשרות מקצועיות ועל הדרכות זאת התמונה שהייתה לנגד עינינו.

אמיר מדינה: לא הבאנו בחשבון את סך העלות שאמורה להיות לנושא של הדרכות חינוכיות.

יוסף ג'בארין: למה?

אמיר מדינה: כי לא הבאנו בחשבון.

הודיה הומינר רוזנבלום: אגיד שבמקביל – זה דבר שאני צריכה לבדוק אותו – נעשתה עבודה במשרד.

הודיה הומינר רוזנבלום: הסוגיה של המלצות להגדלת ההדרכה במעונות הסמל עלתה בצורה מובהקת גם בוועדת הסטנדרטים שבחנה במשרד את הסטנדרטים למעונות הסמל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אחד הכיוונים שהוועדה חשבה ללכת אליהם הוא הגדלה משמעותית של היקף ההדרכות, מתוך הכרה והבנה שההדרכות החינוכיות סופר משמעותיות למעון ולצוות וליכולת לעשות שם תהליך משמעותי, שארבע שעות, כפי שעולה מתוך השיח של המדריכות החינוכיות, זה לא מספיק.

הודיה הומינר רוזנבלום: גם שם הם רצו להגדיל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אז צריך לעשות שוב את הבחינה, אבל הגידול בהדרכות במעונות הסמל נתמך במקביל בעבודה נוספת שנעשתה במשרד כדי להבין את המשמעויות.

יוסף ג'בארין: ואז יש מקור תקציבי?

יוסף ג'בארין: זאת הייתה שאלתי הבאה: מה אתם עושים במעונות הסמל, שממילא שילמתם עד כה?

יוסף ג'בארין: עכשיו תגידו שעל התוספת לא משלמים?

יוסף ג'בארין: ואם לא מרעים תנאים ומשלמים על ארבע שעות, לכאורה צריך לשלם על ארבע שעות לכל השאר.

אמיר מדינה: במעונות סמל אין אפשרות לבקש מהארגון לשלם.

אמיר מדינה: המחיר כנראה יעודכן במהלך התקופה הקרובה.

אמיר מדינה: התבשרנו כולנו שיש אישור ואנחנו מתכוונים לפנות לוועדת המחירים ולבקש את עדכון התעריף המפוקח ובחינה מחודשת שלו.

אמיר מדינה: כפי שאמרתי אתמול, משנת 2012 ועד היום לא התבצעה בחינה.

אמיר מדינה: אחד מן הסעיפים כבדי המשקל שידונו בהם יהיה בדיוק ההכשרה וההדרכה, ההכשרות המוגברות וההדרכות שנדרשות.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: ועדת מחירים – אתם הולכים להעלות את המחיר עבור ילדים במעונות?

אמיר מדינה: אנחנו לא הולכים להעלות כלום.

אמיר מדינה: אנחנו הולכים לפנות לוועדת המחירים ולבקש ממנה לשקף את סך העלויות הריאליות שמתקיימות היום בתוך מעונות יום.

אמיר מדינה: אם צריך להגביר את שעות ההדרכה, כפי שאנחנו חושבים שצריך, אז כנראה זה יקבל ביטוי וועדת המחירים תקבע באיזה היקף וכמה.

יוסף ג'בארין: בכל מקרה ארבע השעות מסובסדות, אבל אנחנו כמובן לא נוכל לקבל מצב שיש סבסוד של ארבע שעות במעונות הסמל ולא מסבסדים כלום במעונות הפרטיים.

הודיה הומינר רוזנבלום: מה זאת אומרת?

הודיה הומינר רוזנבלום: אנחנו מסבסדים כוח אדם במעונות הסמל ולא מסבסדים אותם בפרטיים.

אמיר מדינה: משתתפים.

הודיה הומינר רוזנבלום: כל הרכיבים שמסובסדים - - -

קארין אלהרר: בסדר, אבל את משיתה על הפרטיים דברים שלא היו להם קודם.

הודיה הומינר רוזנבלום: נכון, אבל כל החובות חלות, גם חובות בטיחות, גם החובה למלא כל דרישה אחרת.

קארין אלהרר: יש הבדל בין חובה שבעיניי הייתה קיימת גם בלי תקנות פיקוח לבטיחות במעון, שלא יהיו שם נעצים ומדרגות, לבין הכשרה, שעד היום לא הייתה חובה.

קארין אלהרר: באה המדינה ואומרת: חובה.

קארין אלהרר: אבל איפה הכסף?

יוסף ג'בארין: בואו נשמע את קרן אוחנה איוס מהגנים הפרטיים.

קרן אוחנה איוס: שלום רב לכולם, תודה רבה על ההזדמנות.

קרן אוחנה איוס: אני מצטערת שלא הייתי אתמול כאשר קראתם לי, פשוט יצאתי להלוויה.

קרן אוחנה איוס: אני שמחה מאוד על הדיון ואני שותפה כאן להלך הרוח הכולל, שבאמת הגיעה שעה יפה ויש לנו הזדמנות להתקין את תקנות חוק הפיקוח.

קרן אוחנה איוס: זה באמת חוק שעבדנו עליו המון שנים והגנים הפרטיים היו שותפים, יותר או פחות, למהלך.

קרן אוחנה איוס: אנחנו באמת מחזיקים ידיים ומקשיבים לדיון בקשב רב.

קרן אוחנה איוס: יש כמה דברים שאנחנו ממש רוצים שתיתנו עליהם את הדעת, וסליחה שאני לוקחת אותנו טיפה אחורה, מכיוון שאם בכסף עסקינן, אנחנו רוצים מאוד להיות ריאליים ופרקטיים.

קרן אוחנה איוס: אני שוב מחזירה אתכם לנתונים, ש-77% מהילדים מתחנכים במגזר הפרטי וככל שאתם תקשו מיקשות, מה שיקרה הוא שהאחוזים במגזר הפרטי יגדלו לנוכח הנסיבות.

קרן אוחנה איוס: אם אנחנו מורידים תקינה אנחנו מייצרים עודפים, אם אנחנו מקטינים תפוסה אנחנו מייצרים עודפים.

קרן אוחנה איוס: הכמויות האלה של הילדים שיצאו החוצה מכל מסגרת שאם עד היום עבדה בהיקף של שישה ילדים למבוגר תרד להיקף של חמישה ילדים למבוגר, זה אומר שאנחנו מוציאים ילדים ממסגרת ויצטרכו לקום מסגרות חדשות.

קרן אוחנה איוס: לכן אנחנו מבקשים שהדברים ייעשו במערך איזונים שקול ונכון.

קרן אוחנה איוס: כפי שקארין אומרת בחוכמה רבה מאוד, אם לא יהיה לנגד הדבר הזה צ'ק זה יהיה יפה מאוד על הנייר והדף סופג הכול.

קרן אוחנה איוס: לעניין הכשרות והדרכות – אנחנו מסכימים שבסקטור של הגיל הרך צריכים להיות אך ורק אנשי מקצוע שבאים מתחום החינוך, שבאים מתוך רצון לעבוד בחינוך.

קרן אוחנה איוס: לא מן הנמנע להגיד שאנחנו כרגע בתחתית שרשרת המזון, כאשר מי שמגיע אלינו זה אנשים שבאמת לא מוצאים את עצמם במסגרת מסודרת או שמוכנים להתפשר על שכר המינימום.

קרן אוחנה איוס: כולנו רוצים להעלות את הרמה.

קרן אוחנה איוס: אני מזכירה לכם שהגנים הפרטיים נפגעים חדשות לבקרים תדמיתית, וגם אנחנו רוצים מאוד להתמקצע ולהיחשב ענף מבוקש, טוב ואיכותי.

קרן אוחנה איוס: אבל, ואני אומרת פה אבל, אני רואה איך רצים קדימה עם הכשרות של 200 שעות, 400 שעות, עוד פרקטיקה, עוד תיאוריה, עוד.

קרן אוחנה איוס: אני מסבירה לכם דבר פשוט מאוד, שגם במלחמה צריך חיילים ולא רק מפקדים.

קרן אוחנה איוס: ככל שאנחנו נשאף גבוה יותר בהכשרות ובדרישות כך הגננות האלה ישלימו לתואר ראשון וילכו למשרד החינוך, לגילאי שלוש–שש, ואנחנו נישאר שוב עם כוח אדם פחות איכותי בגיל הרך.

קרן אוחנה איוס: אנחנו צריכים לתת להם את היכולת ללמוד במסגרת היכולות שלהם.

קרן אוחנה איוס: אנחנו עסקים פרטיים קטנים ובינוניים שמשלמים כפול.

קרן אוחנה איוס: מטפלת-סייעת שעובדת שמונה–תשע שעות ביום וצריכה להגיע להכשרה בערב לעוד שלוש–ארבע שעות, אנחנו כבר משלמים לה שעות נוספות, בין 150%–200% שכר עובד, שלא לדבר על כך שאם זה מתקיים בשעות הבוקר אז אנחנו צריכים למצוא לה מחליפה.

קרן אוחנה איוס: הדברים נאמדים לאורך זמן וכבר קבענו שנייצר דור מדבר, אז אנחנו גם מבקשים להזיז את התחולה, ראשית, ל-2022 ולא 2021 שעומדת בפתח, שגם כך עם הקורונה אנחנו לא יודעים מה יקרה מחר בבוקר.

קרן אוחנה איוס: שנית, שהתחולה לא תהיה שנה ללמוד ושנה לסיים אלא שנה להתחיל ושלוש שנים תחולה.

קרן אוחנה איוס: אי אפשר לצפות שכל צוות המעון תוך שנה יהיה בעל הכשרה.

קרן אוחנה איוס: מדובר פה על בין 100,000–120,000 נשים עובדות.

קרן אוחנה איוס: מישהו יוכל להכשיר כמות כזאת של אנשים בפרק זמן כל כך קצר?

קרן אוחנה איוס: ייווצר פה צוואר בקבוק שיהפוך את כולנו למי שעוברים עבירה פלילית.

קרן אוחנה איוס: לכן אני חושבת שצריך לשים את הדברים על השולחן.

יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים אותך כמי שמלווה את הסוגיה הזאת ואת משתתפת תמיד בדיונים בוועדה.

יוסף ג'בארין: הנושא שאת מעלה כרגע בוודאי מצריך התייחסות.

יוסף ג'בארין: אי אפשר לחשוב על הכשרות בשנה אחת, ברור שזה צריך להיות באופן הדרגתי.

יוסף ג'בארין: אני יודע שגם שמרית וגם דבי מתייחסות לעניין הזה.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה להגיד עוד שני דברים, ברשותך.

קרן אוחנה איוס: האחד הוא באמת להודות – יושבים על יד השולחן גם אמיר, גם ורדה בזום.

קרן אוחנה איוס: אנחנו עושים שיתוף פעולה גם לעניין ההכשרות וגם לעניין העבודה מול משרד העבודה והרווחה ומאוד מחמם את הלב שאנחנו שותפים.

קרן אוחנה איוס: אבל באמת באמת תנסו להאזין יותר לקולות השטח מכיוון שאנחנו פה כדי להישאר.

קרן אוחנה איוס: אנחנו נקבל את הדברים בהבנה כל זמן שאנחנו נוכל לעמוד בהם.

קרן אוחנה איוס: כשלא נוכל לעמוד בהם והם לא יהיו פרקטיים, בסופו של דבר אתם שמים יד אחת להפוך אותנו ללא לגיטימיים או חלילה עבריינים.

קרן אוחנה איוס: שמעתי אתמול את נציגי משרד הבריאות.

קרן אוחנה איוס: האוזניים שלי נעמדו.

קרן אוחנה איוס: 90% מהגנים לא מגישים בקשה לשימוש חורג בגלל משרד הבריאות, מכיוון שהם מקשים קשיים בלתי מידתיים על גנים שנמצאים בתוך יחידות דיור שמיועדות למגורים ולא לגנים.

קרן אוחנה איוס: אי אפשר להפוך חמור לסוס, אי אפשר להרחיב ולהתקין ולעשות ולדרוש דברים לא מידתיים.

קרן אוחנה איוס: אנחנו מאוד רוצים להכשיר את הצוותים שלנו, ליישר קו למעונות המפוקחים, ואנחנו עושים עבודה מצוינת.

קרן אוחנה איוס: עוד מילה אחת לעניין התקציב – קארין, אני מזכירה לך שחלק מן התקציב הולך גם לתקצוב מצלמות.

קרן אוחנה איוס: זו עוד רובריקה שצריך להכניס, שלא נאמרת פה בקול אבל תיכנס בחשבון הכללי.

קרן אוחנה איוס: לכן הכסף שאמור להיות מיועד להכשרות ולהדרכות הולך ויורד.

קרן אוחנה איוס: חשוב מאוד לציין: גם קורסים וגם מצלמות.

יוסף ג'בארין: קרן, נמקד את ההערות שלך.

יוסף ג'בארין: הייתה לך הערה לגבי משך הזמן שנדרש לצורך ההתאמות בהכשרה.

יוסף ג'בארין: זו הערה ראשונה.

יוסף ג'בארין: יש עוד נקודה?

קרן אוחנה איוס: כן, בעניין תפוסה וכוח אדם.

קרן אוחנה איוס: יש את סעיף (ג)(2)(ה) שאומר: בכל קבוצה שבה מעל שבעה ילדים יהיו שני מבוגרים.

קרן אוחנה איוס: זה בא בסתירה להוראת השעה ולתקנה של מבוגר על שמונה ילדים או מבוגר על עשרה ילדים בכיתת הביניים וכיתת הבוגרים.

קרן אוחנה איוס: לכן צריך לשים לב שלא תהיה דרישה לשני מבוגרים על שבעה ילדים כי אז הורדנו את התקינה ל-1:3.5.

קרן אוחנה איוס: אם שמרית או דבי יכולות להסתכל על זה, בסעיף (ג)(2)(ה) כתוב "שעה שבה ילדים ידרשו שני מבוגרים".

קרן אוחנה איוס: נא לשים לב, זה סתירה לתקינה.

שמרית גיטלין שקד: אני מבינה שזו דרישה של משרד העבודה, שהיא חשובה להם מאוד, כי הכוונה היא שאדם לא יהיה לבד עם שבעה ילדים.

שמרית גיטלין שקד: דבי, תרצי להרחיב?

דבורה ספיר אליעזר: חבל שאמיר לא כאן.

דבורה ספיר אליעזר: זאת דרישה מקצועית.

דבורה ספיר אליעזר: כשאדם נמצא לבד עם שבעה ילדים באמת יש פה חשש לפגיעה בשלום הפעוטות.

דבורה ספיר אליעזר: לכן משפחתונים לדוגמה מפוקחים על חמישה ילדים ולא יותר מזה, שזה עם מנהלת משפחתון אחת.

דבורה ספיר אליעזר: לכן זאת דרישה מקצועית של האגף, שלטענתו לא יכול להיות אדם לבד עם שבעה ילדים כי זה באמת סכנה.

קרן אוחנה איוס: אבל היא באה בסתירה לטבלה.

דבורה ספיר אליעזר: היא לא באה בסתירה.

דבורה ספיר אליעזר: כל שהיא אומרת זה שבכל מקרה כאשר יש שבעה פעוטות יהיו שני מטפלים.

קרן אוחנה איוס: אוקיי.

קרן אוחנה איוס: עוד שני דברים.

קרן אוחנה איוס: לעניין מרחב מוגן או ממ"ד, יש תקנות של פיקוד העורף שהוצאו בצוק איתן לעניין מרחבים מוגנים שמאפשרים פעולה של גני ילדים פרטיים שאין בהם מקלט או ממ"ד.

קרן אוחנה איוס: אני מבקשת לבחון גם את האופציה הזאת כדי שלא נקבל צווי סגירה על היעדר ממ"ד.

שמרית גיטלין שקד: ההערה לא מובנת.

דבורה ספיר אליעזר: אסביר לצורך מה הכנסנו את הממ"ד כאן, אולי זה לא ברור.

דבורה ספיר אליעזר: היה צורך להגיד מה זה שטח פעילות.

דבורה ספיר אליעזר: לשיטת האגף למעונות יום מחסן לא יכול להיות שטח פעילות.

דבורה ספיר אליעזר: אבל יש מי שטען שהממ"ד יכול להיות גם מחסן.

דבורה ספיר אליעזר: ממ"דים לפעמים הם כן חלק מהפעילות.

דבורה ספיר אליעזר: ההגדרה הזאת רק משמשת לפרט את שטח הפעילות כדי להגיד שגם ממ"ד יכול להיות חלק משטח הפעילות, זה הכול.

קרן אוחנה איוס: אם מגדירים שטח פעילות אז צריך לחשב אותו ברמת הברוטו ולא ברמת הנטו מכיוון שגנים פרטיים שנמצאים בתוך דירות שכורות, ולהם נניח יש מרחב של מקלחות ושירותים שמשמשים לטיפול אישי בילדים, חייבים להיכלל במה שמוגדר שטח פר ילד ולא רק הכיתה הפיזית שבה הילד משחק ואוכל, כי אחרת אין לנו סיכוי לעמוד בתקינה שאתם מבקשים.

הודיה הומינר רוזנבלום: שירותים – זה לא נחשב שטח הפעילות של הילד, זה לא המקום שבו הילד מתפתח.

קרן אוחנה איוס: זה שטח טיפולי לחלוטין.

קרן אוחנה איוס: אנחנו מחתלים שם, אנחנו מקלחים שם, ילדים מתפנים שם.

קרן אוחנה איוס: זה משמש את הילד.

הודיה הומינר רוזנבלום: עוד רגע אפשר להעלות את ורדה שתתייחס לדבר הזה.

הודיה הומינר רוזנבלום: בכל מקרה, לגבי מעונות קיימים, אמרנו שנעשה בחינה.

הודיה הומינר רוזנבלום: שאלת השטח לא חלה באופן אוטומטי.

הודיה הומינר רוזנבלום: כלומר כל הדיון לגבי השטח חל כשחלה כל דרישת השטח, והיא חלה בעוד שלוש שנים בכפוף לבחינה.

הודיה הומינר רוזנבלום: ככל שיעלה שאתם לא עומדים בזה אז זה לא יחול.

קרן אוחנה איוס: אוקיי.

קרן אוחנה איוס: אנחנו לגמרי מקבלים את גישת היושב-ראש לעניין גרייס של 15% בעניין תפוסה ותקינה.

קרן אוחנה איוס: רק אנחנו מצרים על כך שצריכים את אישור הממונה.

קרן אוחנה איוס: לדוגמה, אם ילד נפלט ממערכת או נקלט במערכת והוא נמצא על ה-10% ואנחנו צריכים להגיש עכשיו בקשה לממונה ולחכות שמישהו יטפל בנו ולהוסיף בירוקרטיה ולוגיסטיקה, וילד נמצא בחוץ במקום שיהיה במסגרת מכיוון שהוא יושב על ה-10% סטייה, ממש חבל לנו שזה צריך להיות תהליך ארוך מאוד.

קרן אוחנה איוס: תאמינו לי שגם אנחנו לא נהנים לעבוד בצפיפות או בעומס, לא הכול שיקולים כלכליים.

קרן אוחנה איוס: בסופו של דבר תסמכו גם על ההורים שמכירים את הטבלאות ויודעים מה הם מקבלים.

יוסף ג'בארין: מה את מציעה?

קרן אוחנה איוס: אני מציעה את גישתך, כבוד היושב-ראש.

קרן אוחנה איוס: אתמול הצעת שמעבר להוראת השעה יכולה להתקיים סטייה – נאמר בתקנות: של 10%, אתה אמרת: 15%.

קרן אוחנה איוס: אנחנו הולכים עם ה-15%.

קרן אוחנה איוס: אנחנו מבקשים להוריד את המגבלה של קבלת החלטת הממונה.

שיר סגל: הכוונה לתפוסה?

קרן אוחנה איוס: הכוונה לתפוסה כי להערכתנו כתוצאה מסגירת גנים יהיה עודף של ילדים בחוץ שמבקשים מסגרות.

קרן אוחנה איוס: אם אנחנו ניצמד באופן חד-חד-ערכי למה שנאמר בלי הסטייה של 10% או 15% ונהיה תלויים באישור הממונה יהיו ילדים בלי מסגרת.

שמרית גיטלין שקד: קרן, מה שאת מציעה בתקנה 2(ג) זה שכל אחד יוכל על דעת עצמו לאשר תפוסה שלא תעלה על 15% מהתפוסה שנקבעה?

קרן אוחנה איוס: לא, אני מבקשת להסתפק בהצהרה, לא משהו שבו אנחנו תלויים בקבלת תשובה.

שמרית גיטלין שקד: זה המשמעות, שכל אחד יחליט על דעת עצמו.

קרן אוחנה איוס: אני חושבת על ילד שנסגרה לו מסגרת והוא צריך להיקלט איפשהו, ותשובות דרך משרד הרווחה יכולות לקחת גם שלושה חודשים.

קארין אלהרר: קרן, כמה מקרים כאלה יש?

קרן אוחנה איוס: לצערי, הרבה.

קרן אוחנה איוס: אני קולטת עכשיו מצב קיים כתוצאה מן הקורונה.

קרן אוחנה איוס: יש לנו כ-2,000 מסגרות שנסגרו וילדים שהסתובבו ללא מענה.

קרן אוחנה איוס: אנחנו רצינו לקלוט אותם אבל אנחנו נצמדים לתקינה, וגם היום אנחנו בבעיה.

קרן אוחנה איוס: כאשר מורידים את התפוסה מ-1:6 ל-1:5, ומ-1:9 ל-1:8 אנחנו מייצרים עודפים, פרט למה שיש לנו ממשבר הקורונה.

יוסף ג'בארין: קרן, לא נוכל לחשוב על מצב שבו כל גן יחליט לעצמו.

קרן אוחנה איוס: אני לא אומרת שתרד המגבלה.

קרן אוחנה איוס: אני אומרת שאולי בהצהרה, אולי מפקח יכול להחליט, לא בהכרח ראש האגף, לא צריך להגיע עד למעלה.

קרן אוחנה איוס: בואו נחשוב על הילדים שבחוץ.

יוסף ג'בארין: דבי, או לפתור את זה ברמה של המפקח, או להגביל את זמן מתן התשובה, שלא ימתינו שלושה חודשים.

דבורה ספיר אליעזר: נושא ההגבלה של זמן התשובה קיים כבר בחוק.

דבורה ספיר אליעזר: למיטב זיכרוני, זה 45 ימים.

קרן אוחנה איוס: זה מטורף.

דבורה ספיר אליעזר: בעניין הרישיון כתוב.

שמרית גיטלין שקד: היא מדברת פה לא על הרישיון אלא על בקשה לפי 2(ג), לחרוג מהתפוסה.

שמרית גיטלין שקד: היא חוששת שלא יענו להם בזמן קצר.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני רוצה לחדד, להבין שלזה את מתכוונת.

הודיה הומינר רוזנבלום: ממה שאנחנו יודעים, הכיתות במעונות הפרטיים קטנות בהרבה ממה שקיים היום במעונות הסמל, שלא לדבר על כך שבמעונות הסמל גם כנראה לא מגיעים לסף התפוסה שלהם, אבל גם במעונות הפרטיים.

הודיה הומינר רוזנבלום: מהשיח שעשינו מולכם, אנחנו מבינים שהכיתות קטנות יותר.

הודיה הומינר רוזנבלום: כלומר גם אם עכשיו יש לך 13 ילדים בכיתה ואת רוצה לקבל עוד חמישה ילדים – אין שום מניעה שתעשי את זה, את לא צריכה אישור ממונה בשביל זה, רק שתהיה לך אפשרות פיזית להכניס עוד ילדים.

קרן אוחנה איוס: זה לגמרי נכון אם אנחנו במסגרת התפוסה המינימלית או תקינה מינימלית ויש מקום.

קרן אוחנה איוס: אני מדברת לא על מצב שאנחנו בתפוסה אופטימלית.

קרן אוחנה איוס: אני מדברת על מצב של חריגה מכיוון שאנחנו מרגישים כרגע שיש מצוקה של ילדים בחוץ ללא מסגרות.

קרן אוחנה איוס: אני רק מזכירה – חבל שאמיר לא נמצא כעת – יש יותר מ-10,000 ילדים שנדחים מן המעונות בכל שנה, שלא מתקבלים למעונות בעלי סמל.

קרן אוחנה איוס: עכשיו אתם מצמצמים את התקינה ועוד ילדים כאלה ייפלטו החוצה.

קרן אוחנה איוס: לאן הם ילכו?

קרן אוחנה איוס: אני חוששת ממסגרות קטנות של חמישה–שישה ילדים שייפתחו בבתים כתוצאה מן המצוקה, במקום שאנחנו נוכל להישאר בטווח ולשמור עליהם.

הודיה הומינר רוזנבלום: את אומרת: יש לי כיתה של 20 תינוקות ואני רוצה עכשיו להכניס עוד שני תינוקות?

הודיה הומינר רוזנבלום: זה הסיפור?

קרן אוחנה איוס: לא בכיתת התינוקות.

קרן אוחנה איוס: זה גם לא קורה, אין לנו תינוקיות של 20 תינוקות.

קרן אוחנה איוס: אני אומרת שאם יש חריגה של ילד או חריגה של שני ילדים - - -

קארין אלהרר: מה המינימום?

יוסף ג'בארין: קרן אומרת שבפרקטיקה אם היא תבקש, לפעמים לוקח חודשיים–שלושה עד שיש אישור.

יוסף ג'בארין: הצעתי להתייחס לזה בשתי רמות: או שהאישור יהיה ברמת הפיקוח, מפקחים יוכלו לאשר דבר כזה, או לקצר את התקופה, להגיד שתוך שבועיים יקבלו אישור או תשובה.

דבורה ספיר אליעזר: כדאי שאמיר יתייחס לזה.

קרן אוחנה איוס: זה מקובל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל ברמה העקרונית צריך לזכור את המטרה של התקנה.

הודיה הומינר רוזנבלום: אם רוצים לאפשר כיתות גדולות מעבר למה שאנחנו מציעים אז לא צריך בכלל להגביל.

קארין אלהרר: לא רוצים כיתות גדולות.

קרן אוחנה איוס: אני מדברת על מקרים חריגים, אני לא מדברת על השוטף.

דבורה ספיר אליעזר: ככלל קביעת הזמנים, מתי צריכה להינתן תשובה, שימו לב, התשובה תצטרך להינתן על מגוון נושאים שמבקש הרישיון יפנה למשרד ויבקש אותם, לא רק בקשר לעניין הזה.

דבורה ספיר אליעזר: הזמנים נקבעו בתוך החוק.

דבורה ספיר אליעזר: התקנות האלה באות להסדיר את החובה של בעל הרישיון.

