ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 192, 2021-01-28 14:35

עמית הלוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עמית הלוי: אנחנו מתכנסים כאן כדי לסיים את ההכנה לקריאה שנייה ושלישית של נושא הקנסות והסנקציות שדנו בהן כאן אתמול ושלשום ולפני זה.

עמית הלוי: הפסקה קטנה.

תהלה פרידמן: עמית, אני אומרת לפרוטוקול שאנחנו גם מסירים את כל ההתנגדויות.

עמית הלוי: מאה אחוז.

עמית הלוי: לפני ההקראה ולפני ההסתייגויות אני רוצה להצביע על הבעיה האמיתית שלעניות דעתי נחשפת במשבר הזה, והבעיה הזאת לא תיפתר לצערי לא בקנסות ולא בסנקציות שאנחנו נטיל היום, כי זה לא מסוג הדברים שקנסות או תמריצים שליליים מתקנים.

עמית הלוי: אני מתכוון לשיח ציבורי של שבטים וקהילות נפרדות שמתעצם בימים האחרונים.

עמית הלוי: משברים לאומיים במדינת ישראל ועם ישראל – והיו לנו לא מעט מלחמות ומשברים ב-72 שנות קיומנו כמדינה – בדרך כלל דווקא חשפו את הקולקטיב המשותף שלנו, את הקולקטיב הלאומי, את הקולקטיב האזרחי; ודווקא איכשהו המגפה הזאת מעצימה את המפריד, את ההבחנות בין הקהילות השונות, את ההבחנות בין המגזרים השונים.

עמית הלוי: השיחה הזאת של השבטים והקהילות, התודעה השבטית והקהילתית הזאת, היא לא שיחת חולין, היא לא שיחת רחוב, זו תורה שלמה שהחל בה עוד נשיאנו נשיא המדינה עם נאום השבטים והחזיקו אחריו לא מעטים.

עמית הלוי: אני אומר את זה כאן כי אני בטוח שהכוונות הן טובות - - -

תהלה פרידמן: זה מצחיק שאתה מייחס את זה לשיח.

תהלה פרידמן: השיח מבטא מציאות.

עמית הלוי: גם כשהחלוקה הזאת לקבוצות ושבטים באה מרצון טוב, מתוך רצון לומר שיש אחר ובואו נהיה סבלניים אליו, היא עדיין מעצימה את האחרוּת.

עמית הלוי: במקום שאנחנו נקיים כאן "כל ישראל ערבים זה בזה", אנחנו מקיימים "כל ישראל אחרים זה לזה".

עמית הלוי: ועכשיו באה המגפה, ואז כל שבט מתגונן, ואתמול ראינו פה את החשדנות, איך חוק כזה בא להגן על מגזר כזה או לפגוע במישהו אחר.

עמית הלוי: כל השיחה הזאת שאנחנו מנהלים היא שיחה שבה השבטיות מכה בנו.

עמית הלוי: היא לא מחזקת אותנו, היא מכה בנו.

עמית הלוי: ולפני שאנחנו מאשרים את התמריצים, שהם בסך הכול תוספת קטנה, אני מבקש להזכיר את הסכנה הזאת של חלוקה לשבטים.

עמית הלוי: כי שינוי הצורה שהעם היהודי עבר במאה השנים האחרונות הוא שינוי מקהילה לעם.

עמית הלוי: זה השינוי האמיתי שעברנו.

עמית הלוי: בואו לא נחזור לקהילות.

עמית הלוי: זה נכון גם לגבי המשותף הלאומי וגם לגבי המשותף האזרחי, שכולל קהילות נוספות, לא יהודיות, שחיות כאן, והמדינה מטפחת את המעגל האזרחי הזה.

עמית הלוי: אז אני אומר כאן לאזרחי ישראל בפתח הישיבה הזאת: הקורונה היא נגיף זמני, אבל התודעה השבטית הזאת היא מחלה כרונית ומסוכנת.

