ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 121, 2020-12-22 00:00

אוסאמה סעדי: בוקר טוב לכולם.

אוסאמה סעדי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אוסאמה סעדי: היום 22 בדצמבר 2020, השעה 11:08.

אוסאמה סעדי: התכנסנו היום לקיים דיון על פי החלטת הנשיאות שאישרה דיון מהיר בנושא ההכשרה המעשית של בוגרי אוניברסיטת ג'נין והגבלת התנאים בהעברת רנטגנאי ממקום עבודה למקום עבודה אחר, וזאת על פי הצעתו של חברנו חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: אני נותן לך, חבר הכנסת טיבי, כמציע הדיון, לפתוח ולהציג את הנושא, ואחרי כן נקיים דיון.

אוסאמה סעדי: יש לנו גם נציגים של משרד הבריאות שאנחנו כמובן נשמע את התשובות שלהם בסוגיה הזאת.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: רבותי, אני ממעט בדרך כלל להביא לוועדה נושאים כאלה שקשורים במחלקה לרישוי רפואי.

אחמד טיבי: בדרך כלל אנחנו פונים למשרד הבריאות, למחלקה לרישוי מקצועות רפואיים, ויש דיאלוג מצוין ופורה עם משרד הבריאות בנושא הזה.

אחמד טיבי: אבל נושא בוגרי הרנטגן של אוניברסיטת ג'נין הוא נושא כרוני.

אחמד טיבי: יש לנו רושם שהמשרד מקשיח מאוד את היחס לבוגרי ג'נין, במיוחד בוגרי רנטגן, ויש סטודנטים בוגרים שאומרים לי שהמשרד רודף אותם גם אחרי שהם מסיימים, רודף אותם למקומות העבודה שבהם הם מועסקים.

אחמד טיבי: בוגרי ג'נין העובדים בבתי חולים ממשלתיים, חלקם עובדים שנתיים עד שבע שנים, מבצעים את רוב סוגי ההדמיה תוך צבירת ניסיון רב מאוד.

אחמד טיבי: רנטגנאי בוגר ג'נין העובד במוסד ממשלתי נקלט במערכת כמו כל רנטגנאי חדש, על פי הנהלים המקובלים במוסד הממשלתי בו הוא עובד ועל פי כלי ההכשרה הפנימיים שנחתמים ומאושרים בסופו של תהליך על ידי רנטגנאי ראשי של אותו מוסד.

אחמד טיבי: הם שואלים: מדוע הם שונים מכל רנטגנאי אחר?

אחמד טיבי: מדוע להקשות או להגביל אותם בהכשרות ויכולת ניידות למוסד אחר?

אחמד טיבי: שהרי עצם העסקתם במשך כל השנים הללו מבטיחה צבירת ידע וניסיון כמו שאר הרנטגנאים בוגרי הארץ.

אחמד טיבי: יש בעיה במתן אישור לבוגרי ג'נין ברנטגן.

אחמד טיבי: המשרד מסרב, וגם אלה שכבר סיימו את הלימודים ועובדים בבתי החולים או מוסדות רשמיים, המוסדות האלה קיבלו מכתבים שהביאו או יביאו בסופו של דבר להפסקת עבודתם ללא קשר לטיב עבודתם או לשביעות רצון הממונה עליהם באותו מוסד רפואי.

אחמד טיבי: זה קיפוח.

אחמד טיבי: הם מרגישים מקופחים, ובצדק, ולכן אני מעלה את זה.

אחמד טיבי: נפגשנו מספר פעמים – אתה גם השתתפת, אוסאמה, במפגשים האלה – במשרד הבריאות, גם עם האחראים באגף הדימות והרנטגן.

אחמד טיבי: היחס שם נוקשה מדי.

אחמד טיבי: ההצעות שהם הציעו נראה לי שחייבות להשתנות כדי לסיים את העניין הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אשמח לשמוע את אנשי המשרד.

אוסאמה סעדי: תודה לך, חברי חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: כפי שציינת, אתה מלווה את הנושא הזה המון זמן.

אוסאמה סעדי: גם אני הייתי בחלק מן הפגישות האלה.

אוסאמה סעדי: אתה ועוד הרבה חברים שלנו מקבלים תלונות ופניות.

אוסאמה סעדי: הייתי מחלק את הנושא לשניים.

אוסאמה סעדי: הנושא הראשון הוא בוגרים שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת ג'נין, חלקם כבר לפני שנה או שנתיים, ועד עכשיו לא קיבלו הכרה ורישיון עבודה ממשרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: לכן על אף שהם סיימו את לימודיהם משרד הבריאות לא מכיר בהם.

אוסאמה סעדי: כפי שאמרת, ניסינו לפתור את הבעיה הזאת כפי שאנחנו עושים בעוד הרבה נושאים שקשורים למשרד הבריאות, בין אם זה למקצוע רפואה כללית, בין אם זה לריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה, ששם הצלחנו במידה כזאת או אחרת לפתור הרבה בעיות שהתעוררו לא רק עם בוגרים מאוניברסיטת ג'נין אלא גם עם בוגרים מאוניברסיטאות בחו"ל.

אוסאמה סעדי: אנחנו מקבלים מידי יום פניות ואנחנו פונים למשרד הבריאות וזוכים לשיתוף פעולה ולתשובות.

אוסאמה סעדי: לא תמיד אנחנו מצליחים כי בכל זאת הגורמים המקצועיים נמצאים במשרד הבריאות ואנחנו מאוד מאוד רוצים ודואגים לרמה המקצועית בכל התחומים האלה, הרפואיים והפרה-רפואיים.