דבורה ספיר אליעזר: התקנות אמורות לקבוע מה היא התפוסה והתקינה, ואם יש צורך אז יפנה בעל הרישיון ויבקש.

דבורה ספיר אליעזר: זה צריך להיות תוך זמן סביר, במהירות הראויה, אבל אני לא חושבת שבמסגרת התקנות נכון לכתוב את הזמנים.

דבורה ספיר אליעזר: צריך שאמיר יהיה כאן ויגיד תוך כמה זמן יינתנו תשובות.

קארין אלהרר: איפה אמיר?

יוסף ג'בארין: כנראה הוא יצא לרגע.

יוסף ג'בארין: אנחנו נרשום את ההערה הזאת.

יוסף ג'בארין: קרן, יש עוד דבר?

קרן אוחנה איוס: אם אנחנו עוסקים רק בפרקים א', ב' ו-ג' – זה הכול עד כה.

קרן אוחנה איוס: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: בינתיים הצטרף אלינו מוטי אלישע ממשרד העבודה והרווחה, שיתייחס גם לסוגיות שעלו עד כאן.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אפשר הערה טכנית פרוצדורלית?

קארין אלהרר: מה כוונתך בדיון היום?

קארין אלהרר: עד מתי הדיון?

יוסף ג'בארין: זו שאלה טובה.

יוסף ג'בארין: בואו נשמע את מוטי אלישע, שיתייחס גם לסוגיות התקציביות, ואחר כך ננסה לראות איך להתקדם.

יוסף ג'בארין: בינתיים אנחנו נתקלים בקושי התקציבי שלא מאפשר לנו להתקדם, לפחות לא בעניין ההדרכות.

מרדכי אלישע: שלום לכולם.

מרדכי אלישע: הבנתי שאתם מדברים על תקצוב הדרכות.

מרדכי אלישע: ראשית, אני רוצה להבין על איזה סדר גודל מדברים.

מרדכי אלישע: אנחנו קיבלנו תקציב להדרכות, וגם אין בעיה שנשתמש בזה למטפלות.

מרדכי אלישע: הסתמסתי קודם עם נציגי זרוע העבודה ודיברתי על כמה מיליוני שקלים בודדים.

מרדכי אלישע: בסוף צריך להבין שקיבלנו 322 מיליון שחלקם להכשרה מקצועית וחלקם להכשרת אוכלוסיות, שזה האוכלוסייה החרדית והאוכלוסייה הערבית.

מרדכי אלישע: הכסף הזה די צבוע והוא נועד בעיקר להחזיר אנשים מובטלים לשוק העבודה, זו המטרה העיקרית של סכום הכסף הזה.

מרדכי אלישע: אני לא יודע על איזה סכום אתם מדברים אבל אפשר להקצות חלק מזה לטובת הכשרות מקצועיות למטפלות.

קארין אלהרר: 20–30 מיליון שקל.

מרדכי אלישע: 20–30 מיליון שקל – לא, אני חושב שלא.

יוסף ג'בארין: נשתף אותך בדברים שעלו כאן.

יוסף ג'בארין: כפי שאתה יודע, דיברו על 40 מיליון שקל שמוקצים ליישום חוק הפיקוח, ואמרנו שיש הרבה דברים שכנראה מצריכים תקציבים, אז אנחנו צריכים את כל ה-40 מיליון שקל לדברים הללו, ויותר.

יוסף ג'בארין: ואז עלתה שאלה לגבי ההכשרות.

יוסף ג'בארין: ההערכה הגסה הייתה שהכשרות הן בהיקף של עד 20 מיליון שקל, פחות או יותר.

יוסף ג'בארין: אז אמרנו: אולי אותם 20 מיליון שקל אפשר להעמיס על ה-320 מיליון שקל במסגרת ההכשרות.

יוסף ג'בארין: זה הרעיון שעלה.

מרדכי אלישע: אנחנו מדברים על האוכלוסיות שעובדות כבר, על המטפלות הקיימות, להכשיר עובדות קיימות?

קארין אלהרר: או שכן או שלא.

מרדכי אלישע: יש הבדל.

מרדכי אלישע: אם אנחנו מדברים על מטפלות שמחפשות עבודה ויש מי שיעסיק אותן אז אפשר להרחיב עוד יותר את האופציה, אבל אם אנחנו מדברים על הכשרת כוח אדם קיים – זה לא המטרה של הסכום הזה.

קארין אלהרר: מה זה משנה לך?

אופיר כץ: זה משנה כי - - -

קארין אלהרר: אם הן לא יקבלו את ההכשרה הזאת הגן יצטרך לפטר אותן, אז עדיף לך מישהי מוכרת.

יוסף ג'בארין: אבל גם כוח אדם שקיים יהיה צורך לפטר אותו.

מרדכי אלישע: יש גם תקופת מעבר לעניין ההכשרות.

מרדכי אלישע: בכסף של 40 מיליון שקל לעוד חמש שנים, בכל שנה 40 מיליון שקל, אנחנו בכל מקרה אמורים להגיע לגבי 40 מיליון השקל האלה להסכמות עם אגף התקציבים על פי החלטת הממשלה.

מרדכי אלישע: אפשר להגיד שחלק קטן מהכסף הזה ילך לטובת ההכשרות המקצועיות.

מרדכי אלישע: אין לי בעיה עם זה, זה בסדר גמור, נשמע לי הגיוני.

מרדכי אלישע: כמובן שנצטרך שם גם כסף להכשרות, אנשים מקצועיים מאוד שיבואו להדריך.

מרדכי אלישע: דיברנו על עשר שעות בכל מעון.

מרדכי אלישע: זה גם חלק מן הייעוד של הכסף.

קארין אלהרר: עד כמה אתה יכול להשקיע בזה?

מרדכי אלישע: אני מעדיף ומבקש שהסכומים יבואו מתוך הסכומים שכבר נצבעו לטובת החוק הזה.

קארין אלהרר: אבל אומרים לך שזה לא מספיק.

יוסף טייב: יש לי הצעה.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים את כל ה-40 מיליון שקל לדברים אחרים.

יוסף ג'בארין: לענייננו כרגע אנחנו צריכים את עניין ההדרכות השוטפות בכל חודש.

יוסף ג'בארין: אם תוכל להקצות מן הכסף שיש להכשרות המקצועיות, מאותם 300 מיליון שקל, לצורך ההכשרות הנדרשות בחוק, זה יפנה קצת כסף לדברים האחרים, לרבות הדרכות.

מרדכי אלישע: שוב אני אומר, צריך להבין: חלק מן ההכשרות הן דיגיטליות.

מרדכי אלישע: אנחנו רוצים להכשיר חלק בדיגיטלי וחלק הבנו שצריך להיות ב-On job training, כלומר שעות הכשרה ממש תוך כדי עבודה.

מרדכי אלישע: בתוך חצי שנה אמור לקבל הסמכה.

מרדכי אלישע: זה הייעוד של ההכשרה הזאת.

מרדכי אלישע: כבר התחלנו ועושים זירוז לקצב של פיתוח הקורסים הדיגיטליים.

מרדכי אלישע: זה עולה מיליונים, נכון, אבל אנחנו רוצים לעשות את זה, ואז זה יגיע להמון המון מטפלות.

מרדכי אלישע: פשוט מאוד, אין טעם להושיב אותן בכיתה.

מרדכי אלישע: היום התוכנית היא של 600 או 700 שעות, שאני חושב שזה לא ריאלי.

מרדכי אלישע: עליכם להבין שמטפל משתכר שכר מינימום.

מרדכי אלישע: להושיב מישהו 700 שעות לימוד כדי להרוויח שכר מינימום – אין לזה שום היתכנות, אין לזה שום סיכוי.

קארין אלהרר: למה 700 שעות?

מרדכי אלישע: אנחנו מבקשים לצמצם את זה.

קארין אלהרר: איך הגעת ל-700 שעות?

מרדכי אלישע: כי זו התוכנית.

שמרית גיטלין שקד: כתבו בתקנות: 220 שעות, מתוכן 150 שעות.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 220 שעות.

קארין אלהרר: 220 שעות במקסימום.

מרדכי אלישע: 600 שעות זה לאנשים שלא עובדים ולא עבדו בתחום.

מרדכי אלישע: בתוכנית החדשה אמרנו שאנחנו רוצים שהשעות האלה שהן עובדות בפועל – קחו את ה-180 שעות, או משרה מלאה, תכפילו בשישה חודשים, בזמן הזה ייתנו הדרכה ב-On job training.

מרדכי אלישע: זה החליף את התוכנית הקודמת.

מרדכי אלישע: אבל אנחנו בכלל רוצים לתת את השעות האלה – דבי הזכירה, יש גם מקדם, שגם "ישראל דיגיטלית" מכירה בזה, לתת חלק לא קטן מזה בהכשרה דיגיטלית.

מרדכי אלישע: אני לא חושב שצריך להכשיר אותם בכיתות לימוד.

מרדכי אלישע: לכן אני חושב שהסכומים שאתם הצגתם, עשרות מיליוני שקלים, הם סכומים גבוהים מאוד.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, יש פה הבנה ברורה מה צריך.

קארין אלהרר: אומרים שצריך X שעות, שהאגף המקצועי מדבר עליהן, לא אני.

קארין אלהרר: אני מניחה שמי שחשב על ה-X שעות האלה יודע על מה הוא מדבר.

קארין אלהרר: חלק מן הזמן זה יהיה בזום, בסדר, אבל חלק משמעותי יהיה On job training, בזמן הפעולה.

קארין אלהרר: זה הצורך, על זה לא מתווכחים.

מרדכי אלישע: אני אחראי, אני ממונה על זרוע העבודה, אני יודע בדיוק מה נקבע ומה יש.

מרדכי אלישע: אף אחד לא קבע כמה מזה יהיה דיגיטלי וכמה יהיה פרונטלי, אף אחד לא יודע.

מרדכי אלישע: כן קבענו שיהיו 250 שעות, תהיה תוכנית כזאת, ואמרנו ש-50 שעות הם יקבלו לפני שהם נכנסים לעבוד ואחרי זה יקבלו את זה ב-On job training.

מרדכי אלישע: אני לא יודע על איזה קבוצות אתם מדברים אבל בגדול אנחנו לא ערוכים להכשיר אלפים רבים וגם אף אחד לא קבע כמה מזה יהיה פרונטלי וכמה מקוון.

מרדכי אלישע: יש גם סוג של שיח עם האגף המקצועי ועם אגף מעונות יום איך תהיה התוכנית הזאת.

מרדכי אלישע: כפי שאמרתי, אני כן מוכן להקצות לדבר הזה כסף.

מרדכי אלישע: אם אומרים שמעונות ייסגרו ולא יהיו מטפלות אז אני מוכן, על מנת שמטפלות כן ימצאו עבודה, כן לתת להן את ההכשרה הזאת בחינם.

קארין אלהרר: זו התוצאה.

קארין אלהרר: תבין, אם התקנות האלה לא יקוימו לא יהיו מטפלות, לא יהיו גנים.

יוסף ג'בארין: בסדר, אנחנו מתקדמים.

מרדכי אלישע: יתנו תקופת מעבר להכשרה, של שלוש שנים, ובשלוש השנים האלה נכשיר את המטפלות.

קארין אלהרר: גם כך יש תקופת הכשרה כבר מ-2018.

קארין אלהרר: חאלס, עד מתי ניתן לדבר הזה לקרות?

יוסף ג'בארין: בסדר, אנחנו צריכים שנתיים–שלוש.

מרדכי אלישע: יש כמה מסלולים שאתם לא מכירים.

מרדכי אלישע: חלק מן המסלולים מכירים בהמון המון שעות ככל שיש ותק למטפלת.

מרדכי אלישע: מי שהיא מטפלת כבר 15 שנים, לא תושיב אותה עכשיו כמו מישהי חדשה.

מרדכי אלישע: אנחנו מצמצמים מתוך הבנה שבאמת אף אחד לא ילמד 600 שעות.

מרדכי אלישע: אבל לאף אחד אין את האומדן האמיתי ואין את העלות האמיתית.

יוסף ג'בארין: נכון.

מרדכי אלישע: לכן אני חושב שזה צריך לבוא מהתקציב של 40 מיליון שקל בכל שנה.

קארין אלהרר: אבל אין, אין.

קארין אלהרר: ה-40 מיליון שקל כבר מוקצה לדברים אחרים.

יוסף טייב: אתה חוזר על זה פעם אחר פעם.

יוסף טייב: בתקציב הזה אין את הכסף.

מרדכי אלישע: למה הוא מוקצה?

קארין אלהרר: לחוק המצלמות, למפקחים, לדברים אחרים.

יוסף ג'בארין: מוטי, תהיה איתנו.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים עוד כסף להדרכות ולכן אנחנו רוצים לפנות כ-10–15 מיליון שקל להדרכות ולנסות להוסיף עוד כסף ממשרד האוצר.

יוסף ג'בארין: כרגע אם אתה אומר לנו שאפשר לפנות חלק מאותם 300 מיליון שקל לצורך הכשרות, ואנחנו יודעים גם שזה פחות או יותר עונה על הייעוד של הכסף הזה, אם אתה מאשר, ואני מבין שאתה מאשר את הדבר הזה - - -

מרדכי אלישע: אני מאשר ככל שזה ייצור תעסוקה.

מרדכי אלישע: ככל שיהיה מסלול שייצור תעסוקה אז כן, אבל לקחת עכשיו ולהשקיע את כל הכסף שנועד למובטלים באנשים שמועסקים כבר - - -

קארין אלהרר: זה לא מה שביקשנו.

יוסף ג'בארין: לא, בוודאי שלא.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם אומרים שאלה אנשים שיפוטרו אם הם לא יוכשרו.

מרדכי אלישע: אני מחדד, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

מרדכי אלישע: אנחנו נבנה תוכנית שבה תהיה התחייבות של רשתות או מעונות להשמה של המטפלות האלה.

מרדכי אלישע: כאשר אנחנו מדברים על מנגנון כזה אז אין לי בעיה להכשיר אותן, כי זה מייצר מקום עבודה.

מרדכי אלישע: אבל אני לא יכול להסיט כסף שנועד למובטלים לאנשים שכבר עובדים.

יוסף ג'בארין: בוודאי.

יוסף טייב: זה לא ברור לי.

יוסף טייב: רק מי שפוטר יוכל, או גם מי שעתיד - - -?

דבורה ספיר אליעזר: הוא אמר שני דברים.

דבורה ספיר אליעזר: אחד, לגבי מחנכים-מטפלים שנמצאים כבר במעונות יום הוא אמר שזה מהתקציב של 40 מיליון שקל.

דבורה ספיר אליעזר: ככל שמדובר במחנכים-מטפלים שעוד לא נכנסו, שהם מובטלים, ויהיה מסלול הכשרה והשמה, אז הוא מוכן גם מה-320 מיליון שקל.

יוסף טייב: עד לאיזה סכום?

יוסף טייב: אנחנו נהיה מוגבלים בסכום?

מרדכי אלישע: לא נראה לי שאנחנו מוגבלים בסכום כי לא נראה לי שאנחנו נוצף בכמות כזאת.

מרדכי אלישע: לא נראה לי שאנחנו נגביל את זה בסכום.

מרדכי אלישע: כפי שאמרתי, בסופו של דבר נעשה את ההכשרות, בעיקר באופן מקוון, ויתר השעות יהיה באופן פרונטלי.

מרדכי אלישע: יש גם מפתח שקבעו לעניין הזה.

מרדכי אלישע: אנחנו נגבש את הדבר הזה ונצא לדרך.

יוסף ג'בארין: אוקיי.

יוסף ג'בארין: החברים שמשתתפים בדיון, אני חושב שאפשר להתקדם.

יוסף ג'בארין: תודה, מוטי.

מרדכי אלישע: בשמחה, אדוני היושב-ראש.

מרדכי אלישע: אני מדגיש שלא ציינתי סכומים, אבל ככל שמטפלות יהיו מוכנות לעבוד, מצד אחד, ומצד שני יהיו מעסיקים שיהיו מוכנים לקלוט, אנחנו נהיה שם.

קארין אלהרר: לא, זה לא מה שאמרנו.

מרדכי אלישע: זה מה שאני אמרתי.

קארין אלהרר: מוטי, אנחנו לא מדברים על מטפלות חדשות שנכנסות.

מרדכי אלישע: אני מחדד.

מרדכי אלישע: דבי חידדה את זה.

מרדכי אלישע: אני מדבר רק על אנשים שלא עובדים, על מטפלות שלא עובדות.

קארין אלהרר: אבל זה לא מה שאמרנו.

אופיר כץ: אבל הכסף הזה - - -

יוסף טייב: אופיר, אם אתה לא נותן להם הם ייצאו ממעגל העבודה, אז נחכה שיפטרו אותם בשביל לעזור להם?

מרדכי אלישע: אחדד: אני מדבר רק על השנה.

מרדכי אלישע: בשנה הבאה זה יבוא מהחלטת ממשלה.

יוסף ג'בארין: לגבי מטפלות חדשות אתה אומר שברור שהן נכנסות לקריטריונים של התקציב הזה, אבל מטפלת שעובדת היום וצריכה הכשרה – אם היא לא תוכשר היא לא תוכל להמשיך לעבוד.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה גם נכנס במסגרת של עידוד התעסוקה.

מרדכי אלישע: אדוני היושב-ראש, אני חושב ש-40 מיליון שקל בכל שנה שסיכמנו עם אגף התקציבים, הממשלה החליטה על זה, נועדו בדיוק לצורך זה.

מרדכי אלישע: לי יש כרגע תקציב לאוכלוסייה הערבית ולאוכלוסיית החרדים ולמובטלים.

קארין אלהרר: אבל זה יכול להיות גם לערבים ולחרדים.

מרדכי אלישע: אין לי בעיה, המנגנונים שלנו הם תומכי תעסוקה.

מרדכי אלישע: אני לא יכול לפגוע בבלתי מועסקים.

מרדכי אלישע: כרגע אנחנו מחפשים להעלות את שיעור התעסוקה ולתת מענה למובטלים.

מרדכי אלישע: אנחנו לא יכולים לתת מענה לאנשים עובדים.

מרדכי אלישע: יש עבור זה כסף צבוע במסגרת ה-40 מיליון שקל לחמש השנים הבאות ומשם ניתן לזה מענה.

מרדכי אלישע: השנה בכל זאת, למרות שאת 40 מיליון השקל האלה הוצאנו כבר על מכרז פיקוח ומצלמות ותקצבנו את כל המוסדות למצלמות, אני מוכן לתת עוד מהתקציב של הקורונה.

מרדכי אלישע: אבל שוב, אני רוצה שתהיה תעסוקה.

מרדכי אלישע: זה צריך להיות אינטרס שלכם לא פחות משלי.

קארין אלהרר: מוטי, אני לא מבינה אותך.

קארין אלהרר: אתה אומר בעצם: אני אחכה שהמטפלות יפוטרו כי הן לא מתאימות לאירוע ואז אתן להן.

מרדכי אלישע: סליחה, אז תיתנו תקופת מעבר.

מרדכי אלישע: אין החלטות שביום אחד מפטרים את כולם.

קארין אלהרר: בסדר, אבל גם בתקופת המעבר צריך לעשות משהו, לדאוג להכשרות.

מרדכי אלישע: בתקופת המעבר נכנס ה-40 מיליון שקל שיש לנו אותם בכל שנה.

קארין אלהרר: אבל הסברתי לך ארבע פעמים שלגבי ה-40 מיליון שקל יש צרכים אחרים בחוק.

מרדכי אלישע: אבל גם לי יש צרכים לגבי המובטלים.

קארין אלהרר: בסדר, אבל אני מסבירה לך, בסוף זה יהיה העסק שלך, הם יבואו אליך בהפוכה.

מרדכי אלישע: שוב אני אומר, הדברים האלה חשובים מאוד אבל כרגע המטרה המרכזית שלנו בזרוע העבודה, וגם של ממשלת ישראל, היא להחזיר לשוק העבודה אנשים מובטלים עם פריון גבוה.

מרדכי אלישע: אנחנו באבטלה מטורפת.

מרדכי אלישע: זה היעד המרכזי שלנו לשנה הזאת.

מרדכי אלישע: אני רוצה גם לחדד ולהגיד: התקציבים שקיבלנו הם תקציבים מתיבת קורונה, הם לא נועדו לחוק הפיקוח.

מרדכי אלישע: הם תקציבים שצבועים לטובת הקטנת האבטלה, חד-משמעית.

קארין אלהרר: בסדר, אדוני, אז רק שיהיה ברור שאין לנו עוד כסף להדרכות.

מרדכי אלישע: קארין, אז תני למשרד האוצר להגיד את מה שהוא אומר.

קארין אלהרר: בסדר, יבוא משרד האוצר ויגיד לי שיש כסף.

קארין אלהרר: הוא רוצה שאני אצביע על מקורות מימון.

קארין אלהרר: אני לא עובדת בממשלה.

יוסף ג'בארין: מוטי אומר שהוא יכול להתחייב מטבע הדברים על הכשרה של מטפלות חדשות כי זה מתיישב עם ייעוד הכסף.

יוסף ג'בארין: למען האמת, אנחנו בפיגור של עשרות מיליוני שקלים בכל מקרה.

יוסף ג'בארין: טוב, תודה רבה מוטי.

מרדכי אלישע: בשמחה.

יוסף ג'בארין: חבר'ה, אנחנו תקועים בעניין הזה.

קארין אלהרר: זה ממש לא רציני, באמת אני אומרת, אירוע לא רציני.

יוסף ג'בארין: ה-40 מיליון שקל, גם אם נוסיף 10 מיליון שקל של ההכשרות בתוך ההכשרות של הקורונה זה עדיין לא פותר את הבעיה.

יוסף ג'בארין: נראה לי שאנחנו חייבים לצמצם את היקף השעות, בטח בתקופת המעבר, ולראות איך מבטיחים את התקציב.

קארין אלהרר: רגע, אדוני היושב-ראש, לפני שמדברים על צמצום, נמצא כאן נציג משרד האוצר?

יוסף ג'בארין: כן, נמצא כאן איציק דניאל.

קארין אלהרר: שלום איציק.

קארין אלהרר: תקשיב רגע, יש פה אירוע גדול.

קארין אלהרר: שמעתם את ההורים, שמעתם סיפורים.

קארין אלהרר: בכל יום יש עוד בעיות שצצות.

קארין אלהרר: בינינו, זה לא יפתור את כל הבעיות אבל לפחות עם יד על הלב נוכל להגיד שעשינו כמיטב יכולתנו.

קארין אלהרר: כרגע בלי שאתם מוסיפים עוד כסף האירוע הזה פשוט יהיה פארסה.

קארין אלהרר: נגיד שיהיו תקנות, תהיה כותרת בעיתון, כולם יחגגו, אבל ביני ובינך, אתה יודע שמצבם של הגנים לא ישתנה.

קארין אלהרר: יש הרבה גנים מצוינים, יש הרבה גננות מעולות, אבל יש גם לא.

קארין אלהרר: זו המטרה של החוק וזו המטרה של התקנות.

קארין אלהרר: אני באמת פונה אליכם, לפני שנעשה צחוק מעצמנו ומההורים וגם מהחוק עצמו, אני ממש פונה אליך בבקשה.

קארין אלהרר: לא מדובר בהרבה כסף.

קארין אלהרר: כשרוצים לעניינים פוליטיים מוצאים תמיד הרבה מאוד כסף.

קארין אלהרר: פה זה עניין של חיים ומוות.

קארין אלהרר: אני ממש מבקשת ממך אם תוכל לעשות עוד שיחת טלפון, לראות איך אפשר לשדרג את זה.

קארין אלהרר: אני לא מבקשת עוד הרבה אבל משהו.

יוסף ג'בארין: תודה, קארין.

יוסף ג'בארין: הפנייה שלך היא כמובן בשם כולנו.

יוסף ג'בארין: כמובן לך במיוחד כאחת היוזמות יש את הזכות של אותה יוזמה שאת רוצה לראות אותה גם מתממשת בפועל ולא שתישאר אות מתה בספר החוקים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מצטרפים כמובן לדרישה הזאת.

יוסף ג'בארין: בכמה דקות שנותרו לפני ההפסקה – ובינתיים כמובן נבקש ממשרד האוצר וממשרד העבודה לנסות למצוא פתרונות איך אנחנו יוצאים מן המלכודת הזאת – נשמע אנשים שביקשו לדבר.

יוסף ג'בארין: קודם כול ג'וזיף אבו האני, וגם נציגים מן החינוך החרדי.

יוסף ג'בארין: ג'וזיף, אתה איתנו מהדיון אתמול וגם היום, אז קודם כול תודה.

יוסף ג'בארין: אם תוכל לחדד את הדברים שאתה רוצה להצביע עליהם, בבקשה.

ג'וזיף אבו האני: אני כבר ארבע שנים בדיונים האלה.

ג'וזיף אבו האני: קודם כול, תודה רבה לך ולכל הצוות.

ג'וזיף אבו האני: חבל שאמיר איננו כי השאלה מופנית אליו.

יוסף ג'בארין: אמיר נמצא פה ומקשיב.

ג'וזיף אבו האני: השאלה שלי היא בקשר לאישור ראשוני בסקטור הערבי.

ג'וזיף אבו האני: על פי ההערכה שלי יש 800–900 מעונות שלא מוכרים בסקטור הערבי.

ג'וזיף אבו האני: השאלה שלי היא כמה הגישו בקשה לאישור ראשוני?

ג'וזיף אבו האני: להערכתי לא יותר מ-100.

ג'וזיף אבו האני: וכמה קיבלו אישור ראשוני?

ג'וזיף אבו האני: להערכתי 50 פחות או יותר.

ג'וזיף אבו האני: אני מצפה לתשובה ממר אמיר מדינה בקשר לזה.

ג'וזיף אבו האני: זו שאלה אחת.

ג'וזיף אבו האני: שאלה שנייה, אני מתאר לעצמי שהתקנות האלה כוללות את כולם, אלה שמוכרים ואלה שלא מוכרים.

ג'וזיף אבו האני: דבר שלישי ואחרון, אני מתאר לעצמי שהתקנות האלה ייכנסו לתוקף ב-1 בספטמבר 2021.

ג'וזיף אבו האני: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אמיר, רשמת לך את השאלות?

יוסף ג'בארין: לוסי חדידה, בבקשה.

לוסי חדידה: שלום, צוהריים טובים.

לוסי חדידה: אני יושבת-ראש ארגון גנים ברמה אחרת.

לוסי חדידה: אני ממש מברכת על הרצון באמת לעשות הכול למען הילדים.

לוסי חדידה: אנחנו ממש באותה מטרה.

לוסי חדידה: זה באמת החזון של כל הארגונים ושלנו, שהילדים יהיו במרכז, ואנחנו מברכים על כל הדרך הזאת.