עמית הלוי: ניסח את זה בדיוק רב כמעט לפני 2,000 שנה רבי שמעון בר-יוחאי, כשאמר את המשל הבא: משל לבני אדם שהיו נתונים בספינה.

עמית הלוי: נטל אחד מהם מקדח והתחיל קודח תחתיו.

עמית הלוי: אמרו לו חבריו, למה אתה עושה כן.

עמית הלוי: אמר להם, מה אכפת לכם, הלא תחתיי אני קודח.

עמית הלוי: הוא קודח בתא שלו בספינה.

עמית הלוי: אמרו לו את המובן מאליו: מפני שאתה מציף עלינו את הספינה.

עמית הלוי: אז אם מישהו חשב אחרת, הקורונה הבהירה שבמדינת ישראל אין תאים שסגורים הרמטית.

עמית הלוי: לא שאין תאים בכלל, יש תאים, יש סגנונות, יש קהילות, אבל הספינה הישראלית היא ספינה אחת.

עמית הלוי: ולכן כל מנהיג של חתונה או קהילה או הפגנה צריך לדעת שהוא לא יכול לקדוח, כי הוא קודח חור במעגל של כולנו.

עמית הלוי: והתמריצים שאנחנו נקריא אותם עכשיו, התמריצים השליליים להקפיד על התקנות, מבחינתי הם רק תזכורות לדבר העיקרי: שכולנו כאזרחים מחויבים לכלל ומחויבים לשלמותה ושגשוגה של הספינה הזאת כולה.

עמית הלוי: השיח הפוסט-לאומי, או האינדיבידואליסטי, המוקצן פוגע בכולנו ומכלה את המסד העיקרי של הביטחון הלאומי והחוסן הלאומי שלנו.

עמית הלוי: נפתח בהקראה - - -

משה טור פז: אני רוצה להעיר הערה.

משה טור פז: אני מברך על הדברים שלך, ואני רוצה שכולנו נזכור שיש תקופות שבהן זה נכון ואולי אפילו משתלם לדבר על אחדות.

משה טור פז: אבל המבחן שלנו, של כולנו, של כל סיעות הבית, הוא ביום שמישהו יגלה שמשתלם לו לדבר על פילוג ועל האחר.

משה טור פז: ושם אנחנו נמדדים; במקום שבו זה לא משתלם אלקטורלית לדבר על אחדות.

משה טור פז: אני חושב שזה טוב שכיום במדינת ישראל מנשבת רוח שכולנו מתאחדים סביבה, אבל המבחן שלנו הוא האם אנחנו נהיה מובלים או מובילים של הרוח הזאת.

אוסנת הילה מארק: חשבתי שהצטרפת לגדעון.

עמית הלוי: אנחנו נתחיל בהקראה ואחר כך נשמע הערות.

עמית הלוי: בגדול, אנחנו חוזרים להצעת החוק המקורית שהממשלה העבירה לכנסת, ואם יהיו שינויים נוספים, אני אומר מראש – גם לבקשת יושב-ראש הוועדה יעקב אשר – אז הממשלה מוזמנת להציע אותם בשבוע הבא והם יידונו כאן.

עמית הלוי: אבל כרגע אנחנו מאשרים את הצעת החוק המקורית.

עמית הלוי: הערה שנייה, סיעת כחול לבן, סיעת ישראל ביתנו וממילא גם סיעת יהדות התורה הסירו את ההסתייגויות, אז אנחנו דנים ואנחנו נצביע על החוק לקריאה שנייה ושלישית כפי שהוא.

עמית הלוי: היועץ המשפטי, בוא תקריא.

גור בליי: הוועדה כבר דנה ארוכות בהיבטים השונים של הצעת החוק, למה היא נועדה ובכל הסעיפים השונים באופן פרטני, ונעשו תיקונים שונים.

גור בליי: ועדת הכנסת החליטה שכל התיקונים המהותיים שנעשו, למעט תיקוני נוסח והתאמות משפטיות, הם נושא חדש, ולכן אנחנו חוזרים לנוסח הכחול.

גור בליי: אני אקריא אותו עכשיו:

עמית הלוי: תודה רבה.