אוסאמה סעדי: אני חייב להדגיש כאן ולהזכיר שכל נושא הסדרת הרישיונות במקצועות הפרה-רפואיים – פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק – חברי אחמד טיבי הוביל את זה והחוק הזה רשום על שמו.

אוסאמה סעדי: אז נושא ראשון הוא הבוגרים שסיימו לימודים ועד עכשיו הם לא מקבלים רישיון והם יושבים מובטלים בלי עבודה ולא יודעים מה לעשות.

אוסאמה סעדי: הנושא השני הוא התופעה שגם בוגרים שקיבלו רישיון עבודה ועובדים בבתי חולים, משרד הבריאות ממשיך לרדוף אחריהם גם במקום העבודה שלהם, אולי דבר שמביא להפסקת העבודה שלהם בבתי חולים.

אוסאמה סעדי: אתה קיבלת פניות.

אוסאמה סעדי: אולי ננסה לשמוע בזום בוגר כזה, אני רוצה להעלות אותו ולשמוע אותו.

אוסאמה סעדי: מוחמד בכרי, שהוא בקשר איתנו כל הזמן ומעלה את הסוגיה הזאת ואת הנושא הכאוב הזה, הוא אחד מן הבוגרים האלה.

אוסאמה סעדי: נשמע עדות ישירה.

אוסאמה סעדי: מוחמד בכרי איתנו?

אוסאמה סעדי: אחמד זועבי נמצא?

אוסאמה סעדי: אנחנו נחזור אליהם בהמשך.

אוסאמה סעדי: מי יש לנו ממשרד הבריאות?

אוסאמה סעדי: סלים בדר נמצא איתנו?

אוסאמה סעדי: סלים בדר הוא רנטגנאי ראשי בבית החולים שיבא.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב לך.

אוסאמה סעדי: הנושא מוכר לך.

אוסאמה סעדי: אני מקווה ששמעת את תחילת הדיון, את דבריו של יוזם הדיון, חבר הכנסת אחמד טיבי, וגם את הדברים שלי.

אוסאמה סעדי: במה אתה יכול להחכים אותנו?

אוסאמה סעדי: איפה העניינים עומדים מבחינת בית חולים שיבא?

סלים בדר: אני יכול לדבר בשם המוסד שבו אני עובד.

סלים בדר: בנוסף להיותי רנגנאי ראשי בשיבא אני גם יושב-ראש פורום רנטגנאים ראשיים בבתי חולים ממשלתיים, כך שאני יכול לייצג את כולם.

סלים בדר: הנושא כאוב.

סלים בדר: יש שם סוגיה שצריך לפתור.

סלים בדר: יחד עם זאת, יש עובדות שצריך לדייק אותן ואני אצמד לעובדות.

סלים בדר: אצלי מתוך 120 רנטגנאים במשרה מלאה עובדים כ-16 רנטגנאים בוגרי ג'נין במשרה מלאה.

סלים בדר: במעמד הקבלה שלהם, כשהתחילו בוגרי ג'נין לפנות למוסדות רפואיים בארץ קלטנו כ-22 רנטגנאים, מתוכם 16 נשארו.

סלים בדר: אלה שכבר לא אצלנו נשרו או עזבו מרצונם.

סלים בדר: נכון להיום עובדים 16 רנטגנאים בוגרי ג'נין בשיבא במשרה מלאה.

סלים בדר: אחד מהם הוא מוחמד בכרי.

סלים בדר: אני לא מכיר את הסוגיה הזאת שהם שונים מרנטגנאים אחרים.

סלים בדר: הם עובדים כתף אל כתף והתנאים דומים לגמרי.

סלים בדר: אני גם לא מכיר את הסוגיה הזאת שהם מאוימים או מישהו רודף אותם חס וחלילה.

סלים בדר: להיפך, הם עובדים אצלנו.

סלים בדר: נכון שאנחנו לא מקבלים חדשים כי אלה ההנחיות של משרד הבריאות ואני צמוד להנחיות שאני מקבל מן המשרד, אבל אלה שכבר עובדים בתוך המערכת הם רנטגנאים לכל דבר ועניין כמו כולם.

סלים בדר: יחד עם זאת, אני רוצה לחזור לנקודת הפתיחה שלהם או יום הקבלה שלהם לעבודה.

סלים בדר: בגלל שהם למדו בג'נין – ואני מכיר את תוכנית הלימודים של ג'נין, אני בעצמי גם מפעיל בית ספר בשיבא שהוא סטנדרט עכשווי ומתאים לרוח התקופה ולדרישות של היום – אני קיבלתי רנטגנאים שבהכשרה שלהם נמצאים הרבה הרבה הרבה מאחור בהשוואה לבוגרי הארץ.

סלים בדר: הייתי צריך להשקיע ברנטגנאים הללו בין שנה לשנה וחצי של הכשרה מקצועית, כאילו שלא למדו קודם.

סלים בדר: אם אני עושה השוואה לרופא, זה כאילו רופא שלא פגש סקלפל בחדר ניתוח ועכשיו אתה צריך ללמד אותו הכול מחדש.

סלים בדר: קיבלנו אותם.

סלים בדר: הידע העיוני זה דבר אחד.

סלים בדר: הניסיון המעשי, ההכשרה המעשית זה סוגיה אחרת לגמרי, שלוקה בחסר.

סלים בדר: לא יכול להיות שרנטגנאי נכנס לעבוד, הוא כבר מוסמך כביכול, הוא כבר סיים את כל החובות שלו כלפי המוסד שממנו הוא בא אבל הוא מעולם לא ראה מכשיר סי-טי, מעולם לא פגש אם-אר-אי, מעולם לא פגש פט-סי-טי.