לוסי חדידה: יש אבל אחד גדול, כי הפער במציאות בין גן מפוקח לגן פרטי מבחינת שטח, מבחינת תשתיות ומבנים הוא פער גדול מאוד, שעם כל הרצון לעמוד בתקנות האלה מאוד מאוד קשה ליישום.

לוסי חדידה: זה משהו שצריך לשים אותו על השולחן, במיוחד שגם מדברים על שימוש חורג, שהוא כרגע לא קשור, אבל הוא עדיין כמו חרב מעל הראש שלנו ועדיין עיריות רוצות את הקופון שלהן ועדיין ניגשות לגנים וקונסות אותם ומכניסות אותם להוצאות גבוהות מאוד מעבר לתקנות המבורכות שאנחנו מדברים עליהן, שזה באמת המהות שלנו.

לוסי חדידה: המהות היא לדאוג לחינוך של הילד, וקופון של עירייה או רשות מקומית זה לא המהות פה.

לוסי חדידה: אז או שתיתנו לנו מענה של תשתיות כמו למעונות מפוקחים, שאם אתם רוצים שאנחנו נעמוד בד בבד במקביל לגן או מסגרת מפוקחת, יש פה פלוס ומינוס לכל דבר, אז זה המחיר.

לוסי חדידה: המחיר הוא שתדאגו לנו, אבל תדאגו לנו באמת, לא רק לדרוש.

לוסי חדידה: לדרוש אין בעיה, הנה אמרתי לכם, משאת נפשי היא שכל ילד במדינה יעמוד תחת כל היוזמה המבורכת הזאת, אבל לא שהמחיר יהיה עלינו או שזה יושת על ההורים.

לוסי חדידה: מדינה יקרה, האוצר הכי יקר בעולם הוא הילדים שלנו.

לוסי חדידה: תוציאו מהכיס שלכם, אבל כפי שצריך, לא במשחקים, לא כמו ב"התנהלות בטוחה", שאמרתם שיש תקציב וכבר חצי שנה החבר'ה שלי בשטח מממנים את זה מהכיס שלהם לצוותים, לבעלי הגנים, מממנים את העזרה הראשונה, את ההתנהלות הבטוחה.

לוסי חדידה: זה שבכל דיון אתם אומרים: יש לכם משאבים ותקצוב על הקורסים של הדבר המינימלי – מה זה אישור - - - חמש שנים לפחות תקצוב על ההכשרות, שהן מבורכות.

לוסי חדידה: אני גם רוצה שכל איש חינוך שירצה להתעסק ולהיות במגע יעבור הכשרה מינימלית של מטפלת מוסמכת.

לוסי חדידה: אני כארגון דואגת לעשות את הדברים אבל אני ארגון, אני לא המדינה ואני עושה את הצעדים בלי חוקים ובלי תקנות ובלי כל הקשקושים האלה, אני מצטערת.

לוסי חדידה: אני עושה את זה כאדם פרטי קטן, מנסה לעשות דברים של הגדולים, שזה אתם.

לוסי חדידה: אני נמצאת פה בדיונים ואני לא יודעת מה הדבר הזה.

לוסי חדידה: תעיפו את הבחירות האלה, תעיפו את כל השיקולים הפוליטיים האלה ותתחילו להתמודד עם הדבר הכי חשוב, שזה ילד שצריך דמות חינוכית, ילד שצריך יציבות רגשית, ילד שצריך טיפול.

לוסי חדידה: לא מדינה שמשחקת את משחק הכיסאות מי יושב ומחמם יותר זמן את הכיסא.

לוסי חדידה: אני מציינת: התנהלות בטוחה, עזרה ראשונה – נגמר התקציב כבר לפני חצי שנה.

לוסי חדידה: שימוש חורג – להקפיא אותו עד חוק ההסדרים.

לוסי חדידה: תנו הוראה לכל הרשויות המקומיות לרדת לנו מהראש, עם כל הקורונה הזאת, כשהשטח שלי עדיין משקם את עצמו ומלקק את הפצעים, כשהמענקים המגוחכים שנתתם לנו לא מספיקים אפילו לכלום, וגם רק בתיאוריה.

לוסי חדידה: יש פה הרבה מאוד תיאוריה, מנותקת מהמציאות בשטח.

לוסי חדידה: וגם לגבי גן חדש – גן שעובר מקום, אני עכשיו נאלצת לעבור מקום כי השכירות נגמרה, מה קורה?

לוסי חדידה: אני צריכה לעמוד בכל התקנות החדשות האלה?

לוסי חדידה: תסבירו את זה, שיהיה ברור, שיהיה כתוב, לא רק ייאמר, שיהיו דברים כתובים.

לוסי חדידה: לגבי כל ההכשרות – אנחנו כבעלי גנים צריכים לשלם שעות נוספות לאותו עובד שלא נמצא, לדאוג להחלפה בשטח.

לוסי חדידה: יש תחלופה נוראית של צוותים.

לוסי חדידה: אני צריכה שאותו עובד יתחייב לי למסגרת.

לוסי חדידה: אני השקעתי בו מעבר להכשרה שאתם מביאים, אני משקיעה בשעות נוספות, אני משקיעה בהחלפה בשטח – שאותו עובד לפחות יתחייב לי לשנה אחרי שהוא עבר את ההכשרה.

לוסי חדידה: גם מצוקת כוח האדם – הגשתי נייר עמדה שבו הצגתי חלופות מכאן ועד לשמיים.

לוסי חדידה: אנחנו במצוקה נוראית.

לוסי חדידה: אני עצמי והשטח שלי לא מקבל עוד ילדים לגן כי אין עובדים, כולם בחל"ת.

לוסי חדידה: מה זה ההמצאה של החל"ת הזאת שלא נגמרת?

לוסי חדידה: אנשים לא רוצים לעבוד.

לוסי חדידה: כותבים לי: שחור, שחור, שחור.

לוסי חדידה: לא רוצים.

לוסי חדידה: אני כבר רואה שחור משחור.

לוסי חדידה: זה לא עובד כך.

לוסי חדידה: תמצאו פתרון לכל החל"ת הזאת, שיבואו ויקבלו את ההכשרה שצריכים ושיבואו לעבוד.

לוסי חדידה: אנחנו צריכים עובדים.

לוסי חדידה: הצעתי: אנשי שירות לאומי, סטודנטים לחינוך שיעשו סטאז' אצלנו שמוכר, עבודה מועדפת.

לוסי חדידה: יש פה הרבה פתרונות גם בלי כל התקצוב האין-סופי הזה שאתם מדברים עליו.

לוסי חדידה: תביאו לנו אנשים לשטח, אנשים שיעברו הכשרה, ליהודים, לא רק למגזר הערבי שאני מכבדת אותו, אבל שתהיה לנו גם הכשרה ובתי ספר של יהודים שיבואו לעבוד בגנים.

לוסי חדידה: אנחנו צריכים כוח אדם מעבר לכל התקינה הזאת, שאני מברכת עליה.

לוסי חדידה: את התקינה הזאת תשמישו לי עכשיו, תביאו לי אנשים.

לוסי חדידה: אני גם רוצה על כל חמישה פעוטות מטפלת אחת, בואו תביאו לי, תתמודדו עם המציאות בשטח, לא עם התיאוריה.

לוסי חדידה: אני אוהבת את התיאוריה אבל תרדו למציאות בשטח.

לוסי חדידה: אין פה מציאות, היא לא מקבילה למה שאתם רוצים.

לוסי חדידה: אשמח שכל הדבר הזה יהיה.

לוסי חדידה: תקשיבו ובואו נמצא פתרון.

לוסי חדידה: לא רק לדבר ולדבר.

לוסי חדידה: צריך פתרון.

לוסי חדידה: תודה רבה, צוהריים טובים, ושנדע באמת רק ימים טובים ושהילדים יהיו בחינוך הכי אידיאלי ואופטימלי מכל העולם, מכל ה-OECD שאנחנו נהיה במקום הראשון.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לוסי.

יוסף ג'בארין: יערה שילה ואחר כך ליאור גבאי.

יוסף ג'בארין: עוד כמה דקות נצא להפסקה.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

יערה שילה: תודה רבה.

יערה שילה: אדבר בקצרה.

יערה שילה: כל הדיון פה מתעסק בעצם – אין שום התייחסות לזכות הילדים לחינוך.

יערה שילה: הכול מתייחס מתוך ההיבט של תעסוקת נשים, וכך הילדים מקבלים פה את המסגרת.

יערה שילה: אם נתייחס לכל הילדים, שיש להם זכות לחינוך, מתוך היבט של חינוך, כי הילדים מקבלים טיפול ואיכות חינוך, מה שקורה בעולם – ובהשוואה עולמית אנחנו במקום ממש ממש ממש מאחור.

יערה שילה: יש פה חוקרים, אני רואה את אסתר אדיאף ועוד חוקרים – כולם היו בטוחים שב-OECD אנחנו הכי נמוכים בתקינה, בהכשרה, בכל מה שתרצו.

יערה שילה: למה?

יערה שילה: כי המבט שבו אנחנו מסתכלים כאן כרגע הוא מבט של תעסוקת נשים, לצערי בלי זכויות של חינוך ילדים.

יערה שילה: השבוע היה מדביר אצלי בבית.

יערה שילה: הדבר הראשון שהוא הראה לי זה תעודה, יש לו פרופסיה של מדבירים.

יערה שילה: רק בגיל הרך במדינת ישראל, בגיל לידה עד שלוש, לא חייבים פרופסיה, כל מי שרוצה יכול לבוא.

יערה שילה: היום באישור הראשוני, גם זה במאמץ עליון של קארין אלהרר שיושבת איתנו שנים, של ההורים, של כל מי שמלווה את הדבר הזה, אז יש רישום (ר"פ), והנה 100 אנשים עם עבירות פליליות יצאו מן המערכת.

יערה שילה: זה פשוט הגחכה של המצב.

יערה שילה: אני חושבת שצריך לתת את הדעת מתוך המקום של מוסד חינוכי, ואז גם המסגרות הפרטיות – ברגע שזה מוסד חינוכי השלטון המקומי מסתכל עליהן אחרת והארנונה אחרת והכול נראה אחרת.

יערה שילה: אני ממש מבקשת, גם אם זה לא עובר למשרד החינוך, ואני יכולה להבין את זה, תסתכלו על ההיבטים, תנו לזה גושפנקה: טיפול-חינוך.

יערה שילה: בכל העולם – יש מקומות שבהם זה מפוצל, שמערכת לידה עד שלוש נמצאת ברווחה וחלק בחינוך.

יערה שילה: תקראו את הטאליס האחרון.

יערה שילה: אבל בכל זאת, הילדים והילדות במסגרות נחשבים ברי חינוך.

יערה שילה: כרגע זה עסק ולכן הכול נראה כך.

יערה שילה: אולי בתקנות נתייחס לזה כך ואולי נפתור כמה דברים בתוך הדבר הזה.

יערה שילה: כולי תחינה, לראות בזה פרופסיה.

יערה שילה: כיום גם באקדמיה יש ירידה משמעותית מאוד בלמידה על תחומי גילאי לידה עד שלוש, בכלל על הגיל הרך, כי התדמית נמוכה.

יערה שילה: כשאני אומרת שאני מומחית לגיל הרך מסתכלים עליי כאילו אני לא-יודעת-מה, ואם תראו את הריאיון שלי, אני אומרת לכתב:

יערה שילה: אתה מכיר עורך דין בלי פרופסיה?

יערה שילה: הוא שותק רגע ואז אומר לי: לא, אבל אני מכיר עורכי דין לא פרופסיונליים.

יערה שילה: בסדר, אז תעשו את זה פרופסיה ונכיר אולי גננות לא פרופסיונליות קצת, אבל בואו נעשה מזה פרופסיה.

יערה שילה: בכל המחקרים בעולם, אחיות בעולם – ברגע שזה נהיה פרופסיה נהיה לזה מעמד, נהייתה לזה הכרה.

יערה שילה: כך תהיה גם יציבות למסגרות.

יוסף ג'בארין: תודה לך יערה.

יוסף ג'בארין: ליאור גבאי, בבקשה.

ליאור גבאי: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לחברי הוועדה.

ליאור גבאי: אני מנכ"ל נאות מרגלית – רשת חינוך ארצית, ואני מדבר גם בשם שאר חבריי לפורום הארגונים, קרי: ויצ"ו, נעמ"ת, אמונה, נשי חירות ובית יעקב.

יוסף ג'בארין: אפשר לשאול אותך, רק לסבר את האוזן: מה שיעור המסגרות המסובסדות בתוך המסגרות בחברה החרדית?

ליאור גבאי: להערכתי זה סדרי גודל דומים למגזר הכללי.

יוסף ג'בארין: 70%? 75%?

ליאור גבאי: אולי קצת יותר.

ליאור גבאי: בערים החרדיות זה קצת יותר, למשל בביתר או באלעד, אבל שוב, זה לא בגלל מסגרות של מעונות יום אלא רק בגלל המסגרת החדשנית שקרויה משפחתונים שנתנה איזה מענה לעניין הזה, אבל בלי זה היו פחות או יותר אותם אחוזים.

ליאור גבאי: ברשותכם, אני רוצה לומר שני דברים.

ליאור גבאי: ראשית, כולנו, כל חברי פורום הארגונים שלחנו מכתב מפורט עוד בזמנו כשהתחילו לדבר על הפניות לציבור אך לצערי לא זומנו לשולחן עגול כפי שהתבקש כדי לערוך דיון אמיתי, כי בכל אופן מאחורי הארגונים קיימות עשרות שנות ידע וחבל שלא ניצלו את זה לטובת העניין.

ליאור גבאי: זה דבר ראשון.

ליאור גבאי: דבר שני, מכיוון שאנחנו מודעים לכך שבסוף בסוף הנטל של כל שינוי בתקנות ייפול על ההורים, אנחנו כארגונים חברתיים רואים בחומרה רבה את העניין הזה כי אין היתכנות.

ליאור גבאי: גם היום להורים קשה לעמוד בסבסוד התשלום שהם נדרשים לשלם, לא כל שכן אם יידרשו להשלים בגין כל השינויים בתקינה או בתוספת ילדים, הנטל הזה ייפול על ההורים.

ליאור גבאי: אנחנו חושבים שאסור שזה יהיה.

ליאור גבאי: קודם להחלטת הוועדה על התקנות ראוי שמשרד האוצר ימצא מקור תקציבי ויצביע עליו.

ליאור גבאי: לא רק שידבר בהצהרה: "הנחיתי את אנשי האוצר" אלא גם ימצא מקור ויגיד: "זה המקור לסבסוד של כל הסיפור הזה".

ליאור גבאי: דבר שלישי, אנחנו מתמודדים יום-יום ויש לנו שיתוף פעולה עם האגף למעונות יום, באופן מצוין.

ליאור גבאי: לצערי לא רק האגף למעונות יום קשור בנושא של הכשרה.

ליאור גבאי: ההכשרה קשורה לאגף אחר במשרד, שהוא האגף להכשרה מקצועית, שלצערי הרב המענים שם מעטים מדי, מאוחרים מדי, וזה כשהתנסחתי בעדינות.

ליאור גבאי: המשמעות של זה, שיש מאות ואלפי מטפלות שרוצות ויכולות לעמוד ביעדים של בחינות ולא עומדות בהם, לא בבחינות עיוניות, שלא לדבר על הבחינות המעשיות.

ליאור גבאי: רק אצלי בארגון יש כמה מאות בנות שעברו כבר בחינות עיוניות ולא יכולות לעבור בחינות מעשיות כי האגף במשרד לא מגיע לסיפור הזה.

ליאור גבאי: המשמעות של כל הדברים האלה היא שטרם יחליטו על הכשרה ותוספת – אגב, אני רוצה לספר לכם דבר פשוט מאוד.

ליאור גבאי: אני לא יודע אם מישהו מכם יודע: יש קושי עצום להשיג מטפלות במעונות היום, לא משנה באיזה מגזר, לא משנה באיזה מיקום גיאוגרפי.

ליאור גבאי: כל הארגונים סובלים בגלל שהשכר שמשלמים במעונות היום הוא שכר נמוך.

ליאור גבאי: דיברנו על זה לא אחת, התרענו לא אחת שאם המדינה הייתה רוצה להחשיב את נושא הגיל הרך הייתה מאפשרת לנו להעלות את שכר העבודה של המטפלות.

ליאור גבאי: כל עוד זה לא קיים יש קושי עצום לגייס מטפלות.

ליאור גבאי: ועכשיו, מעבר לקושי הזה, אז בואו נגיד עוד פעם: יש לנו גזירות חדשות: עוד 220, עוד 400.

ליאור גבאי: חשוב מאוד לעשות הדרכה, חשוב מאוד לעשות הכשרות, אבל צריך שתהיה הלימה בין הדרישות לבין המציאות בשטח.

ליאור גבאי: כאשר כל המציאות בשטח לא קיימת אין סיכוי שהתקנות האלה לא יביאו לכדי היזק משמעותי בפעילות השוטפת של מעונות היום.

ליאור גבאי: אני מסכם, ברשותך אדוני היושב-ראש, שני דברים.

ליאור גבאי: דבר ראשון, כארגונים חברתיים אנחנו רואים בחומרה רבה את התקנות לו יצויר שהן יפגעו בסוף ביכולת של הורים לעמוד בתשלום הזה ולכן קודם לתקנות אני מבקש שאנשי משרד האוצר יצביעו על המקור התקציבי שממנו ימומנו כל השינויים האלה.

ליאור גבאי: דבר שני, שימו לנגד עיניכם שכל שינוי ודרישות נוספות מעבר לקיים, כל עוד לא מעלים את שכר המטפלות, כל עוד לא נוגעים בכל תפוח האדמה הלוהט הזה שנקרא הגיל הרך יש סיכוי גדול שזה לא יצליח.

ליאור גבאי: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: ככל שיש קושי בהעסקת מטפלות, לצערי כרגע זה לא הנושא שלפנינו אבל גם אתה אמרת וגם לפניך דיברה על זה לוסי – כנראה יש קושי מרכזי.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים להתכנס כדי לדעת איך אנחנו ממשיכים.

יוסף ג'בארין: קודם כול, גם דבי וגם שמרית צריכות זמן להתארגן מבחינת הניסוחים.

יוסף ג'בארין: נכון?

שמרית גיטלין שקד: אנחנו צריכות כשעתיים וחצי.

דבורה ספיר אליעזר: אפילו שעתיים.

דבורה ספיר אליעזר: אני אופטימית.

יוסף ג'בארין: לא נרצה לקבל החלטות היום שהמשמעות שלהן תהיה עוד נטל כלכלי על המסגרות, כמובן לא בתקופה הזאת, לא בתקופה של משבר.

יוסף ג'בארין: גם כך הם צריכים סיוע ועזרה ולא להטיל עליהם עוד מטלות.

יוסף ג'בארין: מצד שני, התכלית של התקנות הללו היא לקדם את בטיחותם של הילדים.

יוסף ג'בארין: כולנו ציפינו שיהיו תקנות שיבטיחו את יישום החוק.

יוסף ג'בארין: באיזון הזה נדרש תקציב.

יוסף ג'בארין: 40 מיליון שקל שהוקצו לצורך החוק – עכשיו אנחנו מבינים שזה לא מספיק.

יוסף ג'בארין: כשאנחנו רוצים לנסח ולאשר חייבים לדעת מה המקורות התקציביים.

יוסף ג'בארין: פתחנו בשאלה הזאת כי החשש הוא שזה יתגלגל אל השוק, וזה אומר אל המסגרות עצמן.

יוסף ג'בארין: ככל שזה קשור להשתלמויות או להדרכות אני מציע לנסות לצמצם את ההיקף כדי שיוכל להימצא תקציב שיוכל לממן את זה לשנים הקרובות לפחות.

שמרית גיטלין שקד: את ההיקף של ההדרכה החינוכית?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: כרגע זה מחייב תוספת של 120 מיליון שקל.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו מדברים על השעות של המדריכים החינוכיים.

יוסף ג'בארין: שוב, זה 120 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אני לא רואה כרגע פתרון לסוגיה הזאת ולכן גם לא נוכל להצביע על ההדרכות הללו.

שמרית גיטלין שקד: לצמצם רק כהוראת שעה או באופן קבוע?

שמרית גיטלין שקד: לכמה שנים?

יוסף טייב: אבל זה עומד היום על ארבע שעות.

יוסף ג'בארין: זה עומד על ארבע שעות רק במעונות הסמל.

יוסף טייב: אז אנחנו רוצים במעונות הפרטיים לעשות יותר ממה שקיים היום במעונות הסמל, ועוד על חשבונם?

שמרית גיטלין שקד: זאת תהיה הוראת שעה לכמה שנים?

יוסף ג'בארין: כן, לפחות להביא הצעה של הוראת שעה.

יוסף ג'בארין: מקסימום נצביע רק על הוראת השעה.

דבורה ספיר אליעזר: בנוסח שהופץ לציבור זה היה ארבע שעות, ורק בעקבות הערות ציבור שקיבלנו בעניין הזה, שנשמעו טענות שלא הקשבנו להערות ציבור, כן הקשבנו להערות ציבור ובאמת אחת הטענות החזקות ביותר הייתה שיש להגדיל את מספר השעות.

יוסף ג'בארין: בצדק.

יוסף ג'בארין: צריך הכשרות וצריך הדרכות.

יוסף ג'בארין: אבל אם אין כרגע כסף איך נתאים?

אופיר כץ: מה ההיגיון לכתוב את זה כאשר לא יודעים מי מממן את זה?

דבורה ספיר אליעזר: שוב זאת רגולציה.

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, עכשיו נבדק הנתון הזה.

אמיר מדינה: כשיורדים לארבע שעות זה היקף של כ-50 מיליון שקל.

אמיר מדינה: אפשר על הרציונל הזה אולי לבנות איזה מפתח, איך מוצאים את מקור המימון.

אמיר מדינה: אבל כפי שאמרתי, אם אני מסתכל על תקציב האגף בשנים הקרובות, מתוך 40 מיליון שקלים 10 מיליון שקלים האגף יידע להמציא לתכלית הראויה הזאת.

יוסף ג'בארין: אתה מדבר: מתוך ארבעים – עשר.

יוסף ג'בארין: מוטי דיבר על עוד עשרה, כך הבנתי אותו.

קארין אלהרר: מוטי לא אמר שהוא יביא שקל.

קארין אלהרר: הוא אמר: רק לגננות חדשות.

יוסף טייב: הוא גם לא אמר סכום.

יוסף ג'בארין: הוא לא אמר סכום אבל כעיקרון מי שרוצה לעשות הסבה מקצועית להיות גננת, או מי שלא עובדת ורוצה לעבוד וכדומה, האופציה כמובן קיימת.

יוסף ג'בארין: הוא הצביע גם על החברה הערבית והחברה החרדית.

יוסף טייב: שיביא חלק מן הסכום לאגף המקצועי ושהאגף המקצועי יעשה את זה כפי שצריך.

יוסף ג'בארין: הוא לא רוצה, בצדק, לפגוע בתקציבים שמיועדים למובטלים.

יוסף טייב: גם אנחנו לא רוצים, אבל אנחנו גם לא רוצים לפגוע לא בהורים ולא במסגרות.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו כנראה מדברים על לפחות 30 מיליון שקל שנצטרך בעניין הזה אם אנחנו נשארים עם המינימום, שזה ארבע שעות הדרכה בכל המסגרות.

יוסף ג'בארין: אם אנחנו מדברים על 10 מיליון שקל מתוך ה-40 מיליון שקל ועוד 10 מיליון שקל מקסימום מתוך ה-320 מיליון שקל של ההכשרה המקצועית.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה להכשרות.

הודיה הומינר רוזנבלום: 20 מיליון שקל לשנה, זה מה שאתה אומר?

יוסף ג'בארין: עם ה-10 מיליון שקל של ההכשרות שבתוך ה-40 מיליון שקל - - -

אמיר מדינה: אתה מפנה את ה-10 מיליון שקל שבאגף לתכלית של הכשרות ולתכלית של הדרכות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא בטוחה שאפשר להגיד את זה בשלב זה.

יוסף ג'בארין: אני מנסה למצוא 20 מיליון שקל מתוך ה-40 מיליון שקל שילכו רק להשתלמויות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אתה מתכוון רק להדרכה.

אמיר מדינה: זה מאוד מאתגר, אדוני.

הודיה הומינר רוזנבלום: אם נעשה הערכה, זה משהו שדורש לשבת על המספרים בצורה יותר מהודקת.

הודיה הומינר רוזנבלום: 10 מיליון שקל לפיקוח, נניח 15 מיליון שקל להכשרה, ואז צריך לפרוס את ההכשרה לאורך שנים.

הודיה הומינר רוזנבלום: צריך להבין את המשמעויות של זה.

הודיה הומינר רוזנבלום: צריך להבין שזה יהיה בצורה מדורגת.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה גם עולה מצורכי השטח אבל עדיין זה לא יוכל להיעשות בבת אחת, ייקח זמן עד שכל המטפלות הקיימות יהיו מוכשרות.

הודיה הומינר רוזנבלום: זה מפנה איזשהו סכום.

הודיה הומינר רוזנבלום: כשאנחנו מדברים על ארבע שעות הדרכה - - -

אמיר מדינה: אדוני היושב-ראש, אז מה, נעשה שעתיים הדרכה?

אמיר מדינה: נגיד שהולכים לפי הרציונל הזה ויורדים – אמרנו ש-50 מיליון שקל מכסה ארבע שעות הדרכה, 25 מיליון שקל מכסה שעתיים הדרכה.

אמיר מדינה: רק זמן הנסיעה הלוך וחזור – זה לא שווה.

יוסף ג'בארין: בהדרכות נראה לי שנישאר עם ארבע שעות הדרכה, זה המינימום שאפשר להתחיל ממנו.

אמיר מדינה: אז אנחנו צריכים למצוא מקור.

אמיר מדינה: חד וחלק, עם פחות מארבע שעות אנחנו מייתרים את העשייה.

הודיה הומינר רוזנבלום: מה זה מקור?

הודיה הומינר רוזנבלום: צריך להבין שאם קובעים ארבע שעות הדרכה אז אין שינוי במעונות הסמל, בעצם תהיה רק חובה שבמעונות הפרטיים יצטרכו לקחת ארבע שעות הדרכה.

יוסף ג'בארין: כרגע.

יוסף טייב: אנחנו בעד, אנחנו גם בעד 20 שעות.

יוסף טייב: שמשרד האוצר יממן את זה.

יוסף ג'בארין: כן, אפשר לעשות את זה פתרון כהוראת שעה.

יוסף טייב: אם יימצא מקור תקציבי אחר.

ליאור גבאי: אדוני היושב-ראש, הדברים כל כך חשובים, הדרכה והכשרות.