עמית הלוי: מכיוון שדנו בחוק בצורה מאוד אינטנסיבית, אני חושב ששלושת השינויים המרכזיים פה ידועים לחברי הכנסת, אבל בכל זאת נעשה מעבר מהיר.

עמית הלוי: נירית ממשרד המשפטים נמצאת איתנו?

עמית הלוי: אני חושב שגם ההגדלה לקנסות יותר גדולים וגם צווי הסגירה המינהליים, לרבות עברה מינהלית חוזרת – אלה דברים שדיברנו עליהם.

עמית הלוי: נירית, אם את רוצה לחדד משהו או להבהיר, אז בבקשה.

עמית הלוי: אין צורך לחזור על הכול, אבל אם לדעתך יש נושא לא ברור, זה הזמן.

נירית להב קניזו: אנחנו למעשה דיברנו על רוב הדברים.

נירית להב קניזו: היו תיקונים שכן נעשו על דעת נציגי הממשלה ואנחנו כן היינו שמחים שהם ייכנסו לתוקף יחד עם השינויים האלה.

נירית להב קניזו: נשמח אם תיאותו לקבל אותם.

נירית להב קניזו: אם אתם רוצים, אני אפרט על מה מדובר.

עמית הלוי: מכיוון שהתיקונים הנוספים דורשים דיון נוסף ואנחנו אחרי לילה ארוך שבו סוכמו כל הדברים ועל בסיס זה גם הוסרו כל ההסתייגויות, אז אני מציע שאת זה תעשי בשבוע הבא.

עמית הלוי: אני ראיתי חלק מהתיקונים, חלקם בהחלט ראויים לדיון, אבל הדיון הזה יתקיים בשבוע הבא.

נירית להב קניזו: אוקיי, תודה.

עמית הלוי: אסתי ממשרד הבריאות איתנו?

אסתי ורהפטיג: אני מצטרפת לדברים של נירית.

אסתי ורהפטיג: אני לא כל כך יודעת אם יש עכשיו סיכוי לדבר על אותם דברים שנעשו בסיכום איתנו.

אסתי ורהפטיג: אני מבינה שעכשיו יורדים מזה.

אסתי ורהפטיג: אני רק אזכיר בשתי מילים.

אסתי ורהפטיג: דבר אחד זה ההעלאה של הקנסות וההתאמה להעלאה שנעשתה באופן כללי, כולל התאמה גם לעניין אזור מוגבל.

אסתי ורהפטיג: זה דבר שאני מבינה שיורד עכשיו ויוצר אנומליה מסוימת, כי המצב שנוצר הוא שבמקום שהוא מחוץ לאזור מוגבל הקנסות יהיו גבוהים, ודווקא בתוך אזור מוגבל, שהוא יותר מסוכן, הקנסות, שקבועים בחוק עצמו, יהיו נמוכים.

אסתי ורהפטיג: הדבר הנוסף הוא התיקון שעשינו בעניין אדם שעושה עברה חוזרת של יציאה מבידוד, כך שהוא יחול גם על יציאה מבידוד במלונית.

אסתי ורהפטיג: זה ממש אותו תיקון.

עמית הלוי: אסתי, תודה רבה.

עמית הלוי: הדברים הם ברורים, ולפי הסיכום שהיה בין שרי הממשלה ליושב-ראש הוועדה הדברים האלה יוכלו להיות בתיקון לחקיקה רק אחרי שהחוק הזה יעבור.

עמית הלוי: אם תספיקו עוד לפני כן לעשות.

עמית הלוי: .. אגב, זה אפשרי מבינה פרוצדורלית?

עמית הלוי: נניח שהחוק עובר ביום שני אז אפשר לפני כן לכנס עוד פעם?

גור בליי: בעיקרון אפשר להחזיר הצעת חוק מהמליאה לוועדה ולהוסיף תיקונים.

גור בליי: אבל בהנחה שזה יעבור בשנייה ושלישית אז נצטרך תיקון חדש.