סלים בדר: צריך להבין, המקצוע שלנו פרקטי ומעשי.

סלים בדר: ככל שאתה צובר יותר מיילים אתה הרבה יותר מנוסה.

סלים בדר: אם לא עשית את זה אתה הרבה פחות מנוסה.

סלים בדר: לצערי אותם אנשים שמגיעים אלינו או שעובדים אצלי, בנקודת הפתיחה שלהם הם היו בוסר לגמרי.

סלים בדר: הייתי צריך להשקיע בהם ואפילו לבנות תוכנית הכשרה מיוחדת ייעודית לאותם אנשים כדי להביא אותם למקום של רנטגנאים בוגרי הארץ.

סלים בדר: זה הפער שיש בין שתי קבוצות הרנטגנאים והוא בולט מאוד.

אוסאמה סעדי: סלים, אני רוצה לשאול אותך, מתוך 120, אמרת שקלטתם בבית חולים שיבא 22, שישה נשרו מסיבות כאלה ואחרות והיום אתה מעסיק 16 רנטגנאים שהם בוגרי ג'נין.

אוסאמה סעדי: איך הרמה שלהם?

אחמד טיבי: איך הביצועים שלהם?

אחמד טיבי: מה הערכתך לעבודה שלהם?

סלים בדר: אסביר.

סלים בדר: הביצועים שלהם היום, ממרחק של שלוש, ארבע, חמש ושש שנים, הם טובים.

סלים בדר: כמו בכל דבר, יש טובים ויש טובים פחות.

סלים בדר: אבל צריך למדוד את זה מנקודת הפתיחה שלהם.

סלים בדר: בנקודת הפתיחה שלהם הם היו הרבה מאחור.

סלים בדר: היום הם רנטגנאים כמו כל הרנטגנאים.

סלים בדר: איפה שאני שילבתי אותם – שם השתלבו.

סלים בדר: לדוגמה, אותו רנטגנאי שמופיע כאן בזום, בכרי, השתלב ביחידה לכאב, במרפאת כאב, הוא מבחינתי היום מומחה לעניין.

סלים בדר: אבל עוד פעם, זה לא בזכות הלימודים שהוא למד בג'נין אלא בזכות ההשקעה שהשקעתי בבית החולים.

סלים בדר: צריך להבין, אנחנו משקיעים בכל אחד כזה בין שנה לשנה וחצי, כאשר היינו אמורים לקבל אותו "אפוי" כבר מבחינה מקצועית ומוכן כבר להיכנס לעבודה קלינית, וזה לא היה המצב.

סלים בדר: קלטנו אותם כי היה מחסור וכי היה אפשר לקלוט אותם, אבל כדי להביא אותם למצב שהם נמצאים בו היום אנחנו השקענו פי כמה מאשר בבוגרי הארץ.

אוסאמה סעדי: ממתי ההוראה של משרד הבריאות אליכם כבתי חולים ממשלתיים לא להעסיק בוגרי ג'נין אפילו תוך הכשרה מקצועית?

סלים בדר: חוזר המנכ"ל יצא לפני כשלוש שנים.

סלים בדר: ההסבר שהיה צמוד לזה הוא למעשה כל העניין של ההתנסות הקלינית.

סלים בדר: צריך להבין, בארץ ההתנסות הקלינית עומדת על מינימום 1,270–1,280 שעות, אם אני זוכר נכון, ויש בתי ספר שעושים הרבה יותר גם, 1,700 שעות במהלך שלוש שנות הלימודים.

סלים בדר: לעומת זה בג'נין ההתנסות הקלינית עומדת על 300 שעות, ואני מבטיח לך שגם את ה-300 שעות הם לא עושים, ושלא נדבר על זה שהם לא נחשפים לכל סוגי ההדמיה.

סלים בדר: הסיבה, כי אין להם ציוד ואין להם את המומחיות הזאת ואין להם את הניסיון, אין להם יכולת באמת לתת לסטודנטים הכשרה קלינית.

סלים בדר: כשהתחילו לדבר על נושא ההכשרה הקלינית, אותם סטודנטים חזרו שבוע, שבועיים או חודש אחרי כן עם אישור אחר, על 1,200 שעות.

סלים בדר: פנו לאוניברסיטה בג'נין וקיבלו אישור שהם עשו 1,200 שעות, כאשר בפועל לא עשו אפילו 300 שעות.

סלים בדר: כלומר כל נושא ההכשרה הקלינית לוקה בחסר בתוכנית שלהם, בשל כל מיני סיבות.

סלים בדר: התוצר שהגיע אלינו בעייתי בהתחלה.

סלים בדר: אנחנו ידענו לקחת את זה ולעשות מזה משהו אחר, אבל זה לא צריך להיות כך.

סלים בדר: אני מצפה ממקום שמכשיר רנטגנטים להכשיר אותם על פי העקרונות שצריך.

אוסאמה סעדי: אמרת בתחילת דבריך שבנוסף לכך שאתה רנטגנאי ראשי בבית חולים שיבא אתם גם מנהלים שם בית ספר.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו רוצים לפתור היום את בעיית הבוגרים האלה, שסיימו לימודיהם כבר לפני שנתיים או שלוש שנים, ואנחנו רוצים גם שיקבלו הכשרה, לפי דעתך המקצועית – ואתה מקצועי ומומחה בדברים האלה – בבית ספר שלך, כמה שעות צריך כדי להכשיר את הסטודנטים האלה?