ליאור גבאי: אם משרד האוצר לא מצא תקציב, שמשרד העבודה והרווחה על כל אגפיו השונים ימציא את זה.

ליאור גבאי: אבל איך ייתכן שאנחנו באים לעשות - - -

יוסף ג'בארין: הכסף הגדול נמצא דווקא באוצר.

ליאור גבאי: אתה רוצה לסכסך אותי עם אנשי האוצר, תהיה לי בעיה, אז אני לא מדבר.

קריאה: אבל אתה מסתכסך עם אנשי האגף, זה גם בעיה, עכשיו זה סכסוך עם הרגולטור, זה יותר בעייתי.

יוסף ג'בארין: אני מכיר את סגן השר שם, שהוא סגן שר חברתי, אני מניח.

אופיר כץ: אמנם אני לא כל כך ותיק בכנסת אבל עבדתי עם משרדי ממשלה ואני באמת לא זוכר אירוע כזה, שמביאים תקנות לוועדה ובערך 80% מהתקנות בעצם אף אחד לא יודע מאיפה לממן.

אופיר כץ: המספרים שאנחנו מקבלים הם תוך כדי תנועה, אין באמת מספרים.

אופיר כץ: זה באמת אירוע מוזר.

יוסף ג'בארין: ואז התוצאה היא שאומרים להורים ולגנים: אתם תישאו בעלויות.

אופיר כץ: באמת אירוע מוזר.

אופיר כץ: כוועדה אנחנו מורידים שעות.

אופיר כץ: זה לא שמשנים 5%–10% לפה או לפה, אבל 80% מן התקנות פה אנחנו לא יודעים מי מממן, איך מממן.

אופיר כץ: אין תקציב.

אופיר כץ: זה נראה לי באמת לא רציני.

אופיר כץ: זה היה רק לזרוק את זה.

אופיר כץ: לא דיברו כפי שצריך עם שני משרדי הממשלה, אני לא מאשים פה רק אחד מהם.

אופיר כץ: שני משרדי הממשלה לא עשו את העבודה כפי שצריך.

אופיר כץ: אי אפשר לזרוק את זה כך אל חברי הוועדה: "תחליטו מה אתם בוחרים להוריד".

קארין אלהרר: פשוט פארסה.

אופיר כץ: זה לא עובד כך, זה לא אמור להיות כך.

אופיר כץ: זו באמת תקלה גדולה מאוד שהגענו למצב הזה.

אופיר כץ: מצד אחד, יש רצון גדול מאוד סוף-סוף לאשר את התקנות האלה.

אופיר כץ: מצד שני, לא נראה לי שלזה התכוונו כאשר חוקקו את החוק.

יוסף ג'בארין: אפשר לומר לסיכום שהתקדמנו רבות ברמה של ניסוחים וברמה של סטנדרטים ראויים אבל לא התקדמנו ברמה של יישום התקנות.

קארין אלהרר: גם צריך לשים על השולחן: הסטנדרטים הוגנים.

קארין אלהרר: הם לא מצוינים.

קארין אלהרר: מה שכתוב פה בתקנות זה לא פאר היצירה.

יוסף ג'בארין: נכון.

יוסף ג'בארין: זה מה שאמרה גם מריה רבינוביץ ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שפחות או יותר מה שנבחר כסטנדרט הוא לא שאפתני מדי, הוא משהו סביר, פחות או יותר בממוצע של מדינות אחרות.

יוסף ג'בארין: נכון?

מריה רבינוביץ: אנחנו עדיין מתחת לממוצע.

יוסף ג'בארין: עדיין מתחת לממוצע גם לפי ההצעה המשופרת של התקנות.

קארין אלהרר: בושה.

קארין אלהרר: אז מה עושים מפה?

יוסף ג'בארין: אשמח לשמוע את נציג משרד האוצר, את נציג משרד העבודה והרווחה ואז נצא להפסקה.

יוסף ג'בארין: אחר כך נערוך התייעצות ונחליט.

איציק דניאל: אגיד בקצרה, כי הדברים האלה הועלו בוועדה גם קודם.

איציק דניאל: כשהממשלה קיבלה החלטה לאמץ את החוק ובעצם לאפשר את ההסדרה של כל התחום הזה, היא שמה מקור תקציבי מקביל אליו, 280 מיליון שקל.

איציק דניאל: זה נעשה פלאט עבורם בשביל לעשות את כל השיח שאנחנו מקיימים כרגע.

יוסף ג'בארין: אז מה אתה אומר?

קארין אלהרר: לא, לא, לא, זה פשוט לא נכון.

איציק דניאל: תני לי לסיים את הדברים שלי.

קארין אלהרר: אז תדייק בעובדות.

קארין אלהרר: זה היה ב-2018, זה היה במצב שבו אף אחד לא העלה בדעתו שלא יהיה עוד תקציב.

קארין אלהרר: אל תהנדס את התמונה.

קארין אלהרר: זה נאמר כשלא היו עוד תקנות.

איציק דניאל: כשהממשלה אימצה את החוק, מי שהגיש את הצעת החוק היה שר העבודה והרווחה בשיתוף עם הצעת חוק פרטית בכנסת והיה תג מחיר להצעת החוק הזאת.

איציק דניאל: זה תג המחיר שהוצב על ידי המשרד וסוכם על ידי הממשלה וגם היה לו מקור.

איציק דניאל: זה אמור מבחינתנו לתת את המענה.

איציק דניאל: זה המקור התקציבי.

איציק דניאל: כרגע בתקופת הקורונה אמרנו שיש מקור נוסף לטובת הכשרות מקצועיות, שסוכם גם עם זרוע העבודה.

איציק דניאל: כפי שאמר פה הממונה, הוא ישמח להסיט חלק מן הסכום לשם.

איציק דניאל: זה דבר שני.

איציק דניאל: דבר שלישי, צריך להגיד בכנות שבסופו של דבר יש כאן אירוע גדול מאוד.

איציק דניאל: התהליך שהיה פה – אני זוכר את הדיון הראשון שקיימתם פה, דיברתם אם קוימה או לא קוימה התייעצות עם שר האוצר.

שמרית גיטלין שקד: בינתיים אישרתם שקוימה חובת התייעצות.

איציק דניאל: משרד המשפטים קבע שחובת ההתייעצות - - -

שמרית גיטלין שקד: לא, אתם אישרתם למשרד המשפטים.

איציק דניאל: תנו לי בבקשה לסיים.

איציק דניאל: אני לא פותח את הדברים שכבר סוכמו.

איציק דניאל: אני רק מתאר את התהליך שהיה פה.

איציק דניאל: כפי שציינו במכתב לשר העבודה, היו לנו הערות משמעותיות מאוד על החוק הזה, בין היתר בגלל העלות הנוספת שהחוק הזה עלול להטיל על ההורים.

איציק דניאל: זה כרגע הדיון שנערך פה בשולחן הוועדה.

איציק דניאל: אנחנו חושבים שניתן, בהינתן דברים שהציע יושב-ראש הוועדה, לפי דעתנו אפשר להתכנס פה במספרים ולראות איך אנחנו מוציאים מתוך הדבר הזה תקנות.

איציק דניאל: בסופו של דבר, כפי שחברת הכנסת קארין אלהרר אמרה, התקנות האלה חשובות.

איציק דניאל: בואו נתחיל, נצא לדרך, נראה מה קורה, נאסוף נתונים שכרגע חסרים ובהמשך הדרך נגבש, נראה איך אנחנו רוצים להתקדם עם הדבר הזה.

איציק דניאל: חברת הכנסת קארין אלהרר ציינה את זה: אין תקציב מדינה כרגע, הממשלה היא ממשלת מעבר.

איציק דניאל: לעשות שינויים משמעותיים זה בוודאי ובוודאי קשה, וזה לא ברמה של משרד כזה או אחר.

איציק דניאל: ההחלטות האלה צריכות להיות ברמת הממשלה.

קארין אלהרר: אתה צודק, אבל אני רוצה לשאול אותך ברמה המשפטית.

קארין אלהרר: יש חוק ויהיו תקנות.

קארין אלהרר: אם יש לנו ציפייה שעדיין נהיה מדינת חוק, הציפייה שלך ושלי תהיה שכל מעונות היום יישרו קו.

קארין אלהרר: אם אתה אומר: אין לי כסף לתת להם ליישור קו, אז מה אתה אומר?

קארין אלהרר: תעברו על החוק?

איציק דניאל: אנחנו לא מי שהגיש את התקנות.

איציק דניאל: מי שהגיש את התקנות זה משרד העבודה והרווחה.

קארין אלהרר: בסדר, אבל אתם חלק מן הממשלה, אתם לא יכולים להקטין ראש.

איציק דניאל: אנחנו שוב אומרים, אם הממשלה הייתה מגישה את התקנות היית יכולה להגיד לממשלה: למה לא הצעתם מקור בגינן?

איציק דניאל: בהינתן שמשרד העבודה והרווחה הוא שהגיש את התקנות, אני חושב שמי שצריך לתת על זה את הדעת זה משרד העבודה והרווחה.

איציק דניאל: הוא גם הגורם שאמור לפקח בסופו של דבר ולקבוע מי עומד בסטנדרטים.

קארין אלהרר: הכול בסדר, אבל הייתם בדיונים.

קארין אלהרר: כל הדיונים שנערכו היו אתכם.

איציק דניאל: היינו בדיונים והצפנו את הנקודות כפי שאנחנו מציפים אותן פה בוועדה.

איציק דניאל: אנחנו לא מתעלמים מן האירוע הזה, לא אמרנו לאורך כל הדרך שיהיה בסדר.

איציק דניאל: אפשר להגיד שהרבה דברים חשובים וצריך מקור בגין הרבה מאוד דברים.

איציק דניאל: גם בעולם של מעונות וגם בעולם של רווחה וגם בעולם של בריאות וגם בעולם של חינוך.

איציק דניאל: בסוף זה עניין של סדר עדיפויות ומדיניות.

איציק דניאל: כאשר משרד ממשלתי מחליט להגיש משהו לאישור ולהחיל רגולציה מסוימת, ראוי מאוד – ואני חושב שהם כן מכירים את העלות הזאת והם כן ידעו מה המשמעות שלה, גם הכלכלית על ההורים וגם תקציבית באופן כללי על האירוע הזה.

איציק דניאל: כפי שאנחנו אומרים להם כל הזמן לאורך הדרך: אין לנו שום בעיה, הנושא הזה ראוי ואנחנו מכירים בחשיבות שלו.

איציק דניאל: ככל שמבחינת

איציק דניאל: כם, מבחינת סדר העדיפויות של המשרד, שהוא משרד לא קטן מתוך משרדי הממשלה, אתם רואים את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות, בואו תגידו איך אתם חושבים לנכון לתת מענה לאותן עלויות.

יוסף טייב: לכן דווקא מן הנקודה הזאת אני רוצה לומר לך שדווקא המשרד הזה, שיש לו אגף הכשרות עם 300 מיליון שקל, שיבין שהוא יגיש את התקנות ושייקח משם את הכסף, ושלא יעלה פה אלישע ויגיד לי: אני לא רוצה להתחייב על סכום.

יוסף טייב: שיעלה שוב, שיתחייב על סכום, שיפתור את הסוגיה הזאת.

יוסף טייב: הכסף נמצא שם.

יוסף ג'בארין: אמיר, מה תגובתכם?

אמיר מדינה: אנסה לתמרן בשאלה הזאת.

אמיר מדינה: התקציב שהוקצב ונסגר, כפי שאיציק אמר, הוא 40 מיליון שקלים.

אמיר מדינה: מה שאנחנו יודעים לתת בתקנות זה בדיוק כפי שציינתי ואנחנו לא יודעים לשאת בכל עלות ההוצאה שאנחנו מבקשים להשית.

יוסף ג'בארין: אחדד את הדברים.

יוסף ג'בארין: אתם הצעתם תקנות שאתם יודעים שהתקציב שנדרש כדי ליישם אותן, בלי להטיל עוד עלויות על ההורים ועל המסגרות, הוא הרבה מעבר ל-40 מיליון שקל.

אמיר מדינה: כפי שהראינו בשעות האחרונות, נכון.

יוסף ג'בארין: מה הפתרון שחשבתם עליו?

יוסף ג'בארין: חשבתם שמשרד האוצר ייקח על עצמו את האחריות הזאת?

יוסף ג'בארין: או חשבתם שההורים יישאו בעלויות?

אמיר מדינה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אגיד לך על מה אני חשבתי ואני מבקש שנשאיר את זה בהיקף הדעה שלי, אני לא מדבר עכשיו בשם השר.

אמיר מדינה: תיכף אצא החוצה להתייעצות ואשאל את השר מה הוא רוצה שאני אגיד.

אמיר מדינה: אנחנו יודעים לתת את מה שאנחנו יודעים לתת.

אמיר מדינה: ההתנהלות של אגף מעונות היום בתוך התהליך הזה הייתה התנהלות מקצועית.

אמיר מדינה: אנחנו הכנסנו פנימה את כל האינפוטים המקצועיים שלנו.

אמיר מדינה: כפי שנאמר פה לא אחת, גם אנחנו חושבים שהתקנות הללו הן לא כליל השלמות, אבל זה הצגה שמייצגת אינטרסים ופשרות שנוצרו לאורך הדרך.

אמיר מדינה: העלות הנוספת העודפת צריכה להיות לדעתנו לא מתקציב אגף מעונות יום, שאין לו, וגם לא מההורים.

אמיר מדינה: התקציב הזה צריך להיות תוספתי שיגיע ממקורות שהממשלה תחליט עליהם.

אמיר מדינה: אנחנו דרג מקצועי שמציין את הצרכים.

אמיר מדינה: את התקציב העודף הזה אני לא יודע להביא בשלב הזה.

אופיר כץ: צריך לבקש במסגרת התקציב הזה לקבל גם חלופות.

אופיר כץ: אנחנו נעשה כל מה שאפשר כדי להביא תקציב אבל בהנחה שאין, אז מה, נשאיר את זה כך?

קארין אלהרר: אז עדיף שלא יהיו תקנות.

קארין אלהרר: מה תשאיר בתקנות?

אופיר כץ: אי אפשר להטיל ולו שקל על ההורים שיצטרכו לשלם.

קארין אלהרר: אופיר, אבל מה יישאר?

אופיר כץ: יכול להיות שאת צודקת, שלא צריך להעביר את התקנות האלה אם זה המצב.

יוסף ג'בארין: איציק, אני רוצה לשאול אותך בעניין ההכשרות.

יוסף ג'בארין: האם אין במשרד האוצר תקציבים שיובטחו לפחות לעניין ההכשרות ואז נסגור את הפינה הזאת של 10–15 מיליון שקל וזה יפנה לנו עוד תקציבים להדרכות?

איציק דניאל: אתייחס גם לנושא הזה.

איציק דניאל: אתם בטח יודעים על כל נושא התקצוב וזו לא הפעם הראשונה.

איציק דניאל: אין איזו קופה במשרד האוצר שמחכה שיהיו שימושים אחרים.

איציק דניאל: כרגע הוקצה סכום לא מבוטל לטובת הכשרות מקצועיות גם בזרוע העבודה וגם במשרד האוצר.

איציק דניאל: יש מינהלת הכשרות במשרד האוצר, שהוקמה לא מכבר.

איציק דניאל: יש שם בהחלטת ממשלה מגבלות על ההכשרות, התחומים שבהם היא יכולה לפעול.

איציק דניאל: היא לא יכולה לפעול בתחום של מעונות יום.

איציק דניאל: אני יכול להגיד שככל שיהיו יתרות ולא ימוצה כל הסכום בהכשרות, בין אם בזרוע העבודה ובין אם במינהלת להכשרות מקצועיות, אנחנו נפעל בסיוע, בהינתן שנוכל לבצע הסטות מתוך אותו אי-ביצוע שיהיה להכשרות מקצועיות, לטובת תחום הפעילות הזה.

יוסף ג'בארין: זה יכול להגיע ל-20 מיליון שקל?

איציק דניאל: זה בהינתן שיהיה באמת תת-ביצוע ולא נוכל לבצע שם את כל הדברים.

איציק דניאל: כרגע הסכום הולך לפעילות מסוימת כפי שהוגדר בהחלטת הממשלה.

איציק דניאל: ככל שלא יבוצע שם כל הסכום, או גם בזרוע העבודה לא יבוצע כל הסכום, נוכל לראות לאורך התקופה, אפילו הוועדה יכולה לקבוע כמה וכמה מועדים כדי לראות מה הסכום שנוצל, כמה הכשרות קורות, אחת לרבעון או משהו בסגנון הזה.

איציק דניאל: נבוא לפה, נראה את המצב ובהתאם לזה נוכל להגיד אם אנחנו יכולים לסייע, כן או לא.

איציק דניאל: אני יכול להגיד שאנחנו כן נפעל כדי שהדבר הזה יקרה, אבל כמובן אני לא יכול לתת אמירה ודאית כי הכול תלוי בניצול של הכסף במקומות האחרים.

יוסף ג'בארין: אמיר, הסטות אצלכם – יש מרווח מסוים?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: באגף מעונות יום אין אפשרות לתקצב.

אמיר מדינה: גם כך, כפי שתיארתי קודם, מתוך ה-40 מיליון שקל מקוששים מאיפה שאין לנו בכל שנה חלק יחסי שאני אמור להביא ממצ'ינג.

יוסף ג'בארין: ה-80 מיליון שקל של השנתיים האחרונות נוצלו כולם?

אמיר מדינה: לא כולם נוצלו.

אמיר מדינה: הם ינוצלו.

אופיר כץ: ביקשנו פירוט ולא קיבלנו.

אמיר מדינה: תקבל פירוט.

יוסף ג'בארין: הוא אמר שהם ינוצלו, או שהם תקציב צבוע לפרויקטים שהתחייבו עליהם.

אמיר מדינה: נכון – למכרזים, להכשרות, להדרכות, גם למצלמות, גם לקמפיין שיעלה בקרוב וגם למערכת המחשוב.

יוסף ג'בארין: קמפיין להגברת המודעות.

אמיר מדינה: כן, חד-משמעית.

אופיר כץ: כמה בערך המצלמות מתוך ה-40 מיליון שקל?

אמיר מדינה: רק למעונות הסמל זה יהיה סדר גודל של 10 מיליון שקלים.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציע הצעה.

קארין אלהרר: אני מבקשת להציע שיתקיים דיון עם שני השרים.

קארין אלהרר: הם צריכים לתת תשובות לדבר הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע מהם שמעונות היום לא בסדר העדיפויות והם לא יודעים למצוא לזה תקציב.

קארין אלהרר: אין כזה דבר.

קארין אלהרר: האירוע הזה לא יכול להימשך.

יוסף ג'בארין: אני השתדלתי ביחד עם חבריי בוועדה לצמצם ככל האפשר את העלויות כדי לנסות להתקדם, מתוך מודעות לכך שאנחנו בתקופה של משבר הקורונה, אין תקציב ויהיה קשה למצוא את ההיקף האידיאלי שאנחנו חולמים עליו, בצדק, של מאות מיליוני שקלים שנדרשים כדי לממן את כל העלויות.

יוסף ג'בארין: לכן התחלנו מכך שלגבי התקינה של מספר הילדים לעומת הגננות, הייתה הסכמה שאת זה אפשר להחיל על המעונות הפרטיים.

יוסף ג'בארין: ואז אמרנו שאולי נחשוב על החלה הדרגתית של התקן המשופר, אולי בעוד שנתיים, אולי להתחיל עם החדשים, כלומר למצוא איזו נוסחה שבכל מקרה לא תפגע במסגרות ובהורים.

יוסף ג'בארין: אני מציג קווים כלליים שמתבססים על כך שנחיל את התקן של מספר הילדים על המעונות הפרטיים, ובאופן הדרגתי לשאוף לתקן המשופר למשל בעוד שנתיים, אבל גם אז באופן הדרגתי וגם אז על החדשים.

יוסף ג'בארין: באמצע אפשר להוסיף את הרעיון שתיעשה עבודה של מחקר, הערכת מצב כדי לראות איך מעבירים את הקיימים לתקן המשופר, שזה גם מצריך תקציבים.

יוסף ג'בארין: כמובן הכול כרגע בקווים כלליים.

יוסף ג'בארין: לגבי שני הסעיפים הנוספים, על הדרכות והכשרות: לגבי ההכשרות – התחושה שלי היא שאפשר להסתדר גם עם הסטות תקציביות במשרד האוצר בנוסף להסטות בתוך ה-300 מיליון שקל הקיימים כרגע במשרד העבודה והרווחה.

יוסף ג'בארין: נראה לי שאפשר למצוא 15–20 מיליון שקל כדי לכסות את העניין הזה, וגם אפשר לפרוס את זה על פני שלוש שנים.

יוסף ג'בארין: מטבע הדברים זה לא יכול להתבצע בשנה אחת גם אם יש את כל התקציב.

יוסף ג'בארין: זה כבר נותן לנו אופק מסוים.

יוסף ג'בארין: לגבי ההדרכות – ברור לי שכרגע לא נוכל להסתדר עם ה-100 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: חשבנו אולי לצמצם את ההיקפים לחצי.

יוסף ג'בארין: שוב, לא כי זה ראוי ולא כי זה מקצועי אלא בהתחשב במצב הנוכחי.

יוסף ג'בארין: ואז אנחנו מדברים על 40–50 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: לדעתי זה לא סכום שצריך למנוע את אישור התקנות, פשוט חבל בשביל סכום כזה לא לאשר תקנות כל כך חשובות וכל כך נדרשות.

יוסף ג'בארין: מה גם שאנחנו יודעים שיש הבטחה ל-40 מיליון שקל השנה ולעוד שנתיים.

יוסף ג'בארין: נראה לי שזה נשאר המכשול העיקרי, מכשול של 30–40 מיליון שקל, אם אני לא טועה, איציק, אמיר, הודיה, פחות או יותר, במתכונת הכי מצומצמת שאפשר לחשוב עליה והכי רזה.

הודיה הומינר רוזנבלום: ועל פי המידע שאנחנו יודעים כרגע.

אמיר מדינה: כשלא עושים שום דבר חוץ ממה שתיארת.

יוסף ג'בארין: כן, המתכונת הכי רזה.

אמיר מדינה: אמרתי שיש גם שוטף, יש גם התנהלות שוטפת.

יוסף ג'בארין: אבל השוטף זה הדרכות.

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: מכרזים שהאגף מקיים.

יוסף ג'בארין: זה בתוך ה-40 מיליון שקל.

אמיר מדינה: אבל אנחנו לא מחשיבים אותם עכשיו.

אמיר מדינה: אנחנו אומרים שהכסף הולך רק להדרכות.

יוסף ג'בארין: לא, הורדתי את ה-10 מיליון שקל לפיקוח, 10 מיליון שקל למצלמות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להשאיר 20 מיליון שקל להדרכות ואז אנחנו צריכים עוד 30 מיליון שקל.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל מה עם ההכשרות?

יוסף ג'בארין: הסתמכתי על מה שאמר איציק ומה שאמר אלישע, שהסכום הזה של 15 מיליון שקל, מקסימום 20 מיליון שקל, של הכשרות, ובמיוחד אם זה נפרס על פני שנתיים–שלוש - - -

הודיה הומינר רוזנבלום: אני לא בטוחה שהדברים של - - -

קארין אלהרר: אלישע לא התחייב לכלום.

יוסף ג'בארין: הוא לא התחייב אבל אני שמעתי גם את איציק שמוכן לבדוק את העניין הזה.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל אני לא בטוחה שזה קשור לאיציק.

יוסף ג'בארין: לא מתוך ה-300 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: זה תקציב נוסף.

הודיה הומינר רוזנבלום: אה, לגבי התקציבים של מה שיישאר.

הודיה הומינר רוזנבלום: אבל השאלה היא מתי הוא יידע מה יישאר, האם זה בכלל בלוחות הזמנים של ההכשרות.

איציק דניאל: הייתי שמח שהאגף להכשרות מקצועיות יתאר בדיוק כמה הכשרות הוא הולך להציע לאורך כל השנה ואז נוכל להתאים את התקציב שיישאר.

הודיה הומינר רוזנבלום: אתה מדבר על השאריות מה-322 מיליון שקל?

איציק דניאל: לא, דיברתי על תקציב נוסף.

איציק דניאל: קיימת מינהלת הכשרות במשרד האוצר.

איציק דניאל: ככל שיהיה שם תת-ביצוע נוכל לפעול ולהסיט חלק מן התקציב לטובת התחום.

הודיה הומינר רוזנבלום: באיזו נקודת זמן?

איציק דניאל: נשמח לראות מה האגף להכשרות עושה.

איציק דניאל: כשיעדכנו אותנו בלו"ז של ההכשרות אנחנו נעדכן אתכם בחזרה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל שיצאתי באמצע.

יוסף ג'בארין: שמתי לב שאתה נכנסת ולכן גם ניסיתי לסכם את הדברים, להגיד איפה הם עומדים.

יצחק פינדרוס: חסר לי רק נתון אחד שאני רוצה לדעת.

יצחק פינדרוס: בנושא ההכשרות המקצועיות – מי אחראי עליו?

יוסף ג'בארין: האגף למעונות יום.

יצחק פינדרוס: זה ברור בתקנות?

ליאור גבאי: אדוני היושב-ראש, זה לא מה שקיים בפועל היום.

ליאור גבאי: הוא לבד.

יצחק פינדרוס: אני מבקש שזה יהיה ברור.

יצחק פינדרוס: אני שואל: מי מאשר?

יצחק פינדרוס: לגבי מי מבצע – מצדי שתבצע אוניברסיטת ג'נין.

יצחק פינדרוס: לא מעניין אותי מי מבצע.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לדעת מי בסוף אחראי, כי גילינו פה שיש כל מיני אגפים בממשלה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לדעת שיש לי כתובת, שמחר בבוקר אני בא לאמיר והוא הכתובת שלי.

יצחק פינדרוס: אין לי הרבה כתובות, יש לי כתובת, הוא האחראי להחליט: הגוף הזה הכשיר או לא הכשיר, יודע מה הוא עושה או לא יודע מה הוא עושה.

יצחק פינדרוס: הוא אחראי.

יצחק פינדרוס: אני רוצה שזה יהיה ברור בתקנות.

יצחק פינדרוס: שיש accountability לאדם שהוא האחראי.

יצחק פינדרוס: לא השם שלו אלא התפקיד שלו.

יצחק פינדרוס: אל תכניסו את השם שלו בתקנות, אני מבקש.

יוסף ג'בארין: תשובת

יוסף ג'בארין: כם לגבי המסובסדים הייתה שאולי 30% מן הגננות עדיין לא הוכשרו?

אמיר מדינה: לא שלא הוכשרו.