עמית הלוי: אז אלה שתי האפשרויות שקיימות כרגע.

תהלה פרידמן: אני רק אגיד לפרוטוקול שאנחנו רוצים שזה יעבור היום במליאה.

עמית הלוי: כן, כולנו רוצים.

עמית הלוי: מירה סלומון ממרכז השלטון המקומי, בבקשה.

מירה סלומון: שלום, אדוני.

מירה סלומון: אנחנו לא מתנגדים לנוסח שקיים היום ואנחנו מקווים שהדברים יעברו כמה שיותר מהר.

עמית הלוי: מאה אחוז.

עמית הלוי: אז לגבי הכינוס של המליאה, אנחנו ממתינים.

עמית הלוי: אם הרשימה המשותפת תחליט ללכת על המשותף אז היא מוזמנת להסכים ואנחנו נכנס את המליאה עוד היום, ואם לא, זה יידחה קצת.

עמית הלוי: הילה צור מלשכת ארגוני העצמאים, את רוצה להתייחס לחוק?

עמית הלוי: לא נמצאת איתנו כרגע.

עמית הלוי: המרכז הרפורמי לדת ומדינה, עורך דין מיטל ארבל, בבקשה.

מיטל ארבל: לא ביקשתי להתייחס.

מיטל ארבל: תודה רבה.

עמית הלוי: תודה.

עמית הלוי: ברוך שניר מהתאחדות המלאכה והתעשייה, מנהל תחום כלכלה.

עמית הלוי: בבקשה.

ברוך שניר: תודה רבה.

ברוך שניר: ככל שישנה כוונה להחיל איזשהו מדרג בשיעורי הקנסות, אנחנו מצפים שהמדרג יאזן מצד אחד בין הצורך לשתף עסקים קטנים במודל הצמיחה העתידי ובוודאי ובוודאי להבטיח להם כושר הישרדות; לבין הצד השני, שכאשר אנחנו בודקים את שיעורי העוני בקרב עצמאים, בהתייחס לדוח העוני של המוסד לביטוח לאומי, אנחנו מוצאים שכמעט 40% מרוויחים עד השכר הממוצע במשק.

ברוך שניר: אני לא רואה איך קנסות בסדר גודל כזה, שיכולים להוות 50%, 60% או 70% מההכנסה אם חלילה יוטלו, הם קנסות שבעל עסק קטן יוכל לשאת בהם.

ברוך שניר: ועל כן, ככל שרוצים להגיע להגדרה, אני חושב שלא צריך להמציא את הגלגל.

ברוך שניר: יש בתקנות חובת מכרזים הגדרה לעסק קטן – עסק שמעסיק עד 20 עובדים – ולגביו לא צריך להיות שינוי בגובה הקנס.

ברוך שניר: זאת עמדתנו.

אוסנת הילה מארק: שלא יפרו.

אוסנת הילה מארק: ככה הם לא יקבלו קנסות.

עמית הלוי: המדרג בין 5,000 ל-10,000 עוד לא נקבע, הוא ייקבע על ידי הממשלה.

עמית הלוי: אנחנו רק קבענו פה את ההעלאה המקסימלית, של עד 10,000.

לילך וגנר: אדוני, המדרג ייקבע בין אפס ל-10,000 בהתאם - - -

עמית הלוי: אני רואה שזה שונה.

עמית הלוי: בהתחלה היה כתוב פה "עד", ופה כתוב 10,000.

לילך וגנר: לא, זה כבר היה כתוב לפני.

לילך וגנר: כבר ענינו על השאלה הזאת.

לילך וגנר: "שלא יעלה על".

עמית הלוי: אוקיי.

עמית הלוי: אז ברוך, המדרג בין אפס ל-10,000 ייקבע בממשלה.

עמית הלוי: הערתך נרשמה, וגם הערת חברת הכנסת מארק נרשמה, שמעסקים קטנים כגדולים אנחנו מצפים שיעמדו בסטנדרטים של המחוקק ולא יגיעו למצב שמטילים עליהם ולו שקל אחד קנס.