אוסאמה סעדי: ולעשות את זה באופן מרוכז, לא לפרוס את זה.

סלים בדר: אסביר.

סלים בדר: בית הספר שלנו נותן 1,200 שעות מעשיות.

סלים בדר: זה פרוס לאורך שלוש שנות הלימודים.

סלים בדר: השעות האלה מבוקרות, הן מחולקות לפי modalities.

סלים בדר: המקצוע שלנו מחולק לתחומים: סי-טי, אולטרסאונד, אם-אר-אי, רפואה גרעינית, ממוגרפיה, רדיותרפיה ועוד.

סלים בדר: במסגרת 1,200 השעות בשיבא – יש בתי ספר שלא מסתפקים ב-1,200 ועושים יותר, יש בתי ספר בארץ שעושים 1,700 – אנחנו עשינו 1,200, לקחנו את המינימום הנדרש, אבל שמנו דגש על האיכות.

סלים בדר: צריך מינימום 1,200 שעות.

סלים בדר: פחות מזה – א', זה לא יעמוד בחוזר מנכ"ל; ב', אם אנחנו רוצים לעשות לרנגנאי הכשרה מקצועית על כל ה-modalities שלנו צריך מינימום 1,200 שעות, זה הצורך.

סלים בדר: 1,200 שעות יכולות להתכנס לבין שנה לשנה וחצי של השלמה.

סלים בדר: אני חושב שמישל סומך גם לא מתנגד לכך שתהיה סוג של השלמה או הסבה, לתת לאנשים האלה הכשרה נוספת כדי שנביא אותם למקום הזה, שיוכלו לשמש כרנטגנאים במדינת ישראל.

סלים בדר: יש בעיה עקרונית אחרת, צריך לשאול את השאלה הזאת ולשים אותה על השולחן: למה האנשים האלה הלכו ללמוד בג'נין?

סלים בדר: זאת השאלה שצריכה להישאל.

סלים בדר: אענה, כי אני מכיר את הנושא מקרוב.

סלים בדר: הם הלכו ללמוד שם כי שם אין תנאי קבלה, אין פסיכומטרי, לא צריך רף מסוים שמעליו מתקבלים.

סלים בדר: למעשה מי שלא יכול להתקבל בארץ הלך להתקבל שם, למרות ששם לומדים ארבע שנים ואילו בארץ לומדים שלוש שנים.

סלים בדר: שם הלימודים יותר יקרים מאשר בארץ כי בארץ המל"ג מסבסד חלק מן הלימודים ושם לא, אז הם משלמים שם יותר כסף, כאשר יש להם אפשרות ללמוד בארץ בפחות זמן ובפחות כסף.

סלים בדר: אבל יש אצלנו בעיה של תנאי קבלה ובג'נין תנאי הקבלה גמישים יותר אז הם הולכים ללמוד שם.

סלים בדר: תנאי קבלה – בסופו של דבר זה חותך את הרף האיכותי של האנשים.

סלים בדר: בסופו של דבר נכנסים למקצוע גם אנשים שהם פחות איכותיים כי מראש הם התקבלו בתנאי קבלה מופחתים.

אוסאמה סעדי: זה לא מדויק, בלשון המעטה.

אוסאמה סעדי: היינו בג'נין – מלמדים שם רפואת שיניים ברמה מקצועית גבוהה מאוד, וכך גם בסיעוד ובשאר התחומים.

סלים בדר: נכון, לא אמרתי שלא, אבל ספציפית בדימות הם לא - - -

אוסאמה סעדי: לא נכון שהם מקבלים כל אחד.

אוסאמה סעדי: אמרת שהדגש הוא על עניין ההכשרה הקלינית והפרקטית.

אוסאמה סעדי: את זה אנחנו רוצים לבדוק ולמצוא לו פתרון.

אוסאמה סעדי: עכשיו נשמע את אחד מן הבוגרים האלה, שהוא עובד שלך, מוחמד בכרי.

אוסאמה סעדי: נחזור אליך, סלים בדר, בסיכום יש לנו הצעה.

אוסאמה סעדי: מוחמד בכרי, בבקשה.

סלים בדר: אין בעיה, אני אתכם.

מוחמד בכרי: שעות ההכשרה שלנו הגיעו לכ-900 שעות בג'נין.

מוחמד בכרי: הלימודים חזקים.

מוחמד בכרי: הבעיה שאין מכשור טוב להכשרה, אין מכונות לעבוד עליהן.

מוחמד בכרי: אבל עשינו את שעות ההכשרה שלנו, עברנו את זה ועברנו את כל המבחנים.

מוחמד בכרי: הבעיה שלנו, שאנחנו שעובדים ויש לנו ניסיון כבר של יותר מחמש שנים, יותר מ-10,000 שעות שעשינו בעבודה שלנו.

מוחמד בכרי: אני למשל עובד בשיבא והמנהל שלי הוא סלים בדר, ויש לי גם את התפקיד שלי במרפאת כאב.

מוחמד בכרי: עבדתי על כל המכשור.

מוחמד בכרי: העניין שלנו הוא לא לגבי מי שמסיימים עכשיו לימודים אלא לגבי מי שיש לו כבר ניסיון בבית חולים.

מוחמד בכרי: למה אי אפשר לקבל אישור שהוא יוכל לעבוד בכל בית חולים?

מוחמד בכרי: למשל כשחסר לנו תקנים, שאפשר יהיה לקבל מישהו שלמד בג'נין אבל יש לו ניסיון למשל בבאר שבע, שהוא יוכל לבוא אלינו.