אמיר מדינה: סדר גודל של 30% מן המטפלות הן בתחלופה ואז הן נדרשות להכשרה.

יוסף ג'בארין: בגלל התחלופה.

יוסף ג'בארין: לגבי אלה שהוכשרו בעצם אתם הייתם הכתובת להכשרה, נכון?

אמיר מדינה: ההכשרה התבצעה באגף להכשרה מקצועית.

אמיר מדינה: אנחנו היינו הגורם המממן.

ליאור גבאי: ההכשרה לא התבצעה על ידי האגף.

ליאור גבאי: היא התבצעה על ידי האגף להכשרה מקצועית.

ליאור גבאי: אני מנסה למקד את מה שחבר הכנסת פינדרוס אומר, שאנחנו מבקשים שההכשרה של מעונות היום תתבצע באמצעות האגף למעונות יום ולא תתברבר במסגרות אחרות.

יצחק פינדרוס: לא, לא.

יוסף ג'בארין: הוא רצה לדייק, שיהיה ברור איפה הבית.

יצחק פינדרוס: אני רוצה בתקנה 7(א)(1), במקום שיהיה כתוב "האגף להכשרה מקצועית", בגלל שאנחנו יודעים שיש הרבה אגפים כאלה במדינה ואפילו במשרד הרווחה יש כמה ובמשרד הכלכלה כמה ויש כבר במשרד האוצר כידוע לנו, מי שלא קרא אפנה אותו לכתבות, יש היום כבר הכשרה מקצועית במשרד האוצר.

יוסף ג'בארין: איציק אמר שיש.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה ליפול שם.

יצחק פינדרוס: אני רוצה שמי שאחראי על זה, יהיה כתוב: "אגף למעונות יום בזרוע העבודה".

יצחק פינדרוס: לא שהוא הופך להיות אגף להכשרה מקצועית.

יצחק פינדרוס: הוא הופך להיות ל-accountability, הוא מחליט: הייתה הכשרה, לא הייתה הכשרה.

יוסף ג'בארין: זה משהו עקרוני?

דבורה ספיר אליעזר: ההצעה כאן היא דווקא לפזר.

דבורה ספיר אליעזר: החלטות בקשר לשאלה מה צריכה להיות ההכשרה ואם יהיו הכשרות מותאמות ואם יהיו פטורים הן של הממונה על זרוע העבודה, בכוונה, בכדי שלא יהיה מצב שיש עמדה אחת של האגף למעונות יום ולא של האגף להכשרה מקצועית.

יצחק פינדרוס: אני מעדיף להוריד את זה לאגף למעונות יום.

דבורה ספיר אליעזר: הממונה על זרוע העבודה הוא הממונה גם על האגף להכשרה מקצועית וגם על האגף למעונות יום.

דבורה ספיר אליעזר: זאת הייתה ההחלטה שנתקבלה כדי שתהיה עמדה אחת למשרד.

דבורה ספיר אליעזר: זה דבר אחד.

דבורה ספיר אליעזר: דבר שני, בכוונה ועל מנת להכיר בכמה שיותר מטפלות, בשים לב לכך שיש מצוקה, כפי שצוין, בקשר למספר המטפלות, ניסינו לפזר את מספר הקורסים ומספר המוסדות.

דבורה ספיר אליעזר: לכן מבחינתנו לצורך החוק מכירים גם בלימודים של הסמינרים, למרות שהם הרבה יותר ארוכים, וגם בלימודים במסגרת תואר ראשון.

יצחק פינדרוס: עכשיו לא דיברתי על הסמינרים.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא תשובה להערה שלך, זה לפני כן.

דבורה ספיר אליעזר: גם קורסים לתואר ראשון הוכרו במסגרת ההכשרה.

דבורה ספיר אליעזר: הכרנו בכמה שיותר מוסדות שאנחנו חושבים שהם מוסדות רציניים בכדי שיהיו כמה שיותר מטפלות.

דבורה ספיר אליעזר: לדעתי עכשיו לצמצם דווקא רק להכשרות של האגף להכשרה מקצועית לא יהיה נכון, זה יהיה פשוט לצמצם שלא לצורך.

דבורה ספיר אליעזר: זה דבר אחד.

דבורה ספיר אליעזר: דבר נוסף, לעניין איך תיבנה ההשתתפות של המדינה – אנחנו מזכירים שלא משנה מה יהיה גובה ההשתתפות, עדיין זאת השתתפות ותמיכה כי זה לא פעילות שהמשרד עושה אלא אנחנו מפקחים על פעילות.

יצחק פינדרוס: לכן מה שאמרתי עוד יותר חשוב, כי מי שיושב מולם – אני רוצה להסביר ליושב-ראש ואולי אז תעזרי לי גם משפטית.

יצחק פינדרוס: כשאני אומר שמי שיהיה אחראי על ההכשרות בסוף יהיה מנהל אגף מעונות יום זה מקל עליך.

יצחק פינדרוס: אם לצורך העניין אתה מקצה עכשיו 20 מיליון שקל להכשרות והעלות של ההכשרות היא 30 מיליון שקל.

יצחק פינדרוס: מי הגוף שמנהל את הדיאלוג מול מעונות היום?

יצחק פינדרוס: לא האגף להכשרה מקצועית.

יצחק פינדרוס: אמיר מנהל איתם דיאלוג, הוא צריך להגיד להם: חבר'ה, אני רוצה השתתפות של 20%, של 30%, הוא עומד מולם.

יצחק פינדרוס: מה אתה אומר למעונות היום?

יצחק פינדרוס: בנושא ההכשרות תדברו עם האגף הזה, בנושא הזה תדברו עם האגף הזה, ובנושא הזה תדברו עם האגף ההוא.

יצחק פינדרוס: לא רוצה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה כתובת שמנהלת דיאלוג, מי שיש לו את הסמכות והוא אומר לחבר'ה: אלה ההכשרות, תלכו למכללת הדסה, תעשו את כל ההכשרות, זה ה-10 שעות, זה ה-12 שעות, זה מה שצריך, תביאו את זה.

יצחק פינדרוס: העלות – אני אעזור לכם בהשתתפות, אני אשתתף ב-20%, ב-30%, ב-70%, ב-100%, לא משנה בכמה.

יצחק פינדרוס: אם אנחנו נתחיל לפצל את זה, אני נורא חושש מזה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך בכנות, אני חושש מזה, בפרט מה שהיה לאחרונה כשמשרד האוצר ניסה להוציא חלק מן ההכשרות המקצועיות למשרד האוצר, משרד הכלכלה ומשרד הרווחה בפיצול – חלק רצה להישאר פה, חלק רצה להישאר שם.

יצחק פינדרוס: זה ברדק.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה להיכנס לברדק הזה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לדעת: יש לי מנהל מעונות יום, הוא אחראי על ביצוע התקנות, לו גם יש את הסמכות לקבוע מה הן, איפה הן.

אביעד שוורץ: רק אוסיף, דיברנו על זה בהתחלה, אם יפתחו קורס מקוון, כשחלק מן הכסף, מה-300 מיליון שהגיע לזרוע העבודה נועד לפיתוח קורסים מקוונים, שיהיה פתוח חופשי, אין פה כוונה שהמשרד ירוויח כסף מהקורס הזה, ברגע שקורס מקוון והוא פתוח זה יכול לצמצם משמעותית עלויות.

אביעד שוורץ: קורס מקוון, לא שיעור בזום אלא קורס שבנוי להיות קורס מקוון.

אביעד שוורץ: אלה יכולים להיות קורסים איכותיים מאוד, עם הרבה תכנים שמשולבים, עם מקרים, עם סרטונים, קורס איכותי מקוון שפתוח בחינם לכל מעונות היום, לכל מי שרוצה להכשיר את המטפלת ואומר לה: הנה, תראי, יש פה קורס.

אביעד שוורץ: יכול להיות שזה יעזור לה לדעת איך לעשות את הדברים.

אביעד שוורץ: בסופו של דבר זה יכול להוזיל עלויות לטובת כולם.

דבורה ספיר אליעזר: דבר שני שחשוב להגיד, אמנם אמרתי את זה כבר כמה פעמים אבל זה חשוב לי בהיבטים שאתם מדברים עליהם: לא משנה מה יהיה התקצוב הסופי, בואו נגיד שנגיע לתקצוב מקסימלי, עדיין יהיה צורך לבנות מבחני תמיכה או מבחני תקצוב לצורך מימון הפעילות בהתחשב בתקציב שיינתן.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא יכול להיעשות במסגרת התקנות האלה, זה לא המקום הנכון וזה לא הסמכות.

דבורה ספיר אליעזר: כאן אין סמכות לבנות את מבחני התמיכה האלה.

דבורה ספיר אליעזר: זה ייעשה במשרד.

יוסף ג'בארין: את מדברת על ההדרכות?

דבורה ספיר אליעזר: כן.

דבורה ספיר אליעזר: נגיד שהמשרד יסייע במימון של הדרכות במסגרת מבחני תמיכה, שהיא המסגרת הנכונה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו לא מדברים כאן על פעילות שהמשרד עושה, שהוא נותן אותה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מדברים על פעילות שהמשרד מפקח עליה.

דבורה ספיר אליעזר: נצטרך לבנות מבחני תמיכה.

דבורה ספיר אליעזר: אלה לא הובאו לוועדה, הם לא חלק מן התקנות.

שמרית גיטלין שקד: נכון, נכון.

דבורה ספיר אליעזר: חשוב מאוד להבהיר את הנקודה הזאת.

יצחק פינדרוס: יוסף טייב, אתה מבין שזה מחזק את מה שאמרתי.

דבורה ספיר אליעזר: ככל שיהיו מבחנים כאלה, אני מקווה שיהיו בהמשך לשיח שהיה כאן, הדברים יהיו ברורים במסגרת אותם מבחנים ולא במסגרת התקנות כאן.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, לאן זה מוביל?

קארין אלהרר: מה קורה?

יוסף ג'בארין: תיכף.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשמוע את נציגת המועצה לשלום הילד שאנשיה מלווים אותנו מאז אתמול, מיטל בק, בבקשה.

מיטל בק: שלום, צוהריים טובים.

מיטל בק: תודה.

מיטל בק: אנחנו פה בדיונים כבר מאתמול וגם בשבוע שעבר.

מיטל בק: אני שמחה על האפשרות לקחת חלק גם בדיון היום.

מיטל בק: כפי שאתם יודעים, המועצה לשלום הילד תומכת מלאה בהבאת התקנות לוועדה.

מיטל בק: כבר שנה וחצי אנחנו מחכים להן.

מיטל בק: כבר עשור שלם בעצם המועצה שותפה בתהליך של קביעת סטנדרטים ראויים למסגרות של הגיל הרך.

מיטל בק: מבחינתנו זה באמת רגע היסטורי וחשוב.

מיטל בק: אנחנו מברכים על ההתקדמות המואצת שהייתה פה בימים האחרונים ועל הנחישות שלך, יושב-ראש הוועדה.

מיטל בק: בלי הפעילות של הוועדה לזכויות הילד לא היינו פה היום.

מיטל בק: כמובן גם חברות הכנסת קארין אלהרר ויפעת שאשא ביטון, כל מי שהיה שותף.

מיטל בק: מבחינתנו התקנות חייבות לעבור בלי שיהיו עיכובים נוספים.

מיטל בק: המועצה לשלום הילד הגישה טיוטה של ההתייחסות שלנו לתקנות.

מיטל בק: חלק מן ההערות שהגשנו התקבלו, אנחנו מברכים על זה.

מיטל בק: מטבע הדברים, יש לנו השגות על הנוסח הנוכחי, כמו כל הארגונים כאן, כל ארגון והשגותיו.

מיטל בק: ברור שתהיה פה פשרה בין כולם בשביל להגיע לנוסח מוסכם, כדי שהתקנות יעברו.

מיטל בק: מה שעומד לנגד עינינו הוא טובת הילדים, זה הזכות שלכם לחינוך וטיפול איכותי.

מיטל בק: מה שיוחלט פה היום יש לו חשיבות מכרעת לחיים של הילדים, לשלומם ולהתפתחותם.

מיטל בק: אני חושבת שזה נקודת מוצא מאוד מאוד ברורה וחשוב להניח אותה על השולחן.

מיטל בק: עם הנחות המוצא האלה, אני רוצה להתייחס לכמה דברים בתקנות שהם מבחינתנו במועצה מאוד מאוד קריטיים.

מיטל בק: הדבר הראשון, לגבי התקינה.

מיטל בק: סליחה שאני מחזירה אותנו במובן מסוים אחורה אבל אלה דברים שחייבים מבחינתנו להיאמר.

מיטל בק: לגבי התקינה – אנחנו רוצים שהתקינה תהיה טובה יותר לילדים ואנחנו מבינים שיש פה מגבלה של תקציב.

מיטל בק: התקינה שמוצעת בתקנות – ברור שהיא טובה יותר מזו שקיימת בפועל, אבל אנחנו מבקשים להציב יעד אופטימלי בתוך התקנות, מה שלא ראינו בניסוח האחרון, שתהיה איזו הפחתה הדרגתית של התקינה.

מיטל בק: כרגע הפחתה של ילד אחת – מבחינתנו זה לא לגמרי עושה את העבודה.

מיטל בק: אנחנו מבקשים משהו הדרגתי, כמו במסמך ההמלצות של ועדת רוזנטל שמופיע במסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, משהו שייקבע לטווח ארוך של שלוש או של חמש שנים, משהו שיביא לשינוי מהותי.

מיטל בק: זה מבחינתנו השינוי המבוקש.

מיטל בק: צריך להציב איזשהו יעד גבוה וטוב, ושיינתן פה זמן להיערך.

מיטל בק: צריך כמה שנים להיערכות לדבר הזה אבל אנחנו לא יכולים להישאר עם התקינה הקיימת.

מיטל בק: במקביל כמובן יהיו הכשרות של אנשי צוות נוספים בשנים הללו כדי שכוח האדם יגדל ואז הדבר הזה יסתדר.

מיטל בק: אבל אנחנו מבקשים שתהיה התייחסות לדבר הזה בתוך התקנות.

מיטל בק: לגבי התפוסה – בתקנה 2(ג) יש את החריגה של אותם 10%.

מיטל בק: התיקון המוצע מבחינתנו מעלה קושי כי ברגע שהקבוצה תגדל אנחנו נחזור לסטנדרט הצפוף שקיים כבר היום ואז לא עשינו פה שום דבר.

מיטל בק: התיקון החדש הוא גם שייכנס מטפל שני, שזה או מנהל המסגרת, כשהמנהל ייחשב מחנך או מטפל, לא כשמדובר בדמות אדמיניסטרטיבית.

שמרית גיטלין שקד: אני לא מבינה את התיקון האחרון שדיברת עליו.

מיטל בק: אסביר.

מיטל בק: כתבנו בהערות של המועצה שהגשנו שפוטנציאל ההחרגה הופך אותם מחריג לכלל ואז בעצם לא יהיה פה שום שינוי.

מיטל בק: ברור לנו שיש מקרים שבהם יש צורך בהחרגה, אנחנו לא נגד, אנחנו מבינים את המציאות בשטח, אבל הקריטריונים פה לא ברורים לנו.

מיטל בק: ברגע שמאפשרים כאן החרגה בנסיבות מיוחדות, לא ברור לנו איך זה יבוצע.

מיטל בק: בעצם כולם יגדילו.

מיטל בק: אנחנו רוצים שייכתב שתהיה אפשרות למפקח או לממונה, מה שיוחלט, מי אשת הצוות שתתווסף והפיקוח יהיה עליה.

מיטל בק: אנחנו רוצים שזה יהיה בפנים כדי שהחריגה לא תהיה באופן מיידי והיא לא תהיה ללא פיקוח.

מיטל בק: אנחנו רוצים להרחיב במקצת על מה הן הנסיבות המיוחדות האלה.

מיטל בק: לדעתנו זה חסר, היינו רוצים להוסיף את זה.

מיטל בק: שמרית, מה שאמרתי עכשיו ברור או להסביר שוב?

שמרית גיטלין שקד: לא לגמרי.

דבורה ספיר אליעזר: זה היה לנו ברור וההערה נשקלה, אני חייבת לומר, ואפילו נשקל שלא תהיה החרגה של 10% בעקבות ההערה של המועצה לשלום הילד.

דבורה ספיר אליעזר: בעקבות ההערות התקציביות שנשמעו פה לגבי העלויות והערות משרד האוצר בעניין הזה חזרנו לנוסח כפי שהובא לוועדה, שגם עליו היו טענות, גם של משרד האוצר.

דבורה ספיר אליעזר: בעקבות הערות על הריחוק מן המספר של הוראת השעה החזרנו את ההוראה להיות כפי שהייתה.

מיטל בק: אוקיי.

מיטל בק: מה שאני אומרת לא דורש תוספת של תקציב, ההסבר על מה הן הנסיבות המיוחדות ומה ההחרגה ואיפה ההחרגה הזאת הולכת להיות מבוצעת.

דבורה ספיר אליעזר: אבל את קובעת את סדר העדיפות של האכיפה ויכול להיות שבסדר העדיפות של האכיפה בנקודה קונקרטית נכון יותר להתמקד היום בפיקוח על המסגרות, שהן מקיימות תנאים מינימליים מסוימים, ולא דווקא להתמקד ב-10% האלה.

דבורה ספיר אליעזר: ברגע שקובעים דבר כזה בתקנות – שלדעתי שם לא הסמכות לקבוע דברים כאלה – אז בעצם מייעדים את האכיפה למשהו מסוים שאולי הוא לא אופטימלי, שאולי לא יהיה נכון למקד את האכיפה דווקא בנקודה הזאת.

דבורה ספיר אליעזר: צריך לחשוב על האכיפה בצורה רוחבית.

מיטל בק: מה לגבי התקינה?

מיטל בק: ציינו איזשהו סטנדרט שיהיה לאורך זמן, לתקופה של כמה שנים.

דבורה ספיר אליעזר: זאת הייתה ההצעה שלנו ולא הצלחנו לתאם אותה מול המשרדים האחרים.

יוסף ג'בארין: מיטל, יש לך הערות נוספות?

מיטל בק: כן, עוד שני דברים אחרונים.

מיטל בק: אנסה להיות ממוקדת.

מיטל בק: לגבי התוכן של ההכשרות בתוספת השנייה, לא ראינו התייחסות לילדים עם אלרגיה וגם לא ראינו התייחסות מספקת לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

מיטל בק: מופיע שם "מבוא לטיפול בילדים עם מוגבלות" אבל לא ראינו משהו יותר מעמיק מזה.

מיטל בק: אני רוצה לציין שהן שתי אוכלוסיות שמהוות אחוז נכבד מילדי המסגרות, זה אלפי ילדים בכל מחזור.

מיטל בק: אנחנו כן רוצים שתהיה פה התייחסות מפורטת אליהם בתוספת, ואם לא בתוך התוספת אז לפחות בתוך הקורס עצמו, אבל אנחנו יודעים שאם הדברים לא כתובים אז לא בטוח שאנחנו נראה להם קיום.

מיטל בק: אשמח לקבל תשובה גם על זה.

מיטל בק: ועוד לגבי התכנים של ההכשרה, כתוב: "זיהוי סימני מצוקה בילדים".

מיטל בק: המילה שהייתה חסרה לנו היא "סיכון".

מיטל בק: מצבי סיכון בעצם קודמים פעמים רבות להופעה של סימני מצוקה והמילה "סיכון" פה היא משמעותית.

מיטל בק: זה גם מצבי סיכון בבית, זה כמובן גם מצבי סיכון בתוך המעון.

מיטל בק: ברגע שלמטפלת תהיה הכשרה על כל הסימנים של מצבי סיכון, אם היא פוגשת את הילד על בסיס יום-יומי זה עשוי להגדיל את הסיכוי להתערבות טיפולית וכמובן להגדיל את אחוזי הדיווח על פי חובת דיווח.

דבורה ספיר אליעזר: למעשה זאת הכוונה.

מיטל בק: ראינו שיש התייחסות ספציפית לחובת דיווח בתוך התקנות, בתוספת, אבל זה לאחר מעשה.

מיטל בק: אנחנו רוצים להקדים את הדבר הזה ולגלות את הסיכון קודם.

מיטל בק: מבחינתנו זה הצלת נפשות.

יוסף ג'בארין: דבי אומרת שזאת הכוונה ולכן אין בעיה להכליל את זה.

שמרית גיטלין שקד: בתוספת השנייה, בפסקה (2), אני מוסיפה אחרי המילים "כולל זיהוי": "מצבי סיכון וסימני מצוקה בילדים".

מיטל בק: ומה לגבי ילדים בעלי מוגבלות?

שמרית גיטלין שקד: דבי, בפסקה (13) יש התנגדות שנכתוב "תזונה, אורח חיים בריאים וילדים עם אלרגיות"?

הודיה הומינר רוזנבלום: בקורס העזרה הראשונה יש חלק שמדבר על ילדים עם אלרגיות.

שמרית גיטלין שקד: אבל זה הטיפול, זה כשכבר קרה התקף אלרגיה.

מיטל בק: אנחנו מדברים על משהו קודם יותר, על מניעה.

דבורה ספיר אליעזר: זה יהיה בפרק של העזרה הראשונה.

שמרית גיטלין שקד: בעזרה הראשונה זה מן הסתם הטיפול בילד עם אלרגיה שכבר נחשף לחומר אלרגני.

שמרית גיטלין שקד: אני מניחה שהיא מתכוונת להכיר באופן כללי את נושא האלרגיות.

מיטל בק: נכון, כמניעה, כהתנהלות יום-יומית, לא כשמתרחש אירוע של אלרגיה.

מיטל בק: שני הדברים האלה נדרשים כמובן, הם לא תחליפיים האחד לשני.

דבורה ספיר אליעזר: אני חושבת שלא כדאי.

דבורה ספיר אליעזר: זה נושא חשוב.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מדברים כאן על נושאים כלליים.

דבורה ספיר אליעזר: צריך להתחשב בעובדה שצמצמנו את ההכשרה מ-676 שעות ל-220 שעות ולכן אני חושבת שבמסגרת הנושאים, כולל הנושא של עזרה ראשונה, נושא האלרגיות נמצא שם.

דבורה ספיר אליעזר: אני חושבת שאין צורך לפרט אותו במיוחד בפסקאות.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא שאנחנו עומדים על הרגליים האחוריות אם זה נמצא, אבל נוכח העובדה שאנחנו מצמצמים את שעות ההכשרה וזה נמצא בחלק מן התכנים אז לדעתי אין צורך לציין את זה בצורה פוזיטיבית בתוך התקנה.

יוסף טייב: כפי שאמרה שמרית, יכול להיות שבלימודי העזרה הראשונה מדברים רק על טיפול.

אביעד שוורץ: התקנות פה הן כלליות.

אביעד שוורץ: הן לא כוללות את כל הסילבוס של הקורס.

אביעד שוורץ: זה יכלול את התכנים.

אביעד שוורץ: ברור שאפשר גם עוד תכנים נוספים.

דבורה ספיר אליעזר: אולי זה יהיה בתוספת השנייה בפסקה (12): "היגיינה, בריאות, מצבי אלרגיות ומניעת מחלות מדבקות".

שמרית גיטלין שקד: לדעתי זה קשור לתזונה.

שמרית גיטלין שקד: הרעיון הוא שכאשר נותנים להם לאכול צריך לשים לב שיש ילדים עם אלרגיות.

הודיה הומינר רוזנבלום: אולי כדאי לבקש ממשרד הבריאות להתייחס גם לנושא הזה.

דבורה ספיר אליעזר: אין לי בעיה להוסיף את זה אבל נראה לי שזה אמור להיות כלול בנושא הכללי.

אביעד שוורץ: מה שדבי אמרה נשמע לי שנכלל בתוך בריאות.

דבורה ספיר אליעזר: היא מדברת על תזונה אבל גם בתוך תזונה זה אמור להיכלל.

שיר סגל: שמרית, אם זה נמצא בתוך תזונה אז לא צריך להגיד מה נמצא כי אז נצטרך להתחיל לפרט מה כן ומה לא.

שמרית גיטלין שקד: אמרתי לדבי שאם רוצים לכתוב את זה, לדעתי מתאים יותר בפרט של תזונה.

דבורה ספיר אליעזר: אין בעיה.

דבורה ספיר אליעזר: אם יחליטו לכתוב את זה.

דבורה ספיר אליעזר: צריך להתמקד בנושאים הכלליים כי אם יורדים לרזולוציות נמוכות אז זה לא עמוד אחד, אז אפשר לכתוב עוד סט של תקנות.

שמרית גיטלין שקד: אני מקבלת את ההערה, אבל אני לא זאת שמחליטה.

קארין אלהרר: מה הלאה, אדוני היושב-ראש?

יוסף ג'בארין: שמרית ודבי רוצות לפחות שעתיים כדי לעבוד על הניסוחים.

יוסף ג'בארין: אני הצעתי את הקווים הכלליים.

יצחק פינדרוס: מה אתה עושה בנושא התקינה?

יצחק פינדרוס: מה הסיכום שלך?

יוסף ג'בארין: בנושא התקינה, לגבי מספר הילדים ביחס למספר הגננות, כולנו הסכמנו שהתקן שקיים היום במעונות המסובסדים יחול גם על כל המעונות הפרטיים.

יוסף טייב: אז תהיה בעיה רק עם הקבוצה האמצעית.

יצחק פינדרוס: לא מתקנים, משאירים את מה שיש.

יוסף ג'בארין: הקבוצה האמצעית זה לגבי התפוסה.

יוסף ג'בארין: אמרנו שלגבי התפוסה אולי בניסוח ניתן לשנות כי שם יש פער גדול יחסית.

יוסף ג'בארין: שאלנו האם זה בכלל מעורר קושי, ואם כן אפשר - - -

יצחק פינדרוס: בתפוסה כן עושים תקינה חדשה?

יוסף ג'בארין: בתפוסה כן, כי אמרו ש-10% או 15% עונה על כל הבעיות.

יוסף טייב: מוסיפים 10%, שזה נותן להגיע למה שקיים היום.

יוסף טייב: הבעיה היא שבקבוצה האמצעית יש לנו בעיה.

יוסף ג'בארין: מיטל העלתה את השאלה מתי יש נסיבות מיוחדות וכדומה.

יוסף ג'בארין: זה נשאר בשיקול דעת.

יוסף ג'בארין: אמרנו שנחיל על כולם, שזה אמור ממילא, רוב המעונות הפרטיים פחות או יותר יוכלו לעמוד בזה.

יוסף ג'בארין: ממילא זה גם לא עכשיו, זה בעוד תקופה.

יוסף ג'בארין: אבל אמרתי שאנחנו בכל זאת רוצים לתת משהו מבחינת התקינה המשופרת.