עמית הלוי: ולכן השיקולים המרכזיים הם לא מידת היכולת לשאת בקנס, אלא היעילות שלו בלמנוע פתיחה.

עמית הלוי: זה שיקול של המחוקק, ובעלי עסקים צריכים לקחת את זה בחשבון.

עמית הלוי: אני מאוד מזדהה עם המצוקה שאתה מציג, הרי הקורונה חשפה את חולשת המגזר הפרטי והעצמאים, ואלה דברים שנטפל בהם בהמשך.

עמית הלוי: אני מאוד מקווה שבתוך חודשיים אנחנו נהיה במקום אחר.

עמית הלוי: כך זה נראה.

עמית הלוי: גם ההודעה היום של שר הבריאות על המוטציות שפוגעות בסטטיסטיקה בעצם מחזקות את המסקנה שרק החיסונים, בהיקף דרמטי, יוציאו אותנו בחזרה לשגרה ברוכה.

עמית הלוי: אני מקווה שזה יקרה, ושגם העסקים שלנו יחזרו לפעילות רווחית מקסימלית.

עמית הלוי: אנחנו מעלים את אורי, נציג המשטרה.

אורי בוצ'ומנסקי: שלום, אני אורי בוצ'ומנסקי, היועץ המשפטי של מינהל האכיפה.

עמית הלוי: העלו פה אתמול את הדוח לגבי הקנסות, כמה שילמו וכמה לא, נכון?

אורי בוצ'ומנסקי: זה לא אנחנו.

אורי בוצ'ומנסקי: הכסף לא מגיע ישירות למשטרה.

אורי בוצ'ומנסקי: רק רציתי לציין שהמשטרה תומכת בהצעת החוק המקורית וכך גם בתיקונים שביקשה הנציגה של משרד הבריאות.

אורי בוצ'ומנסקי: בהמשך, ככל שיתוקנו הסכומים לגבי העסקים באזורים המוגבלים, כמובן שהמדרג שם צריך להיות בהתאם לאופן שבו ייקבע המדרג גם לעסקים שהם לא באזורים מוגבלים.

עמית הלוי: בסדר גמור.

עמית הלוי: פרופ' נדב דוידוביץ', מההסתדרות הרפואית בישראל, בבקשה.

נדב דוידוביץ': תודה.

נדב דוידוביץ': איגוד רופאי בריאות הציבור תומך בחוק, אבל אני בכל זאת רוצה להגיד שני דברים.

נדב דוידוביץ': קודם כול, חשוב מאוד שתהיה אכיפה יעילה ושוויונית.

נדב דוידוביץ': בלי אכיפה יעילה ושוויונית יקטן שיתוף הפעולה של הציבור, ובסוף זה יגרום לזה שהתחלואה והתמותה יעלו.

נדב דוידוביץ': גם חשוב שהאכיפה תתבסס קודם כול, לפני שמגיעים למשטרה, על החברה האזרחית והרשות המקומית.

נדב דוידוביץ': יש הרבה מאוד נאמני קורונה וזה הרבה יותר טוב.

נדב דוידוביץ': הערה קטנה לגבי מה שאמרת לגבי החיסונים.

נדב דוידוביץ': אני מסכים שהחיסונים הם דבר נהדר, אבל עם החיסונים בלבד אנחנו לא נוכל להגיע לתוכנית של יציאה, כי הם עדיין לא ניתנים לילדים ולכן לא נוכל להגיע לחסינות עדר.

נדב דוידוביץ': לכן חייבים לשלב בהמשך בדיקות מהירות ובכלל סל של כלים, כשכמובן אכיפה היא אחד מהם – כלי שלצערי נכשלנו בו.

נדב דוידוביץ': לכן זה חוק חשוב, אבל צריך להפעיל אותו בצורה שוויונית.

עמית הלוי: מאה אחוז.

עמית הלוי: לפני שגור מסכם, יש עוד חברי כנסת שרוצים להתייחס?

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: גור, בבקשה.