אוסאמה סעדי: אתה אומר שגם הבוגרים, שכבר עובדים כמה שנים, אם אדם רוצה לעבור ממקום למקום יש לו בעיה מבחינת משרד הבריאות?

מוחמד בכרי: יש לו בעיה כי משרד הבריאות לא מאשר שהוא יעבוד כי הוא למד בג'נין.

מוחמד בכרי: אפילו שיש לו שעות ניסיון במקום העבודה שלו הוא לא יכול לעבור ולעבוד במקום אחר.

מוחמד בכרי: גם אחותי רנטגנאית, גם אשתי רנטגנאית וזה מה שקרה איתן.

מוחמד בכרי: למשל מי שעזבה את עבודתה לא יכולה לחזור לאותו מקום שבו היא עבדה, שהם החזיקו אותה בו כמה שנים.

אוסאמה סעדי: כשהתקבלת לעבודה בבית חולים שיבא - - -

מוחמד בכרי: כשחיפשתי עבודה עשיתי ראיון בשני מקומות, באסף הרופא ובשיבא, ובאותו יום התקבלתי בשני המקומות.

אוסאמה סעדי: בבית חולים שיבא כמה שעות הכשרה היית צריך לעשות על מנת שכפי שאמר המנהל שלך סלים, שאתה תכסה את כל מה שהיה חסר מבחינת הכשרה?

מוחמד בכרי: אני אישית עשיתי הכשרה של שלושה חודשים.

סלים בדר: אני חייב פה להתערב.

סלים בדר: כשאני אומר 1,200 שעות זה שעות הכשרה בכל התחומים.

סלים בדר: אני לא מכיר את ה-900 שעות בג'נין, אני מכיר 300 שעות, אני לא יודע אם שינו את זה ל-900 שעות.

סלים בדר: בפועל אתם לא עושים 900 שעות אלא הרבה פחות מזה, כי אין ציוד אז אין על מה לעשות הכשרה.

סלים בדר: זה שהיית שם וסימנו לך בלי שהיית באותו יום ועשית את השעות זה לא אומר שאתה עברת הכשרה על אם-אר-אי כי אין שם אם-אר-אי.

סלים בדר: זה דבר ראשון.

סלים בדר: דבר שני, כשאני קולט עובד – מה שאתה מדבר על שלושה חודשים זה רק לגבי הרנטגן הרגיל.

סלים בדר: אתה עבדת שלושה חודשים על הציוד הקונבנציונלי הרגיל, בכלל לא נכנסת להתמחויות.

סלים בדר: לכן התשובה 300 שעות לא מדויקת.

סלים בדר: היא מתייחסת אך ורק לציוד הקונבנציונלי, שכל סטודנט רנטגנאי אמור להכיר בסוף שנה א'.

סלים בדר: בארץ כל סטודנט בסוף שנה א' אמור לכסות את זה ואז בשנה ב' הוא מתחיל ללמוד modalities, דברים מורכבים יותר.

סלים בדר: אתה לא עברת את הדברים המורכבים יותר.

סלים בדר: למעשה בגלל אופי העבודה שלך במרפאת כאב לא נחשפת לסי-טי או לאם-אר-אי או לאולטרסאונד או לפט-סי-טי או לרפואה גרעינית או לרדיותרפיה או לממוגרפיה.

סלים בדר: אם אנחנו רוצים באמת להכשיר את האנשים האלה אנחנו צריכים לבנות להם תוכנית הכשרה מסודרת שתכלול את כל תחומי הדימות שיש סיכוי שהם ישתלבו בהם.

סלים בדר: זה למעשה העיקרון שמנחה אותי בבית ספר.

סלים בדר: אני מכין את הסטודנטים שלי לכל המקצוע הזה.

סלים בדר: כפי שברפואה מלמדים פנימית וכירורגיה וגניקולוגיה ושאר המקצועות, אותו דבר פה.

סלים בדר: במסגרת שלוש שנות הלימודים אנחנו מלמדים את כל המקצועות.

סלים בדר: אחר כך כשקולטים את הרנטגנאים מג'נין לוקח הרבה יותר זמן לשלב אותם בעבודה.

סלים בדר: בוגר לימודי רנטגן מהארץ לוקח הרבה פחות זמן לשלב אותו בעבודה כי הוא פגש סי-טי ופגש את כל ה-modalities ומבחינתי הוא כבר צריך להיות מוכן, אחרת אני לא מקבל אותו לעבודה.

אוסאמה סעדי: תודה.

אוסאמה סעדי: מוחמד, יש לך מה להוסיף?

מוחמד בכרי: אם יש לנו שעות ניסיון, שאנחנו נקבל אישור, שנוכל לעבוד בכל בית חולים שנרצה ושיש בו תקן.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: נמצא איתנו גם אחמד זועבי, עוד בוגר, ונשמע אותו, בבקשה.

אחמד זועבי: אני אחמד זועבי.

אחמד זועבי: פעם פגשתי אתכם במשרד הבריאות בירושלים.

אחמד זועבי: הבעיה שלנו, שמעתי את כל מה שאמרתם.

אחמד זועבי: יש דברים שאמרתם שהם נכונים ויש דברים פחות נכונים.

אחמד זועבי: אני עובד עכשיו באסותא באשדוד, עובד על הרנטגן וגם על הסי-טי.

אחמד זועבי: יש לי עוד חברים שעובדים גם על הפט-סי-טי ועל כל הדברים האלה והם סיימו את לימודיהם איתי לפני שנה וחצי.