יוסף ג'בארין: אני הצעתי ללכת בכיוון של החלה הדרגתית, שתתחיל אולי בכלל רק בעוד כשנתיים, שתתחיל באופן הדרגתי על החדשים.

יוסף ג'בארין: מישהו שאל לגבי חדשים – חדשים זה אומר סמל חדש, זה לא אומר מעון שעבר ממקום למקום.

יוסף ג'בארין: נכון?

קארין אלהרר: מה זה סמל חדש?

קארין אלהרר: לא כולם מקבלים סמל.

שמרית גיטלין שקד: ויצ"ו למשל, כשהוא פותח מעון חדש הוא מבקש רישיון חדש למעון או שהוא פועל תחת אותו רישיון?

דבורה ספיר אליעזר: המעון חייב אישור.

יוסף טייב: הסמל הוא פר מקום.

יוסף ג'בארין: אחדד את הדברים.

יוסף ג'בארין: אני מנסה עד כמה שאפשר להשאיר את הרציונל, גם אם תהיה בו קצת דחייה.

יוסף ג'בארין: לכן אמרתי שצריך קודם כול לחשוב על החדשים, וגם לגביהם להחיל באופן הדרגתי, בהדרגה שתתחיל אולי בעוד כשנתיים, ובהדרגה שאולי אפשר להתחיל עם שכבות.

יוסף ג'בארין: נגיד שבשנה הראשונה, שזה בעוד שלוש שנים, זה גילאי לידה עד שנה אחת, אחר כך גילאי שנה עד שנתיים, אחר כך מה שנקרא הבוגרים.

יצחק פינדרוס: אנחנו לא פותרים את עיקר המצוקה.

יצחק פינדרוס: אם הייתי בא לייצג את מעונות היום – אתה צודק.

יצחק פינדרוס: כשאתה אומר "חדש" – אוקיי, החדש יתמודד עם זה.

יצחק פינדרוס: הרי המשמעות של זה היא שאתה מייקר להורים במעונות המפוקחים ב-20% את המחיר.

קארין אלהרר: למה?

יוסף ג'בארין: למעונות הקיימים אני לא משנה.

יצחק פינדרוס: אסביר למה.

יצחק פינדרוס: בנצרת או במודיעין עילית נפתח מעון.

יצחק פינדרוס: התחשיב הכלכלי שלו כרגע היה 90,000 שקל.

יצחק פינדרוס: הוא צריך לקחת עוד שני אנשי צוות.

יצחק פינדרוס: זה עולה לו עוד 10,000 שקל.

יצחק פינדרוס: איך הוא מחלק את הכסף הזה?

יצחק פינדרוס: עד היום זה התחלק בינו ובין משרד האוצר ומשרד הרווחה, היה חלק מסובסד.

קארין אלהרר: לא, לפרטיים לא היה מסובסד.

יצחק פינדרוס: לא דיברתי על הפרטיים.

יצחק פינדרוס: דיברתי על מעונות היום עם סמל.

יצחק פינדרוס: למעון סמל עולה עכשיו 100,000 שקל.

יצחק פינדרוס: יש לו הוצאה של עוד 10,000 שקל.

יצחק פינדרוס: את העלות של ה-10,000 שקל האלה הוא מחלק בין ההורים, בלי סבסוד בכלל, כי משרד האוצר לא מתחייב שהוא מעלה את הסבסוד.

יצחק פינדרוס: בעצם אתה מעלה את המחיר בעוד שנתיים למעונות החדשים ב-20%.

יצחק פינדרוס: אם אתה מדבר כלפי הרשתות של מעונות היום, מה אכפת להם, They couldn’t care less.

יצחק פינדרוס: אבל אתה היום יושב וב-2023 העלית להורה את המחיר.

יוסף ג'בארין: איפה?

יוסף ג'בארין: במסובסדים?

יצחק פינדרוס: כן, העלית את המחיר ב-20%.

יצחק פינדרוס: תעשו חשבון – זה כמעט 30%.

יצחק פינדרוס: אם אני עושה חשבון כלכלי, העלית את המחיר ב-30% פר ילד.

יוסף ג'בארין: במסובסדים בכל מקרה צריך לעדכן את המחירים ולעדכן את הסבסוד.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: אז תעשה את זה במקביל לעדכון, תעשה בתנאי שלא יעלו את המחיר, שתהיה רק השתתפות סמלית, לא יודע מה.

יוסף ג'בארין: עכשיו הם מבקשים את העדכון.

יצחק פינדרוס: אתה מודיע עכשיו שב-2024 אתה צריך להכניס למעון יום שיש בו 80 ילדים עוד שלושה אנשי צוות.

יוסף ג'בארין: למעון חדש.

יצחק פינדרוס: מעון חדש, בסדר, אבל התחשיב הכלכלי שלו, מי הולך לשלם את זה?

יצחק פינדרוס: האימא שכרגע היא עוד לא בהיריון אבל היא תהיה בהיריון בעוד שנתיים והיא תלד בעוד שלוש שנים, היא תשלם את העלות שעליה החלטת עכשיו?

יצחק פינדרוס: זה נחמד, ואז תגיד: לא ידעתי, לא זכרתי, הייתי אז בוועדה, לא שמתי לב, הוא כבר לא יכול לבחור בי, הוא כבר לא בפריימריז, הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: אני משקף את המשמעות של ההחלטה שלנו.

יצחק פינדרוס: נכון שאין לוביסטים לילדים האלה שעוד לא נולדו, כפי שאמרתי כשאין עוד היריון, אבל בפועל אנחנו מכריחים אותם עכשיו לשלם עוד 30%.

יצחק פינדרוס: למה 30%?

יצחק פינדרוס: כי הרי אתה לא מחייב את המדינה לתת יותר סבסוד.

יצחק פינדרוס: נכון?

יצחק פינדרוס: אם פר ילד במקום 2,500 שקל יעלה - - -

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: אולי כן.

יצחק פינדרוס: אין בעיה, אם המדינה מוכנה החל מעוד שנתיים להעלות את הסבסוד.

יוסף ג'בארין: האם התקינה במעונות המסובסדים לא תחייב - - -

יצחק פינדרוס: בואו נסגור עם ישראל כץ שהוא מתחייב להיות שר האוצר הבא.

אביעד שוורץ: יש הבדל בין המחיר המפוקח לבין הסבסוד של המדינה.

אביעד שוורץ: אלה שני דברים נפרדים.

אביעד שוורץ: ועדת המחירים קובעת את המחיר.

יוסף ג'בארין: ועדת המחירים קובעת את המחיר אבל כשתהיה תקינה חדשה - - -

אביעד שוורץ: ייקבע מחיר גבוה יותר.

יוסף טייב: ועדת המחירים לא עדכנה כלום מאז 2012, אז היא תעדכן עכשיו?

אביעד שוורץ: אציג שתי דוגמאות.

אביעד שוורץ: יש הורים שלא מקבלים בכלל סבסוד, פחות או יותר 20% מן הילדים לא מקבלים סבסוד במעונות יום.

אביעד שוורץ: אותו הורה עכשיו פשוט ישלם יותר כסף בלי המדינה.

אביעד שוורץ: הורה שמקבל סבסוד, נניח שהוא מקבל 1,000 ש"ח סבסוד מתוך 2,000 ועכשיו המחיר יעלה בעוד כמה מאות שקלים, בהנחה שלא יהיה מקור והסבסוד יישאר אותו דבר אז המחיר להורה יעלה, אז במקום לשלם 1,000 ש"ח הוא ישלם 1,300 ש"ח.

אביעד שוורץ: לכן הוא אומר שזה יעלה לו ב-30% את המחיר.

יצחק פינדרוס: בכמה זה יעלה את המחיר?

יצחק פינדרוס: ב-30% באמת או ביותר?

אביעד שוורץ: צריך לערוך את הבדיקה ואז יהיו המספרים המדויקים.

קריאה: 37.8%.

אביעד שוורץ: גם קצת קשה לעשות את ההפרדה בין מעון ישן למעון חדש לעומת שטח.

אביעד שוורץ: הגיוני עכשיו שאתה מתחשב בכך שמעון כבר נמצא במבנה מסוים שהוא כבר השקיע בו ושיפץ אותו.

אביעד שוורץ: תקינה זה משהו שיותר מסובך לעשות לגביו את האבחנה בין מעון חדש לישן.

יוסף ג'בארין: משפטית זה יותר מורכב, אני מודה בכך.

יצחק פינדרוס: אני מדבר כלכלית.

יוסף ג'בארין: אבל נחפש פתרונות.

יצחק פינדרוס: יש דבר אחד, שאפשר לקבל את זה כהחלטה של הוועדה ולא כחלק מן התקנות, וזה דבר שעוררו, ואני עכשיו אומר לרעתי.

יצחק פינדרוס: אמרו שצריך לבדוק בכלל את המחירים.

יצחק פינדרוס: לא בדקו, ולדעת המשרד במספר הילדים שגדל באופן כללי, ה-10% שהתירו בדיעבד, בעצם הוריד את המחיר ולא בדקו את זה בוועדת המחירים מעולם.

אביעד שוורץ: אבל יש 50% מן המעונות שהם לא שם.

יצחק פינדרוס: אני לא בטוח שלא.

יצחק פינדרוס: ואז במסגרת הזאת, אם יימצא שיש יתרת כסף בסיפור הזה – שזה יהיה לשיפור התקינה.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, צריך שתהיה אמירה.

יצחק פינדרוס: אני מסכים, אני בעד שיפור התקינה, אבל לא אם זה אומר מחר בבוקר שהורה משלם עוד 30%, את זה אני לא מקבל.

יוסף ג'בארין: כרגע יש אמירה שלפיה בעוד שלוש שנים - - -

שמרית גיטלין שקד: בעוד שלוש שנים יבחנו את שיפור התקינה ויבחנו את היקף ההכשרה ואת השטח.

אמיר מדינה: זה ה-85%.

אמיר מדינה: זה משהו אחר.

שיר סגל: יש על הכול, ויש על ה-85%, על השטח.

שמרית גיטלין שקד: זה סעיף שהוא בעיקר הצהרתי, אין לו משמעות אופרטיבית.

יצחק פינדרוס: גם בפרטי אותו דבר.

יצחק פינדרוס: את אומרת לאימא שלא הצליחה להגיע למעון יום עם סמל: תשלמי עוד כסף.

יצחק פינדרוס: שם זה פחות מ-30%, זה רק 20%.

יצחק פינדרוס: יש לזה משמעות.

יצחק פינדרוס: היא משלמת היום 1,500 שקל ואומרים לה: תשלמי 1,800 שקל.

יוסף ג'בארין: אגב, לגבי התקינה המשופרת במוסדות הפרטיים, רק לחדד.

יוסף ג'בארין: אמרנו שכל המסגרות המסובסדות לא עונות על התקינה המשופרת.

יוסף ג'בארין: מה קורה עם הפרטיים?

הודיה הומינר רוזנבלום: דיברנו על הערכה ש-25% לא עונים על התקינה, על פי הערכות חדשות.

אביעד שוורץ: במעונות הפרטיים שעומדים בתקינה כנראה לא ידרדרו עכשיו את המצב.

אביעד שוורץ: מי שעומד גם היום בלי שיש לו חובה, כנראה יש סיבה שהוא עומד בזה, או שהוא מאמין בזה או שההורים מוכנים לשלם את המחיר.

יצחק פינדרוס: כי הם מסוגלים.

אביעד שוורץ: זה לגיטימי.

יוסף ג'בארין: מדוע אנחנו לא יכולים להגיד, קודם כול לגבי קיימים וחדשים – קיימים זה עד 1 בספטמבר 2021, כלומר יש עדיין שנה.

יוסף ג'בארין: לגבי החדשים – אם אנחנו אומרים שעוד שנתיים החדשים יעמדו באופן הדרגתי בתקינה בגילאי לידה עד שנה, בגילאי שנה עד שנתיים, ושנה שלישית שזה עד גיל חמש.

יצחק פינדרוס: אתה אומר:

יצחק פינדרוס: עוד חמש שנים רחל ומרגלית ישלמו עוד 30%.

יצחק פינדרוס: אני לא יכול לומר את זה.

יוסף ג'בארין: קודם כול, אחרי חמש שנים זה כבר ילדים חדשים, דור שלם אחר.

אביעד שוורץ: חשוב לציין שזה גם משפיע על מספר הילדים.

אביעד שוורץ: יש לנו עדיין מחסור במעונות מסובסדים.

אביעד שוורץ: יש עודף ביקוש משמעותי.

יצחק פינדרוס: אני מבין שעד אז יהיה שר אוצר שיביא קצת יותר כסף לבינוי.

אביעד שוורץ: היה גידול בבינוי.

אביעד שוורץ: בשנים 2017–2019 הושקעו מיליארד ש"ח בבינוי מעונות יום, שזה כמו מה שנעשה בחמש–שש השנים לפני כן, כלומר היה גידול בבינוי, אבל יש עדיין עודף ביקוש משמעותי למעונות המסובסדים וזה המקום היחיד שבו הורים שצריכים את הסבסוד יכולים לקבל אותו.

אביעד שוורץ: גם בלי קשר לגידול בעלות, זה גם מצמצם את מספר הילדים במעון כי בסוף גם אם התפוסה מאפשרת חריגה של 10% עדיין בהיבט הזה מעונות יעבדו לפי התקינה.

יוסף ג'בארין: אז מה הנטייה שלכם, פינדרוס?

יוסף ג'בארין: לפי זה אנחנו נסתפק בהחלת התקן של המסובסדים על כלל המעונות.

יצחק פינדרוס: הייתי אומר שבעוד שנתיים הוועדה תבחן את האפשרויות מול העלויות, אחרי שוועדת המחירים תבדוק הוועדה תבחן את המספרים ואת האפשרות להחזיר את התקינה.

יצחק פינדרוס: הוועדה רואה בחיוב את הכול אבל אי אפשר להכריח את זה.

יצחק פינדרוס: צריך לבוא לוועדה ולבדוק את זה בעוד שנתיים, האם זה ישים.

יצחק פינדרוס: אם הם יגיעו למסקנה שה-10% האלה, מצד אחד לא הוספת מטפלות ומצד שני השארת במחיר הישן, אז אני בעד, אני לא מחפש איפה לחסוך.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא מדברים על התפוסה.

יצחק פינדרוס: הם אמרו שלשום שהוסיפו למעונות 10% תפוסה.

יצחק פינדרוס: לא בדקו אף פעם מה המשמעות של זה לגבי המחיר.

יצחק פינדרוס: אמר את זה אמיר בהגינות, לא בדקו.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שיש שם את הכסף בשביל להוסיף תקינה.

יוסף ג'בארין: לא נשאר כסף.

יצחק פינדרוס: יש כסף.

יצחק פינדרוס: עוד פעם, אם יש לו 100 ילדים במעון ובגלל זה יש לו 100,000 שקל, וההוצאות שלו הן 90,000 – יש לו 10,000 שקל.

יצחק פינדרוס: בואו נקבע שעליו לקחת עוד שני אנשי צוות.

יצחק פינדרוס: אף אחד לא בדק את זה.

יוסף טייב: פינדרוס, זה לא יקרה.

יצחק פינדרוס: אפשרנו להם להכניס עוד 10% ילדים.

יצחק פינדרוס: הוא היה אמור להכניס 90,000 שקל והכניס 100,000 שקל.

יצחק פינדרוס: הוא לא הוסיף מטפלות.

יצחק פינדרוס: הדלתא הזאת נוצרה עם תקינה.

יצחק פינדרוס: יש אפשרויות, אבל אנחנו לא סגורים על זה בשביל להצביע היום על דבר כזה.

יצחק פינדרוס: אני יכול להגיד שבתוך שנתיים הוועדה תבדוק את זה.

יוסף טייב: פינדרוס, ועדת התעריפים לא התכנסה משנת 2012 וגם לא תתכנס בעוד שנתיים, בואו נשים את הדברים על השולחן.

יצחק פינדרוס: אני מקווה שכן.

שיר סגל: אם זה הכיוון אז אגיד שלא רק בהשלכות הכלכליות אנחנו לא יודעים מה המשמעות אלא גם אל מול הסיכונים, אל מול איפה שווה להקים.

שיר סגל: יכול להיות שבאזורים מסוימים יותר שווה לעשות את השינוי הזה ואילו באחרים להיפך.

שיר סגל: אפשר לעשות בהמשך דיפרנציאציה.

שיר סגל: אני מציעה לאמץ את ההצעה שלך ולעשות את זה עם מחקר מלווה לאורך השנתיים האלה, ולא רק מחקר כלכלי אלא מחקר מלווה שכבר מחפש תובנות מקיפות אל מול הסיכון, אל מול ההשקעות.

יצחק פינדרוס: אין בעיה.

יצחק פינדרוס: תעשו מחקר מלווה, תבדקו מה ההשלכות, מה המשמעויות.

שיר סגל: זה כבר יותר מורכב לחשוב מה צריך להיות שם בפנים אבל לדעתי יהיה נכון וראוי לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: אנחנו לא חייבים להיות כפופים ללוח הזמנים הפוליטי של השר, לא נעים לי להגיד.

יצחק פינדרוס: אני אומר באמת, אני שם את זה פה על השולחן, אנחנו לא חייבים להיות כפופים ללוח הזמנים שלו.

יוסף ג'בארין: מה זה קשור?

יצחק פינדרוס: הרי התקנות הגיעו לפה פתאום משום מקום.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים פה בוועדה אז בואו נהיה אמיתיים.

יוסף ג'בארין: אנחנו ביקשנו את התקנות.

דבורה ספיר אליעזר: היו ישיבות רבות על התקנות האלה.

יצחק פינדרוס: זה במסגרת הצעה לסדר כששאלו מה קרה לתקנות, ופתאום זה הגיע והיו צריכים השבוע להעביר את זה.

קארין אלהרר: לא, לא, זה ממש לא פתאום.

קארין אלהרר: שנתיים היה להם לעבוד על זה.

קארין אלהרר: בושה.

יוסף ג'בארין: בואו נהיה הוגנים.

יוסף ג'בארין: הייתה לנו ישיבה רק בספטמבר.

יצחק פינדרוס: אני חושב שאנחנו לא מוכנים.

קארין אלהרר: יוסוף, המצב ברור מאוד.

קארין אלהרר: אם לא תהיה תוספת של תקציב אפשר להניח לתקנות האלה למות.

יוסף ג'בארין: תוספת של לפחות עוד 40 מיליון שקל.

קארין אלהרר: אגיד את הדבר הפשוט – אי אפשר לתקן תקנות, לחייב מעונות ולהגיד להם: אם לא תעשו את זה אז לא נורא.

קארין אלהרר: כי אז לשם מה החוק ולשם מה התקנות?

יוסף ג'בארין: אנחנו נצא להפסקה.

קארין אלהרר: רגע, אבל מה עם ההצעה שלי להביא את השרים לדיון?

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, הם הנושאים באחריות.

יוסף ג'בארין: השר שמולי היה כאן.

קארין אלהרר: אני חושבת שראוי שגם השר כץ וגם השר שמולי יישבו באותו חדר ויתנו תשובות לציבור מה הם מתכוונים לעשות.

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד לך, ברוורמן מנסה כבר חצי שנה להביא אותם לאותו חדר ולא מצליח.

קארין אלהרר: יופי.

קארין אלהרר: אתה יודע מה, בושה וחרפה.

קארין אלהרר: בהצהרות לתקשורת כולם מעולים.

קארין אלהרר: השאלה מה המעשים.

יוסף ג'בארין: בינתיים אנחנו נצא להפסקה.

יוסף ג'בארין: דבי ושמרית צריכות לפחות שעה וחצי או שעתיים כדי לנסח את הדברים המוסכמים שדיברנו עליהם.

יוסף ג'בארין: בשעה הקרובה נעדכן את חברי הוועדה אם אנחנו מתכנסים שוב או שאנחנו דוחים את הדיון למחר.

יוסף ג'בארין: אני מחדש את הישיבה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר כך: כל המטרה של החקיקה המקורית והראשית בחוק הפיקוח ושל התקנות היא פשוט להגן על ילדינו ולהבטיח את שלומם, ובצל האירועים הטרגיים של החודשים האחרונים, אירועים של התעללות בילדים, הצורך הזה קיבל משנה תוקף.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהתקנות שהוגשו לנו בנוסח שהוגש בהחלט אמורות לקדם את המטרה הזאת.

יוסף ג'בארין: כפי שנציגי משרד העבודה והרווחה אמרו בצדק, זה לא ניסוח אופטימלי, זו לא ההגנה האופטימלית, אבל זה אולי מה שהם סבורים שניתן לקדם בתקופה הקרובה, אבל גם מתוך תקווה שזה יקדם אותנו מהותית ומשמעותית בתחום של הבטחת שלום הילדים.

יוסף ג'בארין: בעקבות הדיונים שנמשכו שלושה ימים, עוד מהשבוע הקודם, ובעיקר בעקבות מחסור בתקציב, או אי הבטחת תקציב, כפי שאני רואה את הדברים, אנחנו נאלצים להפחית מאותה רמה של הגנה שהובאה לנו מלכתחילה בתקנות.

יוסף ג'בארין: בעצם זה אומר גם לפגוע בסטנדרטים הראויים מאוד שהונחו בהתחלה.

יוסף ג'בארין: כפי שאני שומע אתכם, חבריי בוועדה, כולנו מסכימים שברמה של הראוי – מה שהוצע הוא ראוי, וכולנו מסכימים שהמכשול היחיד שמפריד בינינו לבין השגת הראוי במציאות של ישראל, המכשול העיקרי הוא מכשול כלכלי תקציבי, כי אין אף אחד שחולק על העקרונות.

יוסף ג'בארין: נכון?

יוסף ג'בארין: לא על עקרונות התקינה של השטח, לא על עקרונות התקינה של מספר הילדים, לא על התקינה של התפוסה.

יוסף ג'בארין: וכך גם כל הדיון על ההכשרות ועל ההדרכות.

יוסף ג'בארין: בשיחות שהיו עד כה, שתיכף גם נתייחס אליהן, כל מה שקשור לעלויות של ההכשרות, אבל גם לעלויות של ההדרכות בהיקף המאוד רזה, המינימלי, שהוא היקף של ארבע שעות, היקף שקיים היום במסגרות המסובסדות ולא קיים כחובה במסגרות הפרטיות, ככל שהנוסחה הכי רזה היא זו שנוכל להתקדם בה, שוב, רק מטעמים תקציביים, יכול להיות שיש לזה פתרון, או שאנחנו מתקרבים לפתרון.

יוסף ג'בארין: תיכף נשמע כאן את הפרטים.

יוסף ג'בארין: בכל הנוגע לסוגיה שלדעתי ולדעתכם חשובה מאוד ומהותית מאוד, סוגיית התקינה, כרגע אנחנו לא מצליחים למצוא שום פרצה שתקדם אותנו בכיוון של התקינה המשופרת המוצעת.

יוסף ג'בארין: יש הסכמה שאנחנו נוכל להתקדם כבר עכשיו בכיוון של התקינה הקיימת במעונות המסובסדים, שהיא תחול על כל המסגרות, גם במעונות הפרטיים.

יוסף ג'בארין: מצד שני, אנחנו לא מצליחים להתגבר על מכשול תקציבי משמעותי.

יוסף ג'בארין: ההערכה היא שמדובר על 300–400 מיליון שקל כדי להגיע לתקינה המשופרת.

יוסף ג'בארין: הניסיונות שלי להגיע למתווה פשרה שיקדם אותנו ולו במעט לכיוון של המתווה הרצוי עדיין לא צלחו.

יוסף ג'בארין: אני חושב שנוכל להתגבר על בעיית ההכשרות וההדרכות.

יוסף ג'בארין: ממילא אלה גם לא סכומים גדולים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על פער של אולי 10–20 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: אמנם זה באופן שוטף אבל זה פער שאני רוצה להאמין שניתן להתגבר עליו.

יוסף ג'בארין: את זה נצטרך לעשות תיכף.

יוסף ג'בארין: לגבי התקינה המשופרת – אני לא מרגיש נוח להתקדם בכיוון של החלת התקן של המסובסדים על הפרטיים מבלי להתייחס, כאילו שלא היה תקן משופר.

יוסף ג'בארין: לכן אני מנסה עדיין לשלב את התקן המשופר בצורה כלשהי, גם אם היא לא מחייבת כרגע או בעוד שנה או בעוד שנתיים, אבל לפחות שיהיה לנו תקן משופר בתור שאיפה, בתור הרצוי.

יוסף ג'בארין: אני מציע, אם נוכל להגיע לאיזשהו מתווה ברמת הניסוח, שייקבע שהתקן הנוכחי יחול על כולם, כפי שכבר הסכמנו, אבל עדיין ייתן ביטוי לרצון בתקן המשופר, בין אם בצורה שהצעתי קודם, שאולי נחשוב על החלה הדרגתית החל מעוד שנתיים–שלוש, וכשאני מדבר על החלה הדרגתית זה יכול להתחיל מהגיל הנמוך יותר, אחר כך לגיל השני ואז לגיל השלישי, זה יכול לקחת כמה שנים גם בהתחשב בתקופת הזמן, אבל לתת ביטוי כלשהו לנושא הזה.

יוסף ג'בארין: נקודת המוצא, שאני מרגיש שהיא משותפת לכל חברי הכנסת, היא שאף אחד לא רוצה כרגע לגלגל שום הוצאה על ההורים ועל המסגרות.

יוסף ג'בארין: נכון?

יוסף ג'בארין: בהתחשב במשבר הכלכלי שנמצאים בו בתקופה הקשה הזאת אף אחד לא חושב בכיוון הזה.

יוסף ג'בארין: לכן אני חושב שעדיין ניתן למצוא את האיזון הראוי בין קידום המתווה של המסובסדים על כולם, אבל עדיין להתייחס בצורה כלשהי, בבחינת ראייה עתידית, לתקינה המשופרת.

יוסף ג'בארין: היות וזו הסוגיה הקשה יותר כרגע אני מציע שנבטיח לפחות שסוגיית ההכשרות וסוגיית ההדרכות סודרה, ואחר כך אולי נציע קצת רעיונות איך משלבים את התקינה המשותפת.

יוסף ג'בארין: התייעצתי עם הייעוץ המשפטי של הכנסת בעניין לוח הזמנים שלנו.

יוסף ג'בארין: אני מציע שלכל המאוחר בשעה הקרובה ננסה להתקדם בשני הנושאים העיקריים שנותרו ונקבע ישיבה ליום שני בבוקר, שאמורה להיות הישיבה שתקדם אותנו גם בכיוון של הצבעות.

יוסף ג'בארין: אני אופטימי שזה יכול לקרות ביום שני.

יוסף ג'בארין: אין בעיה כרגע עם ועדת ההסכמות, שממילא מתכנסת רק ביום שני ואם היא תחליט משהו זה יהיה אחרי יום שני.