גור בליי: אני חושב שהמחקרים בעניין מלמדים שהנושא של האכיפה הוא הרבה יותר אפקטיבי, בעוד שהחמרת הענישה היא הרבה פחות משמעותית מאשר עצם האכיפה.

גור בליי: אם בן אדם יודע שהוא יקבל קנס כמעט כל פעם שהוא עושה הפרה, זה הרבה יותר משמעותי מאשר השאלה אם הוא ישלם 5,000 או 10,000.

גור בליי: לכן אני מאוד מקווה שהגורמים שאמונים על כך ישימו את הדגש על הדבר הזה.

גור בליי: דבר שני, אני רוצה לחדד את מה שאמרה לילך.

גור בליי: נאמר בדברי ההסבר שייקבע מדרג.

גור בליי: 10,000 הוא רק הסכום המרבי.

גור בליי: אני מקווה שייקחו בחשבון דברים שעלו במהלך הדיונים בוועדה – גודל העסק, הסיכון שקשור בו וכן הלאה – ו-10,000 יהיה רק לדברים הקיצוניים יותר, המסוכנים יותר, הגדולים יותר.

לילך וגנר: התקנות בנושא הדירוג של הקנסות יגיעו כמובן לוועדה, ואנחנו ניקח בחשבון את כל הפרמטרים האלה.

גור בליי: דבר אחרון, לצד כל המחלוקות הפוליטיות, היו גם דברים שלא היו עליהם מחלוקת, אבל עכשיו אני מבין שיש הסכמה לא לשנות אותם, ואני מצר על כך.

גור בליי: מדובר על שלושה דברים.

גור בליי: שני דברים שהסכימו עליהם נציגי הממשלה: הנושא של התאמה של קנסות לאזור מוגבל, כדי ליצור קוהרנטיות; והנושא של כפל קנס במלוניות, כמו בבידוד רגיל, גם לשם הקוהרנטיות.

גור בליי: והדבר הנוסף שחשבנו שראוי להוסיף לטובת האזרח: כאשר יש צו סגירה שחל למשך חודשים בגלל שלפי תקנות הגבלת פעילות אותו מקום אמור להיות סגור – שתהיה לו אופציה לבקש בקשה לעיון חוזר כל שבועיים באופן אוטומטי, בלי קשר לשינוי נסיבות.

גור בליי: זה גם עוד תיקון שלצערי לא נכנס בגלל הרצון להעביר את הנוסח הכחול כמו שהוא, בכפוף כמובן לשינויי נוסח שאנחנו תמיד עושים.

גור בליי: אני מאוד מקווה ששלושת הדברים האלה ייכנסו בתיקונים הבאים, כי חבל לי, הם חשובים לחוק.

עמית הלוי: אני משתתף בצערו של גור, ואני בטוח שעוד יש לנו הרבה מה לתקן במדינה הזאת ונעשה זאת בהמשך.

עמית הלוי: אני רוצה להתייחס להערה של פרופ' דוידוביץ'.

עמית הלוי: כמו שאמרתי, הקורונה חשפה הרבה מאוד קשיים בירוקרטיים של יזמים ועצמאים, ובדיוק באותה נקודה היא גם חשפה את זה שהתרגלנו לומר "המדינה תעשה".

עמית הלוי: אלא שההישענות על המדינה מבטלת את האחריות.

עמית הלוי: ומה שאנחנו עושים כאן זה להצביע על תזכורת לאזרחים, "האחריות היא עליכם".

עמית הלוי: ברשותכם, אני אקריא לכם סיפור מזעזע שאני סוחב מהבוקר.

עמית הלוי: שלח את זה יהודה משי זהב.

עמית הלוי: זה סיפור שמראה שהאחריות היא על כל אדם ועל כל קהילה.

עמית הלוי: נכון שהמדינה יכולה לתמרץ, אבל היא לא תחליף לאחריות של כל יחיד וכל קבוצה.

עמית הלוי: הסיפור הזה מספר על יהודי שמתפלל בשבתות בחב"ד.

עמית הלוי: קוראים ליהודי הזה הרב אשר סולומון.