אחמד זועבי: יש לי עוד חבר שעובד על אם-אר-אי אצלנו, תוך פחות מחודש הוא כבר עבד לבד על האם-אר-אי, וגם למדנו שם.

אחמד זועבי: בזמן שסיימתי היה לנו חודש וחצי הכשרה רק על אם-אר-אי, עשינו הכשרה על אם-אר-אי בבית חולים בשכם כמעט חודש וחצי ולמדנו שם גם סי-טי וגם רנטגן רגיל.

אוסאמה סעדי: כמה שעות של הכשרה קלינית עשיתם במהלך הלימודים שלכם בג'נין?

אחמד זועבי: עשינו סמסטר אחרי השנה הראשונה, ועשינו עוד סמסטר לפני שסיימנו את הלימודים, במשך כחצי שנה, כלומר יותר מ-1,000 שעות.

אוסאמה סעדי: מתי סיימת שם?

אחמד זועבי: לפני שנה וחצי בדיוק.

אוסאמה סעדי: קיבלת אישור ממשרד הבריאות והתחלת לעבוד באסותא?

אחמד זועבי: קיבלתי אישור ואני עובד באסותא.

אחמד זועבי: תוך שבעה ימים כבר התחלתי לעבוד לבד במשמרת.

אוסאמה סעדי: לא עשית הכשרה נוספת?

אחמד זועבי: אתה יכול להתקשר לאסותא ולשאול איך אני בעבודה, אם אני לא מבין משהו או לא יודע משהו, אתה יכול לשאול מה שבא לך.

אחמד זועבי: אני לא יודע איך להסביר בדיוק אבל, תשמע, לגבי הרנטגן אנחנו יודעים את הכול, אבל נכון שכפי שאמרת לא עבדנו על פט-סי-טי וכל הדברים האלה.

אחמד זועבי: יכולים לעשות לנו עוד הכשרה, אבל לא של שנה וחצי.

אוסאמה סעדי: סלים בדר, אתן לך להתייחס בסוף.

אוסאמה סעדי: אחמד, אתה מכיר את העניין הזה ומלווה אותו.

אוסאמה סעדי: כפי שאמרת, היית איתנו גם במשרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: מה ממדי התופעה שעליה אנחנו מדברים?

אוסאמה סעדי: בכמה סטודנטים בוגרים שסיימו לימודיהם ועד עכשיו לא קיבלו רישיון או הכרה ממשרד הבריאות?

אוסאמה סעדי: מה מספרם?

אוסאמה סעדי: אם אתה יודע לתת הערכה?

אחמד זועבי: בכל שנה יש כ-30 או 25 בוגרים.

אוסאמה סעדי: יש לך מה להוסיף, אחמד?

אחמד זועבי: כן.

אחמד זועבי: אם אתם רוצים לעשות לנו הכשרה, זה אפשרי, אבל לא של שנה וחצי.

אחמד זועבי: אני אשמח ללמוד על הפט-סי-טי, אני אוהב לעבוד על הדברים האלה, להתקדם עוד.

אחמד זועבי: אני גם קולט עכשיו קצת אם-אר-אי, הולך לשם ולומד כמה דברים.

אחמד זועבי: אבל לא שנה וחצי אלא פחות זמן, מקסימום חצי שנה, שנלמד כל דבר במשך כחודש וחצי.

אחמד זועבי: מי שיש לו ניסיון בסי-טי בשביל מה שילמד עוד פעם סי-טי?

אחמד זועבי: שילמד פט-סי-טי או דברים אחרים, לחסוך לו את הזמן הזה.

אחמד זועבי: שנה וחצי – יש לנו גם חיים ועבודה, זה קשה מאוד.

אוסאמה סעדי: תודה רבה, אחמד.

אוסאמה סעדי: עכשיו נשמע את מישל סומך, הרנטגנאי הראשי במשרד הבריאות, שאמון על הנושא הזה ושאיתו היו לנו שעות של שיחות בניסיון לסיים את העניין.

אוסאמה סעדי: שמעת את הדיון, מר סומך.

אוסאמה סעדי: מה אתה יכול להגיד לנו?

אוסאמה סעדי: איך נוכל להתקדם בכיוון של פתרון לעניין הזה?

אוסאמה סעדי: בבקשה.

מישל סומך: אני רוצה להגיד כמה דברים.

מישל סומך: הנחת היסוד כאן, אני בטוח שגם שלכם וגם שלנו כמשרד הבריאות שממונה על בריאות הציבור ושלום הציבור, היא שאנשים שיש להם הכשרה מתאימה יבצעו בדיקות.

מישל סומך: זה לא אנשים שמפעילים מכשירים, זה לא אנשים שלוחצים על כפתורים.

מישל סומך: אלה אנשים שמבצעים בדיקות אבחנתיות, אלה אנשים שמפעילים מערכות שמטפלות באנשים, ומעל הכול המערכות האלה דורשות גם ידע עיוני, גם רקע קליני והן טומנות בחובן הרבה מאוד סכנה.

מישל סומך: כלומר המכשירים, המערכות שהרנטגנאי מפעיל הן מערכות עתירות קרינה, שבידיים לא נכונות יכולות לגרום לנזק ישיר למטופל או לנזק לטווח ארוך, ובדרך אחרת גם לייצר בדיקות פחות אבחנתיות לרדיולוג שהרנטגנאי עובד איתו ומייצר עבורו סוג של תפוקה שממנה הרופא צריך לאבחן, לראות את הממצאים ולעשות את המשך הבירור או הטיפול של המטופל הזה.

מישל סומך: זו הנחת היסוד שלנו, מכאן אנחנו מתחילים.