יצחק פינדרוס: בינתיים הכנסת לא צריכה ועדת הסכמות, לא צריכה כלום.

יצחק פינדרוס: כרגע הכנסת רגילה לחלוטין.

יצחק פינדרוס: עד שוועדת הכנסת לא תתכנס ותחליט – ולא קיבלתי זימון כחבר ועדה – הכול בסדר.

יוסף ג'בארין: אז גם נצטרך להשלים את החלק האחרון, על סוגיית הבטיחות.

יצחק פינדרוס: קארין יכולה אפילו להגיש הצעת אי-אמון אם היא מאוד רוצה.

קארין אלהרר: כבר הבנו, לא ראוי האמון.

יוסף ג'בארין: הנשיאות מתכנסת ביום שני להחליט מה יהיה במליאה.

יצחק פינדרוס: אבל היא צריכה את ועדת הכנסת בכל מקרה.

יצחק פינדרוס: ועדת הכנסת עוד לא התכנסה.

יצחק פינדרוס: הנשיאות יכולה להתכנס כמה שהיא רוצה.

קארין אלהרר: זה לא קשור לנשיאות.

קארין אלהרר: זה ועדת הכנסת.

יוסף ג'בארין: לא לענייננו אלא לעניין מה יהיה במליאה ביום שני.

יצחק פינדרוס: נכון, אבל כל זמן שאיתן גינזבורג לא יהיה בוועדת החוץ והביטחון אז נחכה קצת לוועדת הכנסת.

יוסף ג'בארין: למה חשוב לנו להתקדם בנושאים האחרים?

יוסף ג'בארין: כי גם ברמה של ניסוח, דבי ושמרית צריכות זמן כדי לנסח את הדברים.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לשאול מה נסגר: מי אחראי בסוף על ההכשרות?

יצחק פינדרוס: אגף מעונות יום או אגף זרוע העבודה?

שמרית גיטלין שקד: מה שאתם תחליטו אנחנו נכתוב.

קארין אלהרר: יש לי הערה עקרונית.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חשוב מאוד להבהיר, החוק נחקק לפני שנתיים.

קארין אלהרר: היו שנתיים תמימות למשרדי הממשלה, גם לאגף העבודה וגם לאגף המעונות וגם למשרד האוצר, לשבת על המדוכה ולהביא הצעת תקנות.

קארין אלהרר: הצעת התקנות כפי שהגיעה אמורה לתת מענה.

קארין אלהרר: חשבנו שהוא יהיה מלא יותר, אבל בסדר, אני מבינה את המצוקה, גם הכלכלית.

קארין אלהרר: אבל גם המינימום של התקנות – זה באמת המינימום – לא פוגש את המקסימום שרצינו.

קארין אלהרר: גם את הדבר הזה שהם הביאו, הם הביאו בלי – אני לא יודעת מה עשו שנתיים, כי הם הביאו בלי צ'ק בצד.

קארין אלהרר: עכשיו גם רוצים להתקדם הלאה.

קארין אלהרר: לעניין התקינה – אני בכל זאת מציעה, אפילו בתור אמירה של מחוקק, לומר שאנחנו רוצים לשפר את התקינה.

קארין אלהרר: כי להגיד שאנחנו רוצים אותה כמו מעונות הסמל ונחשוב מה יהיה אחר כך – עשה את זה דוח רוזנטל.

קארין אלהרר: הדוח הזה ישב, צבר אבק, חשבו, חשבו, חשבו, ומה קרה?

קארין אלהרר: שום דבר.

קארין אלהרר: אז מה שינינו בעולם?

קארין אלהרר: אז יהיו הכשרות ויהיו הדרכות מצומצמות מאוד, ארבע שעות זה באמת כלום ושום דבר.

קארין אלהרר: אני באמת אומרת, צריכה להיות תוספת תקציבית.

קארין אלהרר: אני שבה וקוראת לאוצר, לשר האוצר, לאנשי אגף התקציבים, בסוף הילדים האלה שלא נדאג להם עכשיו הם ילדים שתצטרכו לדאוג להם אחר כך.

קארין אלהרר: אל תחשבו שאלת המזל תעזור תמיד כי אנחנו רואים בשנה האחרונה עוד ועוד מקרים של התעללויות, של התנהגות לא נאותה, שחלקה, לא כולה, נובעת מחוסר הכשרה וחוסר הדרכה.

קארין אלהרר: וגם התקינה, שאני מבינה שכרגע מזלזלים בה, היא דבר סופר קריטי.

קארין אלהרר: איך אפשר לצפות מאשת חינוך שתיתן מענה לכל כך הרבה ילדים קטנים שדורשים הרבה עבודה?

קארין אלהרר: נכון, הם עסקים פרטיים.

קארין אלהרר: גם העסקים הפרטיים האלה זכאים לכך שניתן להם יד.

קארין אלהרר: בואו נזכור מאיפה הכול מגיע.

קארין אלהרר: הכול מגיע מזה שהמדינה אמורה לדאוג לחינוך של הילדים.

קארין אלהרר: זה עבר למעונות הפרטיים אבל אי אפשר להפקיר אותם.

קארין אלהרר: אני אומרת את הדברים האלה ופשוט בא לי לבכות כי במשך שנים חיכו לחוק הזה, במשך שנים חיכו לבשורה, במשך שנים חיכו שיסתכלו על הילדים.

קארין אלהרר: ועכשיו מה?

קארין אלהרר: נעשה את הדבר הטכני?

קארין אלהרר: אתה יודע, בתור חברי כנסת נצא במחולות שהנה הבאנו תקנות, אבל עם יד על הלב, איזה תקנות הן יהיו?

קארין אלהרר: אלה תקנות שמישהו יתגאה בהן?

קארין אלהרר: זה לא בשורה.

קארין אלהרר: אני קוראת לשני משרדי הממשלה, לשרים המכובדים – לא מספיק שאתם יוצאים בכותרות.

קארין אלהרר: צריך שיהיה לזה תוכן ומהות, והמהות מאוד חסרה כאן.

קארין אלהרר: אנא מכם, עד יום שני תבואו עם פתרון.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה, לא הכול בבת אחת, נעשה את זה באופן הדרגתי, בכל שנה עוד קצת, אבל אי אפשר להגיד כלום, אי אפשר להגיד "תקינה" וזהו.

יוסף ג'בארין: אני חושב שדבריה של קארין הם הסיכום של הנושא בשלב הזה עד יום שני.

יוסף ג'בארין: יכולנו כרגע להצביע על התקינה של המסובסדים והקיימים, אבל באמת נרצה לתת לזה עוד צ'אנס, לקדם את זה, למצוא מסגרת שיכולה בכל זאת לעגן בתקנות את המסגרת המשופרת.

יוסף ג'בארין: שוב, עם כל הרעיונות שהוצעו כאן, אני חושב שיש כאן גמישות שתוכל לאפשר זאת.

יוסף ג'בארין: לגבי ההכשרות וההדרכות – אני לא יכול להאמין ש-10 מיליון שקל או 15 מיליון שקל יכולים לעכב דבר כזה, גם אחרי שהתפשרנו ממש על המתווה הכי רזה שאפשר, הכי מינימלי, שלא מוסיפים על המסגרות המסובסדות, ולגבי הפרטיות מחייבים אותם כרגע רק באותה מסגרת שיש במסובסדות.

יוסף ג'בארין: אמיר, איציק ואופיר שהיה בעניין עם השר, אני רוצה להיות רגוע כאן, בטח לקראת יום שני, שלפחות המתווה הזה של ארבע שעות הוא מתווה מסובסד.

יוסף ג'בארין: לא צריכה להיות עם זה בעיה.

יוסף ג'בארין: מתוך ה-40 מיליון שקל פלוס תוספת של משרד האוצר שתתגבר את הסכום הזה.

יוסף ג'בארין: זה הכיוון שאנחנו מציעים לכם.

אריאל קלנר: סליחה, אדוני, רק להבין, 40 מיליון שקל - - -

יוסף ג'בארין: 40 מיליון שקל זה הסכום הקיים מראש.

אריאל קלנר: 40 מיליון שקל מכסים איזה אחוז?

יוסף ג'בארין: היה לנו כאן דיון, אולי לא היית, איך החלוקה הזאת תכסה גם פיקוח וגם מצלמות.

יצחק פינדרוס: זה ה-15 מיליון שקל, שאנחנו רוצים התחייבות של שר האוצר הקיים והעתידי.

יצחק פינדרוס: אז נקרא לשלושה אנשים: לישראל כץ, לניר ברקת ואולי לאיווט ליברמן, שלושתם יתחייבו ואז יש לנו.

קארין אלהרר: פינדרוס, למה כל דבר זה בדיחה?

יצחק פינדרוס: מה את רוצה?

יצחק פינדרוס: מי יתחייב על ה-15 מיליון שקל כשאין תקציב?

יוסף טייב: כי כל הדבר הזה הוא בדיחה, מה שאתם עושים פה.

יצחק פינדרוס: אגיד לך למה, כי כשאת אומרת שאת רוצה 15 מיליון שקל בתקציב שמשרד האוצר מתחייב לו, ההתחייבות כשאין לך לא תקציב ולא שר שיכול להתחייב על תקציב לשנת 2021, כי הוא תקציב המשכי, אז זאת התשובה.

קארין אלהרר: נו, באמת.

קארין אלהרר: אין התחייבויות תקציביות?

קארין אלהרר: די, פינדרוס.

קארין אלהרר: שמעתי שהיום עברו 106 מיליון שקלים.

יצחק פינדרוס: אין שום בעיה, להצהרה לתקשורת נחליט שיש.

קארין אלהרר: די, מספיק עם זה.

קארין אלהרר: פינדרוס, אני לא רוצה לדבר על כספים פוליטיים, עזוב.

יצחק פינדרוס: קארין, את חברת כנסת.

יצחק פינדרוס: ה-103 מיליון שקל היה בוועדת הכספים ואושר בסעיף 411.

יצחק פינדרוס: זה נמצא בתוך התקציב ההמשכי, וההעברה שלו בגלל תקנת הממשלה – הגיעו היום לוועדת הכספים.

יצחק פינדרוס: אם הוא לא נמצא בסעיף במשרד האוצר – את יותר ותיקה ממני, את יודעת בדיוק מה המשמעות של זה.

קארין אלהרר: פינדרוס, כשרוצים הכול קל.

קארין אלהרר: אפשר למצוא גם את הת"פ.

יוסף ג'בארין: לגבי ההכשרות – רוב התקציב הוא חד-פעמי.

יוסף ג'בארין: לכן בשנה הקרובה אפשר בהחלט להתחייב, כי זה תקציב שאפשר להגיד שהוא פחות או יותר קיים.

יוסף ג'בארין: לגבי ההדרכות – אנחנו הרי בכל מקרה מדברים על חמש שנים, כי גם המחויבות של 40 מיליון שקל היא לחמש שנים.

אריאל קלנר: ה-40 מיליון שקל הם גם למעונות הפרטיים?

קארין אלהרר: כן, גם למעונות הפרטיים.

יצחק פינדרוס: זה קיים כי זה 280 מיליון שקל.

יוסף ג'בארין: כל מה שצריך כאן זה הבטחה או אמירה לפרוטוקול שאכן התוספת שתידרש כדי להשלים את כל ההדרכות המינימליות היא תוספת קיימת, שההורים יבינו שהם לא אמורים לשאת בנטל.

יצחק פינדרוס: תשאל את אנשי משרד האוצר.

יוסף ג'בארין: תיכף.

יוסף ג'בארין: דבי, בהקשר של הניסוח, אנחנו אמנם רוצים כדי לאשר סופית להסתפק בארבע שעות, אבל ראוי להכניס סעיף שמסתכל גם קדימה, זאת אומרת שאנחנו מודעים לכך שזה לא הסטנדרט הראוי.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אתה רוצה לקבוע שארבע שעות יהיו רק הוראת שעה לשלוש–ארבע שנים ונניח שמעוד ארבע שנים כבר יחול משהו אחר.

יוסף ג'בארין: אופציה אחת היא הוראת שעה של שלוש–ארבע שנים.

יוסף ג'בארין: אופציה שנייה היא שעושים את זה לשנתיים–שלוש ואחר כך תהיה הערכה מחודשת של המצב בכיוון של שיפור שעות ההדרכה.

יוסף ג'בארין: כמובן בלי התחייבות תקציבית כדי לא להיקלע למצב שתהיה אי-בהירות.

יצחק פינדרוס: אני חוזר על השאלה ששאלתי קודם, וקארין שאמרה שאני אומר בדיחות הפריעה לי.

יצחק פינדרוס: שאלתי שאלה ספציפית: מי ה-account?

יצחק פינדרוס: למי יש כאן accountability על הנושא הזה?

יצחק פינדרוס: האם זה לאגף מעונות יום או לאחד מאגפי הממשלה להכשרה מקצועית?

יוסף ג'בארין: זה נושא שחבר הכנסת פינדרוס העלה.

יוסף ג'בארין: אני מציע שלפני יום שני תעמיקו.

יוסף ג'בארין: אתה לא רק מציע, אתה רוצה שזה יהיה - - -

יצחק פינדרוס: שזה יהיה תחת האגף למעונות יום.

יצחק פינדרוס: שאלתי האם הגיעו להסכמה כי אני חושב שזה הדבר הנכון בשביל שיהיה גוף אחד שאחראי על זה.

יוסף ג'בארין: אני אישית לא התעמקתי בסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: דבי ושמרית, הרציונל – יש צורך להסביר את זה?

שמרית גיטלין שקד: יש התנגדות מבחינת העמדה המקצועית של המשרד.

דבורה ספיר אליעזר: גם משפטית, בסופו של דבר אנחנו פונים לגופים שכבר היום עושים הכשרות מקצועיות.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו לא יכולים להגיד שעכשיו השר יכיר כי זה לא תקנות של הכרה במוסדות.

דבורה ספיר אליעזר: לכן הדרך שמצאנו כדי שכן נוכל להכניס את הקורסים שכבר היום מוכרים זה פשוט למנות את אותם גופים שעושים את ההכשרות.

דבורה ספיר אליעזר: במשרד העבודה מי שעושה את ההכשרות זה האגף להכשרה מקצועית וכוח אדם ולכן אותו מינינו ולא את האגף למעונות יום.

יצחק פינדרוס: אני מציע שתערכו בדיקה.

יצחק פינדרוס: מה שאני מבקש זה לא שהם יעשו את ההכשרות אלא שהם ינהלו את זה.

יצחק פינדרוס: בסוף מי יעשה את ההכשרות – זה פחות רלוונטי.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: כפי שאמרנו קודם, זה הרי יהיה דיפרנציאלי.

יצחק פינדרוס: יצטרכו לקבוע קריטריונים, יצטרכו לקבוע דברים.

יצחק פינדרוס: מי שמנהל את האירוע הזה – כי זה אירוע, כשייכנסו התקנות זה הרי לא כותרת בעיתון, זה אירוע שהולך להתנהל, זה 3,500 מעונות פרטיים, זה רישום שלהם, זו מערכת שתצטרך להתנהל באיזשהו מקום.

יצחק פינדרוס: אם זה יתנהל בשני ראשים אני נורא נורא חושש שאנחנו נתפזר ונחזור לפה בפעם הבאה לדיון: הם הצליחו בהכשרות אבל הוא לא הצליח ברישום, או הוא הצליח ברישום והם לא הצליחו בהכשרות.

יצחק פינדרוס: אני רוצה שהאחריות תהיה במקום אחד.

יצחק פינדרוס: מי בסוף יעשה את ההכשרות – תחליטו במשרד מי עושה את זה, מצדי שתעשה את זה מכללה מסוימת.

דבורה ספיר אליעזר: נביא אמירה מפורטת בעניין הזה.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא יהיה בתקנות אבל זו תהיה אמירה מפורטת מטעם המשרד.

יצחק פינדרוס: בסדר גמור.

אופיר כץ: אני רוצה להבין, אדוני היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: בעניין התקציבי, הכשרות והדרכות.

אופיר כץ: לגבי ההכשרות – יש לזה כיסוי, גם למעונות הסמל וגם למעונות הפרטיים.

אופיר כץ: לגבי ההדרכות – לפי מה שאני מבין, לזה אין לנו שום כיסוי.

אופיר כץ: נציג משרד האוצר, לשנה הראשונה יש לנו כיסוי להדרכות?

איציק דניאל: לפי החישוב שאנחנו מכירים, פחות או יותר סדר גודל של החלת ארבע שעות הדרכה למסגרות הפרטיות כמסגרות בעלות הסמל, שכבר היום חל עליהן התנאי הזה של ארבע שעות, יביא לעלות של כ-40–45 מיליון ש"ח.

יוסף ג'בארין: כדי לחדד את זה, אם תוכל להגיד ממה זה מורכב.

איציק דניאל: בסביבות 3,500 מסגרות, ארבע שעות, בין 200–250 ש"ח כל שעה, כפול 12 חודשים.

קארין אלהרר: מה זה 3,500 מסגרות?

קארין אלהרר: זה רק מעונות הסמל.

איציק דניאל: מעונות הסמל זה 2,200 מסגרות.

איציק דניאל: אמיר, תתקן אותי אם אני טועה במספרים.

יצחק פינדרוס: נכון, ואמרנו שהמסגרות הפרטיות הן פי שניים מה-2,000 האלה.

איציק דניאל: פחות או יותר.

איציק דניאל: אלה סדרי גודל, הערכות.

איציק דניאל: העלות גם נעה בין 200–250 ש"ח לשעה.

איציק דניאל: אלה פחות או יותר סדרי הגודל.

יוסף ג'בארין: אמיר, לגבי הנתון הזה, הוא נתון מוסכם?

אמיר מדינה: כן, חד-משמעית.

יוסף ג'בארין: 3,500, המסגרות הפרטיות – זה לא אמור לעלות גם?

יצחק פינדרוס: אמרנו: מעל 4,000.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה יש לנו סדר גודל של 3,200–3,300 מסגרות.

אמיר מדינה: זה מה שיש היום.

אמיר מדינה: יכול להיות שבעוד חודש או בעוד חודשיים יצטרפו עוד 500 או 1,000 מסגרות, אבל אלה המספרים שידועים לנו היום.

יוסף ג'בארין: 3,500–4,000.

איציק דניאל: וגם עלות השעה נעה בין 200–250 שקל, כך שפחות או יותר זה סדר הגודל.

יוסף ג'בארין: אז אנחנו מדברים על סדר גודל של 42 מיליון שקל.

איציק דניאל: משהו כזה, אלה סדרי הגודל.

איציק דניאל: בהינתן שיש לנו את המכסה של 40 מיליון שקל בכל שנה במשך חמש השנים הקרובות, וזה לפתחכם בהקשר הזה, איך אתם רוצים לחלק: הכשרות, פיקוח ודברים מן הסוג הזה?

איציק דניאל: כן אפשר לחשוב על מנגנון דומה כפי שנעשה למשל במצלמות.

איציק דניאל: ניסו לעשות שם איזו חלוקה לפי מצב סוציו-אקונומי, כך שישובים חלשים קיבלו סבסוד גבוה יותר וישובים חזקים קיבלו סיוע נמוך יותר.

איציק דניאל: זה מה שאולי יכול לכנס אותנו מבחינת העלויות.

איציק דניאל: אבל שוב, זה נתון לשיקול הדעת שלכם.

קארין אלהרר: אתם יודעים כמה בירוקרטיה תצטרכו לקיים רק כדי לעשות את זה אם צריך לבדוק את המצב הסוציו-אקונומי?

קארין אלהרר: לפי שכונה?

קארין אלהרר: מה תעשו?

איציק דניאל: מה שנעשה במצלמות – אמיר, אתה יכול לתאר את זה?

איציק דניאל: למעשה מוציאים קול קורא, כל מעון ניגש ומציין באיזה אשכול סוציו-אקונומי הישוב שלו נמצא ובהתאם לזה יש איזו חלוקה.

קארין אלהרר: אבל זה לא רק לפי ישוב.

קארין אלהרר: דרום תל אביב דומה לרמת אביב?

איציק דניאל: אפשר לעשות גם חלוקה סוציו-אקונומית ברמת השכונות, יש איזו הגדרה.

קריאה: יש את טבלת שטראוס.

יצחק פינדרוס: פריפריה חברתית.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו לא יודעים לכתוב היום את מבחני התמיכה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו צריכים להבין מה יהיה התקציב המיועד ועל בסיס התקציב הזה לחשוב על מבחני תמיכה שיהיו שוויוניים.

דבורה ספיר אליעזר: שוב, מדובר בהשתתפות, לא מדובר בכך שמשרדי הממשלה ישלמו את המשכורת של המדריכה החינוכית.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מדברים על השתתפות בהדרכה ובהכשרה.

קארין אלהרר: רק בשל הבירוקרטיה של זה – אף אחד לא ייגש.

קארין אלהרר: אתם תחסכו יופי-יופי את הכסף.

יוסף ג'בארין: קארין, רק שנבין את עמדת המשרד.

יוסף ג'בארין: בהערכה שאפשר לשלב את המעמד הסוציו-אקונומי של הישוב ושל השכונה.

יצחק פינדרוס: הוא קיבל 70% לאותה מכללה שמאושרת על ידי מי שנחליט בתקנות והיא עושה את ארבע שעות ההדרכה.

דבורה ספיר אליעזר: מה תהיה הטכניקה ואיך זה ייעשה – אנחנו עוד לא שם.

דבורה ספיר אליעזר: השאלה אם יהיה תקציב כדי להשתתף בהדרכות, זאת השאלה הראשונה.

אופיר כץ: לשנה הראשונה הוא אמר שיש 15.

דבורה ספיר אליעזר: אבל אחר כך מתפקידו של המשרד על בסיס התקציב הקיים לבנות את המבחנים בכדי לחלק את הכסף.

דבורה ספיר אליעזר: יש כל מיני דרכים לעשות את זה, דרכים שונות להשתתפות.

יצחק פינדרוס: יש למשרד האוצר אגף להדרכות.

דבורה ספיר אליעזר: יש שוברים, יש תקצוב למכללה – יש כל מיני דרכים.

דבורה ספיר אליעזר: אני מקווה שנמצא את הדרך.

דבורה ספיר אליעזר: קודם כול צריך לדעת שיש תקציב ואחר כך לבחון את הדרך הנכונה לחלק את הכסף בצורה שוויונית מהותית, שהכספים יגיעו ליעדם.

דבורה ספיר אליעזר: זה הכול.

יוסף ג'בארין: העניין הדיפרנציאלי, מה התקציב שהוא יחסוך?

איציק דניאל: מבחינת מה שדבי אמרה, צריך עוד לקבוע את כל הדברים.

איציק דניאל: בסופו של דבר אתם תחליטו איזה סכום אתם רוצים להקצות ובהתאם לזה ייקבע המבחן.

איציק דניאל: אנחנו פשוט נתאים את הקריטריונים לסכום.

איציק דניאל: מה הכוונה?

איציק דניאל: אפשר להגיד: אשכולות 1–3 רוב הסבסוד, 80%, 100%, מה שיוחלט ומה שייכנס בתוך התקציב, לאחר מכן אשכולות 4–6 סכום אחר, אחוז אחר, וכך הלאה.

איציק דניאל: לדוגמה, מעון מאשכול סוציו-אקונומי 6 מגיש בקשה, לפי מה שנקבע במבחן התמיכה אשכול 6 מקבל 60%, אז הוא יקבל סיוע בגובה של 60%.

אופיר כץ: כמה גן עכשיו צריך לשלם על הדרכה?

איציק דניאל: בין 200–250 שקלים לשעה, זה יוצא בין 800–1,000 שקלים בחודש, זו העלות.

יוסף ג'בארין: זה ארבע שעות כפול 200–250 שקלים.

יוסף ג'בארין: זה לא קשור בגודל הגן.

יוסף ג'בארין: בגן עם 30 ילדים ובגן עם 60 ילדים זה אותן ארבע שעות.

איציק דניאל: זה מה שיש בתקנות.

שמרית גיטלין שקד: לפי ההצעה שלכם, לא לפי מה שכתוב בנוסח כאן.

שמרית גיטלין שקד: הנוסח כאן הוא כן תלוי גודל.

איציק דניאל: לפי הנוסח הראשוני, שגם משרד העבודה והרווחה הפיץ להערות הציבור, זה ארבע שעות, לא משנה מה מספר הילדים.

יוסף ג'בארין: אמרנו שזה לא הנוסח הראוי מבחינתנו אבל זה הנוסח שמנסה להתחשב במצב הכספי.

יוסף ג'בארין: איציק, כמה זה יחסוך?

יוסף ג'בארין: שנבין.

איציק דניאל: מבחינת העלויות אנחנו צריכים לקבל את הפילוח של המעונות, אבל פחות או יותר מבחינת סדרי גודל לפי דעתנו אפשר להגיע לסכומים יפים.

איציק דניאל: עושים את זה לפי אשכולות סוציו-אקונומיים וכך השכבות החלשות יקבלו יותר והשכבות החזקות יקבלו פחות.

איציק דניאל: אפשר להתכנס לסדרי גודל של לפחות מחצית מן הסכום ב-42, לכיוון 20–21.

איציק דניאל: אם הדיון נדחה ליום שני נוכל לעשות שיעורי בית, לבדוק בדיוק איפה נמצאים כל המעונות ולהציע הצעה עם אולי אפילו קצת יותר בשר במספרים, שתוכלו להתרשם, ולא רק רעיון איך להתחשב בזה.

יוסף ג'בארין: ההצעה הכי טובה תהיה אם בכלל לא נצטרך את זה.

יצחק פינדרוס: למה לא נצטרך?

יוסף ג'בארין: אם יהיה תקציב.

יוסף ג'בארין: כמה הם יחסכו?

יוסף ג'בארין: עד 10 מיליון שקל מקסימום?

יוסף ג'בארין: 20 מיליון שקל?

יצחק פינדרוס: אם הוא יביא ביום שני, במקום 15 מיליון שקל מגיעים ל-25 מיליון שקל.

אופיר כץ: אין 15 מיליון שקל, הגענו ל-21 מיליון שקל, תשכח מה-15.

קארין אלהרר: פינדרוס, אבל מה הבעיה שיממנו?

קארין אלהרר: למה אתה מתנגד?

קארין אלהרר: לא הבנתי.

יצחק פינדרוס: אני בעד שיממנו.

יוסף ג'בארין: אם לא נצטרך לבחון את המצב הסוציו-אקונומי ואת כל המבחנים, מה טוב.

קארין אלהרר: באשר למבחני תמיכות, ראינו את זה במצלמות – הם יחסכו את כל הכסף כי אף אחד לא יפנה אליהם.

יצחק פינדרוס: לגבי המצלמות כמה פנו?