עמית הלוי: הוא מתפלל בשבתות בשיכון חב"ד בירושלים, במניין של שבע בבוקר.

עמית הלוי: בשבת הקודמת הגיע חולה קורונה מאומת למניין הנ"ל, אחד שלא מתפלל באותו בית כנסת אף פעם.

עמית הלוי: למה הוא הגיע?

עמית הלוי: מכיוון שהוא היה חיובי לקורונה הוא לא היה יכול ללכת למניין הקבוע שלו, כי שם לא נתנו לו להיכנס.

עמית הלוי: אז הוא הלך לשיכון חב"ד.

עמית הלוי: הוא סיפר שכיוון שיש לו יארצייט הוא הגיע להתפלל במניין של חב"ד בשביל לומר קדיש.

עמית הלוי: כמה אירוני הסיפור הזה, כמה נוראי.

עמית הלוי: הוא הדביק לפחות שני אנשים – את הרב אשר סלומון, שנפטר, ואת אבא של מנחם סדובסקי, שהוא כותב הסיפור הזה, דוד סדובסקי, בן 74, ששוכב במצב קשה מאוד ולא יציב בתל השומר.

עמית הלוי: גם אימא של הכותב, שיש לה מחלות רקע, נדבקה.

עמית הלוי: כרגע היא במצב טוב בביתה, אבל בפחד פחדים.

עמית הלוי: הוא כותב "אני בן 49, נדבקתי מאבא שלי כשבאתי לסדר להם את המחשב, אשתי בהיריון מתקדם, נדבקה ממני, הילדה בת 18 גם נדבקה, והיא חווה התקפי קוצר נשימה.

עמית הלוי: המדביק ידע שהוא חיובי.

עמית הלוי: אני לא יודע מה שמו.

עמית הלוי: אני מקווה שאבי, אימי, אשתי, אני והילדה נצא מזה".

עמית הלוי: "מה דינו", שואל מנחם סדובסקי.

עמית הלוי: "עורו, עורו והתעוררו, זה מדביק וזה מסוכן".

עמית הלוי: זה נכון לשיכון חב"ד, זה נכון להפגנה בבלפור, זה נכון לחדרי כושר או לחוף הים.

עמית הלוי: זה נכון לכל אדם שלא לוקח אחריות.

עמית הלוי: אבל לבוא לומר קדיש על אבא שלך ובקדיש הזה לגרום להרג של עוד בן אדם ולנזקים – זה דבר שמחזיר אותנו לאמירה שפתחתי בה.

עמית הלוי: האחריות היא על כל אחת ואחד מאזרחי ישראל.

עמית הלוי: קחו אחריות, אנחנו בקצה.

עמית הלוי: איך אמר עוזי דיין, זה נורא למות דקה לפני הפסקת האש.

עמית הלוי: אנחנו בקצה של זה, אז קחו אחריות, היאזרו בסבלנות, תשמרו על ההגבלות, ובעזרת השם לקראת חג הפסח נצא למקום אחר.

עמית הלוי: אנחנו מצביעים עכשיו על הצעת החוק ככתבה וכלשונה בנוסח הזה - - -

גור בליי: רגע, רק לוודא: כל ההסתייגויות הוסרו, גם של כחול לבן, גם של ישראל ביתנו וגם של יו"ר הוועדה יעקב אשר.

גור בליי: השאלה אם יש עוד הסתייגויות לנוסח למישהו מחברי הכנסת.

גור בליי: לא.

גור בליי: אז אפשר להצביע.

עמית הלוי: אז אנחנו מצביעים.

עמית הלוי: מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה על ידי היועץ המשפטי?

גור בליי: בכפוף לשינויי נוסח שאנחנו תמיד עושים.

עמית הלוי: כן, תיקונים טכניים.

עמית הלוי: מי נגד?

עמית הלוי: מי נמנע?

עמית הלוי: בעד – פה אחד

עמית הלוי: אושר פה אחד.

עמית הלוי: תודה רבה, הישיבה נעולה.