מישל סומך: חשוב להגיד את זה לפני שאנחנו מדברים על אפשרות לתת לאנשים לעבוד.

מישל סומך: אני בטוח שכולנו מסכימים על זה.

אוסאמה סעדי: מר סומך, על זה אין שום חולק.

אוסאמה סעדי: פתחתי ואמרתי: הרמה המקצועית, לא רק בעניין הרנטגן, בכל המקצועות הרפואיים והפרה-רפואיים, אנחנו מסכימים במאה אחוז שצריך רמה מקצועית נאותה, אפילו מצוינת.

מישל סומך: כשנכנסתי לתפקידי התחלתי לקבל פניות מרנטגנאים ראשיים על הרמה של רנטגנאים שמגיעים אליהם ממוסד מסוים בג'נין.

מישל סומך: לא הייתי מודע לזה, לא ידעתי על מה מדובר.

מישל סומך: כששאלתי אמרו: מגיעים אלינו רנטגנאים בוגרי מוסד בג'נין, כשהרמה העיונית שלהם מאוד מאוד נמוכה, לפני שאני מדבר על ההכשרה הקלינית.

מישל סומך: כששאלתי: מה זאת אומרת רמה עיונית נמוכה?

מישל סומך: אמרו שהם לא יודעים מושגי יסוד בתחומים הכי בסיסיים שלומדים בשנה א', כמו אנטומיה, פיזיולוגיה, אספקטים בבטיחות קרינה, מושגי יסוד ברדיוגרפיה, בפוטוגרפיה, כשבכל המוסדות שלומדים את זה, גם בארץ וגם בחו"ל, זה תנאי מעבר לשנה ב'.

מישל סומך: אמרתי: אני רוצה לראות את זה.

מישל סומך: הגעתי לשיבא וראיינתי כמה מן הבוגרים שסלים בדר דיבר עליהם.

מישל סומך: אני חייב להגיד שזה דבר שחצה את כל הבוגרים האלה – הרמה העיונית הבסיסית שלהם בעייתית מאוד.

מישל סומך: לא דיברתי בכלל על עניין העברית כי עברית אפשר ללמוד אבל הרמה של האנגלית הייתה נמוכה מאוד.

מישל סומך: נתתי להם לקרוא הפניות לבדיקות והם לא הצליחו לקרוא אותן, לא הצליחו להבין מושגים באנטומיה, לא הצליחו להבין מושגים בלטינית.

מישל סומך: שאלתי אותם שאלות מאוד מאוד בסיסיות בתורת הצילום, מושגי יסוד באם-אר-אי, מושגי יסוד ברפואה גרעינית, מושגי יסוד בממוגרפיה ובצורה חוצה את כל הבוגרים היה ידע עיוני חלש ביותר, ברמה של מושגי יסוד של שנה א' שאנשים לא יודעים.

מישל סומך: זה מאוד מאוד הטריד אותי.

מישל סומך: כשבדקתי את סוגיית ההכשרה הקלינית שלהם התברר שרבים מהם – אני לא רוצה להגיד כולם – פשוט לא עשו הכשרה קלינית מסודרת.

מישל סומך: הכשרה קלינית מוגדרת כהכשרה באורך של מינימום 1,200 שעות בפילוח של ה-modalities, כלומר הרנטגנאי עושה X שעות תחת פיקוח של מדריך קליני ברנטגן קונבנציונלי ועושה X שעות באם-אר-אי, בסי-טי, ברפואה גרעינית, ברדיולוגיה פולשנית, בבריאות האישה.

מישל סומך: בכל אחד מן התחומים האלה הרנטגנאי צריך לעשות הכשרה מעשית תחת פיקוח ותיעוד של מדריך קליני ושמנהל אותה יחידה יאשר, כמו בכל תחומי ההתמחות ברפואה, שהסטודנט הזה מוכשר כרגע לבצע בדיקות בסיסיות באותו תחום בדימות.

מישל סומך: זה דבר שלא קיים אצל הבוגרים של המוסד הזה.

מישל סומך: מכיוון שכך ומכיוון שההכשרה שלהם לא תואמת את ההכשרה שאנחנו דורשים ושאנחנו חושבים שהיא ההכשרה הנכונה שאנחנו רוצים כדי שהם יטפלו בציבור במדינת ישראל, כרגע אנחנו לא מאשרים להם להיקלט.

מישל סומך: פונים אליי הרבה מאוד בוגרים של אוניברסיטת אירביד מירדן, בוגרים מעולים, מצוינים, שעוברים הכשרה עיונית מסודרת והכשרה קלינית מסודרת; מגיעים אליי בוגרים מאוניברסיטאות במצרים, שלמעט הסוגיה של השפה, שאותה הם לומדים אחר כך, הם רנטגנאים מצוינים ואין לנו שום בעיה לעבור על הסילבוס שלהם, לעבור על ההכשרה הקלינית שלהם ולאפשר להם להיקלט אצלנו במוסדות.

מישל סומך: חלק גדול מהם באמת ברמה מאוד מאוד גבוהה בדימות, הם שולטים בכל תחומי הדימות ואנחנו שמחים לקלוט אותם.

מישל סומך: אני לא מבין למה במוסד הספציפי הזה לא שמים דגש על הרמה העיונית, על המבחנים, על תנאי הקבלה.

מישל סומך: אני מבין שמבחינה קלינית גם אם הם רוצים אין להם אפשרות, אין להם את ה-modalities המתאימים בכל שנה להכניס X סטודנטים בשלוש שנים לעבוד על פט-סי-טי, שאני לא יודע אם קיים בג'נין או באזור, או אם-אר-אי או דברים אחרים.