איציק דניאל: זה הופץ רק לפני כמה שבועות אז עדיין לא הגיעה מאסה קריטית.

איציק דניאל: אגיד דבר אחד חשוב, בסופו של דבר הוועדה כאן נמצאת.

איציק דניאל: כמובן אתם יכולים לקבל דיווח אחת לרבעון, יבואו לפה הנציגים הרלוונטיים ויגידו כמה נוצל וכמה לא נוצל, את כל המספרים, כל המידע יונח בפניכם.

איציק דניאל: בהתאם לזה נעשה התאמות, בין אם בהכשרות, בין אם בהדרכה, בין אם בדברים אחרים שנעשים ותקבלו את כל התשובות שאתם רוצים.

איציק דניאל: אף אחד פה לא נעלם.

קארין אלהרר: אתה צודק אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

קארין אלהרר: בכסף שאתה תשקיע בבירוקרטיה יכולת כבר לממן את זה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לחזור אל מה שאמרתי קודם, לזה בדיוק אני מתכוון.

יצחק פינדרוס: הרי בסוף בתקנות האלה זה יגרום לכך שבכל מקרה האגף למעונות יום במשרד העבודה והרווחה יצטרך להחזיק מחלקה שמקבלת טופסולוגיה מכל הגנים הפרטיים, הרי זה המשמעות של התקנות האלה.

קארין אלהרר: אני מקווה שלא.

קארין אלהרר: הציפייה שלי הייתה שלא, פינדרוס.

קארין אלהרר: הציפייה שלי הייתה שיהיו הרבה יותר מפקחים.

קארין אלהרר: אין את זה.

קארין אלהרר: אם הם לא מסוגלים לעשות את העבודה אדרבה ואדרבה, שיעבירו את זה לרשויות המקומיות.

יצחק פינדרוס: קארין, לא הבנת אותי, את לא עונה על מה שאמרתי.

יצחק פינדרוס: התקנות אומרות שעד עכשיו הם לא היו צריכים לדווח לאף אחד כלום.

יצחק פינדרוס: עכשיו הם צריכים לדווח למשרד בטפסים האם הם עשו הדרכה, האם יש בטיחות, האם יש מצלמות.

יצחק פינדרוס: בכל מקרה זה המשמעות של התקנות.

יצחק פינדרוס: נכון?

יצחק פינדרוס: אני אומר שכל סבסוד שאנחנו נותנים, אם זה על הדרכה, אם זה על מצלמות, אם זה על הכשרה, יישאר באותו אגף ואז זה באותה טופסולוגיה.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה לעשות לו תחנות, שהוא צריך לעשות צ'ק-ליסט ולעבור כמה אגפים.

יצחק פינדרוס: הוא בא למשרד ותוך כדי ההגשה מתברר לו שמגיע לו כסף על הדרכה, על מצלמות, על ההכשרות.

יצחק פינדרוס: זה יקל את הכול.

קארין אלהרר: אני מבינה את כל מה שאתה אומר אבל תקשיב רגע.

קארין אלהרר: למה לא ללכת בשיטת המקלות והגזרים?

קארין אלהרר: אתה רוצה להשית עליהם פיקוח וזה דבר ראוי וטוב, אבל המינימום, תן להם משהו, תן להם את ההכשרה.

יוסף ג'בארין: לגבי ההכשרה אנחנו פחות או יותר מסודרים.

קארין אלהרר: ואת ההדרכה.

אופיר כץ: בואו נבקש מן האוצר לבדוק את זה, לתת לפחות לשנה הראשונה את הסכום המלא, בלי חלוקה דיפרנציאלית ובלי חיתוכים.

אופיר כץ: כך גם נוכל להתקדם, נוכל לראות כמה הגישו וכמה זה עולה.

אופיר כץ: אבל לפחות בשנה הראשונה זה לא יהיה דיפרנציאלי, זה לא יחול על ההורים או על המוסדות.

קארין אלהרר: בדיוק.

איציק דניאל: אבדוק את זה.

יוסף ג'בארין: פשוט שלא הכול יבוא בבת אחת, גם הגשות למצלמות וגם דברים אחרים.

יוסף ג'בארין: אם נבטיח לפחות לשנה הראשונה להיכנס לזה זה אולי יפתח את הדרך.

יוסף ג'בארין: אגב, סיכמנו גם להוסיף חובת דיווח על יישום החוק בכל שנה לוועדה.

יוסף ג'בארין: זה מוסכם.

קארין אלהרר: לא, בשנה הראשונה יותר מפעם בשנה.

יוסף ג'בארין: אולי אחרי חצי שנה.

שמרית גיטלין שקד: בחוק זה רק כל עוד לא הותקנו תקנות.

יוסף ג'בארין: חובת דיווח על יישום התקנות.

דבורה ספיר אליעזר: אפשר לקבוע בלי קשר, הוועדה יכולה לבקש את זה.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא בטוחה שזה מכוח החוק, כי התקנות הן מכוח הסמכות בחוק, זה לא כמו הוראה שכותבים בחקיקה ראשית בקשר לדיווח.

דבורה ספיר אליעזר: תיכף אסת

דבורה ספיר אליעזר: כל בחוק אם יש איזשהו סעיף שקובע חובת דיווח.

אמיר מדינה: למען הסר ספק, אדוני היושב-ראש, אם תקראו לנו אחת לחצי שנה אנחנו כמובן נגיע ונדווח.

יוסף ג'בארין: הוועדה מוסמכת, ללא קשר.

יוסף ג'בארין: אבל אני מעדיף שזה יהיה חלק מן התקנות.

יוסף ג'בארין: ביום שני נשלים את החלק האחרון, לרבות הוראות המעבר.

יוסף ג'בארין: פינדרוס, פה אני באמת צריך את עזרתך בעניין התקינה, איך לשלב בכל זאת את התקינה המשופרת בצורה כלשהי, לא ברמה האופרטיבית המחייבת אלא ברמה הצהרתית.

קארין אלהרר: אפילו הדרגתית.

יצחק פינדרוס: אני מציע שאנחנו ניתן במסגרת הזמן לאוצר ולרווחה – הרי אנחנו עכשיו הולכים לגלות כמה פרטים באמת יש כי היום, עם כל הכבוד, לא כל הפרטים ידועים, אנחנו לא יודעים מה יש, מה המשמעויות האמיתיות של זה.

יצחק פינדרוס: תקצוב את זה בזמן, מצדי שמונה חודשים.

יצחק פינדרוס: יבואו אנשי משרד האוצר ומשרד הרווחה לוועדה, יביאו דיווח מה המשמעויות של זה.

יצחק פינדרוס: זה שאנחנו מעוניינים בזה – בסדר, אבל מה המשמעויות של זה.

יצחק פינדרוס: האם יש לנו מספיק מעונות יום בשביל זה?

יצחק פינדרוס: מה המשמעויות האמיתיות על המחיר?

יצחק פינדרוס: נהיה כבר אחרי ועדת המחירים.

יצחק פינדרוס: נגיד להם: חבר'ה, יש לכם שנה, תעשו את בדיקת המחירים, תבדקו את המשמעויות של זה ותחזרו לוועדה.

יצחק פינדרוס: שאיפה יש לנו אבל לפני שאתם עושים צעד תחזרו לוועדה עם נתונים אמיתיים, תעשו עבודה, תעברו את האירוע, כי זה אירוע כפי שאמרה קארין מקודם.

יצחק פינדרוס: מה שהולך להיות בששת החודשים הקרובים אם זה ייצא אל הפועל זה חתיכת אירוע בהרבה מובנים.

יצחק פינדרוס: נעבור את האירוע הזה, יהיו לנו יותר נתונים, נדע איפה אנחנו נמצאים, נדע גם מה המשמעויות של זה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות, כפי שאמרתי קודם, שזה לא סוף העולם, שאנחנו מדומיינים, אבל אנחנו לא יודעים, היום אנחנו מגששים באפלה.

יצחק פינדרוס: יבואו בעוד שנה לוועדה ויסבירו מה המשמעויות בדיוק.

יצחק פינדרוס: אני מסכים שהתקינה במעונות הפרטיים לא יכול להיות יותר מכל ההקלות שעשינו במעונות הציבוריים.

יצחק פינדרוס: כלומר אנחנו נתנו היום בציבוריים להגיע עד ל-89 ילדים בשלוש כיתות.

יוסף ג'בארין: זה התפוסה.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה לראות מעון פרטי עם יותר מזה.

יצחק פינדרוס: זה חייב להיכנס.

יצחק פינדרוס: לפחות שזה יהיה דומה.

יוסף טייב: התקינה היא לרדת בילד אחד בקבוצה.

יצחק פינדרוס: הציבורי והפרטי צריך להיות באותה רמה.

יצחק פינדרוס: לגבי הרמה הכללית של התקינה – בואו נבין את המשמעויות.

יצחק פינדרוס: השאיפה שלי היא שבעוד שנה זה יהיה חלק מחוק חינוך חובה ברמה כזו או אחרת ואז בא לציון גואל.

קארין אלהרר: הלוואי.

יוסף ג'בארין: אולי.

יוסף ג'בארין: אנסה להשתמש בכישורים המשפטיים שלי.

יוסף ג'בארין: אולי נקרא לתקינה המשופרת בתוך התקנות "תקינה רצויה" ואז נשלב נוסח, שאחרי שנה ייערך מחקר, הערכה של אפשרויות.

דבורה ספיר אליעזר: זה כבר נמצא בנוסח.

יוסף ג'בארין: נקרא לה בהגדרות "תקינה רצויה" ואז נשלב בהוראה, לא משנה איך נקרא לזה: הערכה, מחקר וכדומה, לבחון אפשרויות קידום או יישום התקינה הרצויה.

יוסף ג'בארין: זה יצירתי מדי?

שמרית גיטלין שקד: זה בסדר.

שמרית גיטלין שקד: כרגע כתוב "שיפור התקינה".

יוסף ג'בארין: לפחות אז יהיה עיגון.

יצחק פינדרוס: צריך לתחום את זה בזמן, שיחזרו אלינו לוועדה.

יוסף ג'בארין: אבל עם כיוון מסוים.

דבורה ספיר אליעזר: אם הכוונה של חברי הכנסת לסמן כיוון, הכיוון צריך להיות או לממוצע של ה-OECD או למקום – לאו דווקא להצעה של - - -

יוסף ג'בארין: לפחות את זה.

יוסף ג'בארין: בינתיים גם את זה מתקשים לעשות.

דבורה ספיר אליעזר: אם אתם רוצים להגיד לאן הולכים, לאן רוצים להגיע – צריך להגיד.

יוסף ג'בארין: אבל זה יקשה עלינו יותר.

יוסף ג'בארין: כרגע אנחנו גם כך מתקשים.

דבורה ספיר אליעזר: נחשוב על נוסח.

יוסף ג'בארין: בתקנות הללו זה הרצוי.

יוסף ג'בארין: זה לא הרצוי במובן של הראוי.

קארין אלהרר: סתם שתהיה לכם תמונה: עכשיו, לפני 40 דקות, פעוט בן תשעה חודשים נפצע באורח קשה בפעוטון ברחובות ופונה לבית החולים בהכרה מעורפלת.

קארין אלהרר: הנה התוצאה לכך שאין תקנות טובות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שביום שני נוכל להצביע על התקנות.

יוסף ג'בארין: נראה לי שאנחנו מתכנסים לכיוון מסוים.

יוסף ג'בארין: דבי ושמרית, הדברים ברורים פחות או יותר?

דבורה ספיר אליעזר: היום אנחנו נמשיך בהקראה של תקנות נוספות?

יוסף ג'בארין: לא, לדעתי נעשה את זה כבר ביום שני.

קארין אלהרר: ביום שני בשעות הבוקר, לפני שתהיה ועדת הכנסת.

יוסף ג'בארין: אולי בכל זאת, יש את נציגת הארגונים, ציפורת שימל מאמונה.

יוסף ג'בארין: אלה אולי הערות שיישארו איתנו עד יום שני.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

ציפורת שימל: מכיוון שכולם כבר לקראת סיום, ממש בבזק, כמה הערות חשובות מאוד מבחינתנו.

ציפורת שימל: דבר אחד הוא נושא ההכרה בהשתלמויות פנים-ארגוניות.

ציפורת שימל: הדבר הזה חשוב מאוד.

ציפורת שימל: מטעם הארגונים המפעילים קיימות היום לא מעט הכשרות מקצועיות.

ציפורת שימל: אנחנו עושים עבודה מאוד מאוד עמוקה ומשמעותית בעניין הזה לאורך שנים.

ציפורת שימל: מטפלת שעברה לאורך הרבה שנים הרבה מאוד הכשרות על ידי מרצות, על ידי אנשים שמתעסקים בנושא הצרכים בגיל הרך וכולי.

ציפורת שימל: הן מקבלות גם תעודות על הדברים האלה.

ציפורת שימל: יש חשיבות גדולה מאוד שהדבר הזה יוכר להן, לא רק ההכשרות שנעשות על ידי המשרד אלא גם הכשרות כאלה.

ציפורת שימל: הרי בסופו של דבר אלה מסגרות בפיקוח, מדובר על מדריכות חינוכיות.

ציפורת שימל: אנחנו מבקשים מאוד שהדבר הזה יוחל בחוק, לאו דווקא דרך המשרד.

ציפורת שימל: זה נקודה אחת.

ציפורת שימל: נקודה שנייה – אני אולי קצת מחזירה אחורה לדברים שנאמרו אבל הם מאוד מאוד חשובים לנו – בנושא המבחן האמריקאי.

ציפורת שימל: נאמר כאן כביכול מדובר במשהו מאוד קל.

ציפורת שימל: אנחנו מקבלים המון תלונות על המבחן הזה, שהוא נעשה ברמת קושי גדולה מאוד.

ציפורת שימל: הבקשה שלנו היא בנושא השפה.

ציפורת שימל: זה עלה בדיון היום.

ציפורת שימל: התחושה שלנו שזה לא נאמר בצורה מספיק ברורה.

ציפורת שימל: יש צורך משמעותי מאוד שהמבחן יהיה בשפה אמהרית, צרפתית, ספרדית.

ציפורת שימל: יש לנו המון מטפלות מדרום אמריקה.

ציפורת שימל: הדבר הזה מאוד מאוד חשוב ומאוד מאוד משמעותי.

ציפורת שימל: גם אם יש מטפלת שמדברת בעברית בצורה מצוינת ההבעה שלה בכתב ויכולת הבנת הנקרא שלה בעברית – לגיטימי שהיא לא צריכה לדעת לקרוא ולהבין את מה שנאמר בעברית.

ציפורת שימל: זה סופר משמעותי, מעבר לשפות שדובר עליהן כבר קודם.

ציפורת שימל: עוד נקודה, אנחנו מבקשים מאוד לשקול מתן הקלות, וגם פטור, על בסיס של ניסיון וותק בנושא ההכשרות למטפלות המבוגרות.

ציפורת שימל: יש אוכלוסייה גדולה מאוד של מטפלות מבוגרות ואנחנו חוששים שהחובה של ההכשרה על כלל המטפלות הוותיקות תגרום לפליטה מן המערכת של מטפלות שיחששו בעיקר מן המבחן וגם בכלל מן ההכשרה.

ציפורת שימל: יש החרגה ברורה מאוד בעניין הזה בתקנה 6(ו) ואני מבקשת להפנות את הייעוץ המקצועי לסעיף 77(ג) לחוק, שמסמיך ונותן אפשרות לייצר החרגה כזאת.

ציפורת שימל: אנחנו מבקשים מאוד שכן תיווצר החרגה כזאת.

ציפורת שימל: אני לא צריכה לחזור על נושא המחסור בכוח אדם שדובר כאן רבות בצורה מאוד מאוד מעמיקה.

ציפורת שימל: אנחנו מייצרים שוב מחסור בכוח אדם בצורה שאין לה משמעות ואין בה צורך, במיוחד בימים כאלה.

ציפורת שימל: אנחנו נמצאים במשבר מובנה ומתמשך בענף, של 30%–40% תחלופה שהיא גבוהה מאוד.

ציפורת שימל: זה כמובן חייב לבוא לידי ביטוי גם בעניין הזה.

ציפורת שימל: עוד נקודה שחשובה לנו מאוד היא נושא ההכשרה המקוונת.

ציפורת שימל: חשוב לנו – לא לכולם יש אפשרות לקורסים מקוונים, לא לכולם יש אינטרנט.

ציפורת שימל: יש גם אוכלוסיות של מטפלות חרדיות.

ציפורת שימל: אנחנו מבקשים שתהיה חלופה למי שאין לו את האפשרות הזאת, שלא באופן קבוע יהיה מדובר על קורסים שנעשים באופן מקוון אלא תהיה אפשרות, לאו דווקא בתקופת קורונה, גם לקורסים פרונטליים.

ציפורת שימל: אני רוצה להגיד נקודה נוספת ואחרונה ובזה לסיים.

ציפורת שימל: אני רוצה להדגיש שהתקנות מבחינתנו יכולות לחול רק בתנאי שיהיה להן מקור תקציבי ברור.

ציפורת שימל: הדברים נאמרו כאן ואנחנו שמענו שלמדינה יש בסופו של דבר מקור מאוד מאוד מוגבל, אבל צריך לזכור שבחוק ובתקנות יש סנקציה פלילית על אי קיום החוק והתקנות.

ציפורת שימל: לנו לא ברור איך הדבר הזה הולך לקרות בלי תקצוב מאוד מאוד מסודר.

ציפורת שימל: אנחנו כארגונים מפעילים, שהמחיר שלנו נמצא בפיקוח, בטח ובטח לא נוכל לשרוד עלויות כאלה.

ציפורת שימל: דובר כאן על החשש הגדול שלנו מן הצורך בסגירה של מעונות בסופו של דבר.

ציפורת שימל: בוודאי אנחנו לא רוצים להסתכל בעיני ההורים והילדים כשמעונות יצטרכו להיסגר או לחלופין כשמטפלות טובות וראויות יצטרכו ללכת הביתה בנסיבות כאלה ואחרות.

ציפורת שימל: אנחנו מבקשים מאוד שהוועדה תיקח את הדברים האלה לתשומת ליבה.

ציפורת שימל: יש לנו הערות נוספות.

ציפורת שימל: התייחסתי כרגע רק לנושא ההכשרות.

ציפורת שימל: משפט אחרון, אני חושבת שההערות הן ענייניות ומדודות.

ציפורת שימל: אני מבקשת מאוד שגם כאשר יעלה הנושא הבא, נושא הבטיחות, עדיין נוכל להביע את הדברים כי אנחנו לא מרגישים שהדברים באו מספיק לידי ביטוי כאשר הגשנו את ההערות.

ציפורת שימל: תודה.

יוסף ג'בארין: לנושא הבטיחות, אם יש לך מסמך קצר שתרצי להעביר לוועדה, אולי זה עדיף ויבטיח שהדברים יבוצעו כי לא בטוח שייוותר זמן מבחינת לוח הזמנים ביום שני.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: תרצה אטיה מפורום קהלת, בבקשה.

תרצה אטיה: שלום לכולם, תודה רבה ליושב-ראש שנתן לי אפשרות לדבר.

תרצה אטיה: אני חוקרת רגולציה ותחום המומחיות שלי הוא היענות – איך גורמים לשחקנים, לשוק, להיענות לרגולציה.

תרצה אטיה: לא מספיק דיברו על זה היום בוועדה.

תרצה אטיה: כבר היום, שנה וחצי לתוך נוהל אישור ראשוני, 62% מן המסגרות שהמדינה יודעת עליהן נענו לנוהל, למרות שהדרישות שלו מינימליות בהשוואה לתקנות, ומתוך ה-62% שניגשו והגישו בקשה ורוצים להיות שחקנים צייתנים רק 60% מהם סיימו.

תרצה אטיה: אנחנו רואים שיש עלות גדולה מאוד לרגולציה.

תרצה אטיה: לסבר את האוזן בעניין הזמנים, רוב הגנים בממוצע המתינו כ-120 ימים, שלושה חודשים כדי לקבל את האישור.

קארין אלהרר: מה את מציעה?

תרצה אטיה: אני מציעה תמרוץ, לא רגולציה.

קארין אלהרר: מה זה אומר?

תרצה אטיה: זאת אומרת שאם המדינה רוצה שהשוק יהיה מורשם אז שתציע הכשרות ולא תדרוש אותן בתקנות.

תרצה אטיה: אם המדינה רוצה בטיחות אז שתייצר מדד איכות ותיתן להורים להבין מה זה אומר, מה מצב הבטיחות במעון של ילדיהם.

קארין אלהרר: אבל להורים אין הרבה ברירות, זה או המעון או שהילד יהיה בבית.

יוסף ג'בארין: דווקא כאן את צריכה את ההתארגנות, את צריכה את המדינה כי ההורים כאן הם לא איגוד, הם לא קבוצה מגובשת.

קארין אלהרר: בדיוק.

תרצה אטיה: נכון אבל אני חושבת שכאשר זה שיעור התעסוקה של נשים במשק, במגזר החרדי 73% ובמגזר הכללי 85%, אז אנשים ימצאו פתרונות וזה אומר שפעוטות ירדו למחתרת.

תרצה אטיה: כלומר גנים יתנהלו בבתים והמדינה לא תצליח לעקוב אחר זה.

תרצה אטיה: כבר היום המדינה לא מגיעה למי שהיא יודעת עליו, אנחנו מדברים על 62% מכלל המסגרות שהמדינה יודעת עליהן.

תרצה אטיה: אז בואו נתחיל מזה, בואו נתחיל מן הנוהל, כי היום יש בחוץ נשים עם עבר פלילי שמטפלות בפעוטות.

תרצה אטיה: מה המדינה עשתה בשנתיים האלה כדי לטפל בזה?

יוסף ג'בארין: אמיר, באשר לנקודה הזאת, אם באמת בשלב הזה רק 60% מן המסגרות הקיימות פנו, את זה צריך לבחון, אבל אני לא יודע אם זה באמת המצב.

יוסף ג'בארין: אם רק 60% מן המעונות הפרטיים נמצאים בתהליכי רישום או נרשמו - - -

אמיר מדינה: אני לא יודע להצביע על אחוז, מאיפה מגיע הנתון 60%?

תרצה אטיה: מה-RIA של משרד העבודה, מעמוד 8 ב-RIA.

אמיר מדינה: זה הערכות בלבד.

תרצה אטיה: ביקשתי בקשה לפי חוק חופש המידע וזה המידע שאתם במשרד נתתם לי.

קארין אלהרר: רגע, על מה הדיון?

יוסף ג'בארין: אני מסכם את הנקודה הזאת.

יוסף ג'בארין: הרי משרד העבודה והרווחה מודע לסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: לכן גם יקצה עכשיו תקציבים לקמפיין.

יוסף ג'בארין: נכון?

אמיר מדינה: נכון.

יוסף ג'בארין: נאמר בדיונים קודמים שאין מספיק מודעות לחובת הרישום.

יוסף ג'בארין: צריך לזרז את זה ולצאת בקמפיין שיעודד את האנשים להירשם.

אמיר מדינה: בהנחה שלא נמצה את כל ה-40 מיליון ונשאיר כמה שקלים לקמפיין.

יוסף ג'בארין: אולי בדוברות בכל זאת יש קצת כסף כדי לעשות קמפיין צנוע.

תרצה אטיה: ונקודה אחרונה נוספת, בקשר למיעוטים.

תרצה אטיה: כרגע אם המדינה עומדת על 73% של תעסוקת נשים ובסמל לומדים 27,000 פעוטות, זה אומר שיש איפשהו בחוץ משהו כמו 40,000 פעוטות חרדים שלומדים במסגרות פרטיות, זה הנתון, גם לפי הלמ"ס אלה כנראה המספרים.

תרצה אטיה: 40,000 פעוטות חרדים שצריכים מסגרת כי האימהות בשוק העבודה.

תרצה אטיה: אם יש תקנות שהעלות שלהן על אוכלוסיות חלשות היא כבדה יותר המשמעות הישירה היא שאימהות חרדיות יישארו בבית, או ששוב הפעוטות ירדו למחתרת.

תרצה אטיה: מתעלמים כאן משני נתונים משמעותיים: 1) ישראל היא שיאנית ה-OECD בילודה, יש כאן הרים של ילדים, חצי מיליון ילדים מתחת לגיל שלוש.

תרצה אטיה: 2) ישראל היא שיאנית בזה שמעונות ירדו במספר הפעוטות.

תרצה אטיה: האופציה היחידה היא לתמרץ, לשים כסף עבור הדברים האלה, עבור ההתנהלות הרצויה שאתם רוצים.

תרצה אטיה: אם רוצים להעלות איכות הדרך היחידה היא לשלם.

קארין אלהרר: מעולה.

קארין אלהרר: תדברי עם משרד האוצר, אני בטוחה שפנקס הצ'קים פתוח.

קארין אלהרר: .. הם לא רוצים לשלם אפילו על המינימום.

תרצה אטיה: קארין, אז כולנו מודים שאנחנו כותבים אות מתה, שרק מייצרת קנסות לשחקנים הצייתנים?

קארין אלהרר: לא, עוד לא כתבנו כלום.

קארין אלהרר: עדיין יש לנו ציפייה שביום שני יבואו עם צ'ק, עם חיוך ועם עט ויחתמו.

יוסף ג'בארין: אוקיי, תודה רבה, תרצה, תודה על ההערות.

יוסף ג'בארין: בטח ייקחו אותן לתשומת הלב במשרד.

יוסף ג'בארין: היה לנו יום ארוך.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להיות אופטימי שביום שני ייצאו מתחת ידינו תקנות, לא הכי ראויות אבל שיקדמו את המהות של הדברים והגנה על הילדים של כולנו.

יוסף ג'בארין: איציק, אני מקווה שתעשה כל מאמץ.

איציק דניאל: חשוב לי להגיד שיש פה שותף מרכזי מאוד, אפילו לא שותף, נראה לי שהוא שמוביל את המהלך, משרד העבודה והרווחה, שהביא לפה את התקנות על אף הקשיים שמשרד האוצר הציף עוד בשלבים הראשונים.

איציק דניאל: אני מניח שהם ידעו מה הם עושים כשהם הביאו את זה לפה.

איציק דניאל: נחכה לשמוע מה הפתרון שהם מציעים בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: קיצצנו מה שאפשר, נשארנו עם המינימום.

יוסף ג'בארין: בלי המינימום הזה אין טעם בתקנות.

איציק דניאל: אני חושב שמשרד העבודה והרווחה יכול לעמוד במינימום, כפי שתיארת את זה.

יוסף ג'בארין: הוא יעמוד בזה בסיוע שלכם.

איציק דניאל: בעזרת השם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכם.

יוסף ג'בארין: הישיבה נעולה.