מישל סומך: בצורה אובייקטיבית, אין להם את הציוד הזה.

מישל סומך: אבל בפועל החבר'ה האלה מגיעים אלינו מאוד מאוד סימפטיים, נחמדים, דיברתי איתם, אבל הרמה שלהם לא מאפשרת לנו כגורמים מקצועיים במשרד לאשר להם להיקלט ולהקרין את הציבור.

מישל סומך: חלק גדול מהם נקלט במכונים פרטיים באזור הצפון.

מישל סומך: למה התושבים באזור הצפון בהרבה מאוד כפרים, בישובים קטנים ערביים, בישובים בפזורה, למה הם צריכים לקבל שירותי דימות ברמה הרבה יותר נמוכה ממה שמקבל אזרח במרכז הארץ?

מישל סומך: הם צריכים שמי שמטפל בהם יהיה אדם עם הכשרה מתאימה, שנבחן כפי שצריך, שעשה התנסות מעשית כפי שצריך ורק אחר כך ייקלט במקומות האלה ויעשה את הבדיקות.

אוסאמה סעדי: שמענו כאן בוגרים שעובדים כמה שנים, שעברו את ההכשרה הקלינית גם בשיבא אצל סלים בדר ויש להם כבר ניסיון של ארבע–חמש שנים.

אוסאמה סעדי: אם הם רוצים לעבור ממקום למקום אז חוזרים עוד פעם ומזכירים להם שהם למדו בג'נין ואז עושים להם בעיות במעבר ממקום למקום.

אוסאמה סעדי: זה נכון מבחינת משרד הבריאות?

אוסאמה סעדי: אחרי שהם כבר עובדים חמש שנים, והם עובדים מעולים?

אוסאמה סעדי: כך שמענו מסלים בדר.

מישל סומך: אתחיל בזה שהתפקיד של בתי החולים הוא לא להכשיר רנטגנאים.

מישל סומך: אני מזכיר לכם, סלים בדר ושאר מנהלי המכונים בארץ צריכים לקבל לידיים תוצר מוגמר אחרי הכשרה ובחינה.

מישל סומך: יכול להיות שחלק מן האנשים שעובדים כרגע בבתי חולים ממשלתיים פנו לבתי חולים ממשלתיים וניסו להתקבל.

מישל סומך: משאבי האנוש באותו מוסד פנו אל משרד הבריאות והעביר לנו את הסילבוס וכשראינו שזה סילבוס של המוסד הספציפי הזה אז לא אישרנו את הקליטה של אותו אדם.

אוסאמה סעדי: למרות שהוא עובד חמש שנים בבית חולים?

מישל סומך: זה לא אני, זה כל הגורמים אצלנו במשרד, אני והאגף לרישוי מקצועות.

מישל סומך: כן לאשר לבוגרים שנקלטו בארץ ועובדים מינימום שנתיים באותו מוסד ממשלתי – בדגש על מוסדות ממשלתיים – אנחנו כן נוכל, בצירוף חוות דעת של הרנטגנאי הראשי באותו מוסד, לאפשר לאדם להתנייד ולהיקלט במוסד ממשלתי אחר.

מישל סומך: את זה כן נשקול בחיוב ונאשר את זה.

מישל סומך: כל שאר הבוגרים שממשיכים ללמוד במוסד הספציפי הזה וממשיכים להגיע אלינו – דרך אגב, זה לא רק הרנטגנאים, אני יודע שזה גם הפיזיותרפיסטים והריפוי בעיסוק, אבל זה לא התחום שלי – כל שאר הבוגרים צריכים לעבור הכשרה מסודרת של מינימום קורסים עיוניים תיאורטיים, קורסי ליבה בתחום, ו-X שעות מעשיות בכל ענפי הדימות.

מישל סומך: למה בוגר כזה צריך לעבוד 10, 20 או 30 שנים רק ברנטגן הרגיל, במיון או ביחידה לשיכוך כאב?

מישל סומך: למה הם לא יכולים אחר כך להתקדם לאמצעי דימות כמו אם-אר-אי ופט-סי-טי ומאיצים קוויים ברדיותרפיה?

מישל סומך: כך אנחנו רוצים לקבל אותם?

מישל סומך: שיעשו רק את הבסיס בחדרי המיון, את מה שנחשב מבחינה מקצועית נחות יותר?

מישל סומך: אנחנו רוצים שהאנשים האלה ייקלטו אחרי הכשרה מתאימה ושיהיה להם טווח התפתחות מקצועי רחב לעוד אמצעי דימות מתקדמים.

אוסאמה סעדי: מר סומך, אני מבקש ממך לפחות בסוגיה של אלה שכבר נקלטו ועובדים בבתי חולים ממשלתיים, כפי שאמרת: לפחות שנתיים, אם הם רוצים להתנייד ממקום למקום, להתקדם ולעבור, אני מבקש שאתם במשרד הבריאות תקבלו החלטה ברוח הזו שאתה אמרת ושאני חושב שהיא החלטה בכיוון הנכון.

מישל סומך: נשקול את זה בחיוב.

מישל סומך: אני חושב שבקשה כזו, בצירוף המלצה של הרנטגנאי הראשי של אותו מוסד, היא לגיטימית ואנחנו נאשר קליטה שלו במוסד אחר באותו תחום שבו הוא הועסק בשנתיים האחרונות.

אוסאמה סעדי: לגבי הבוגרים שסיימו את לימודיהם, אמרת שגם בעניין פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק, למרות שזה לא התחום שלך אבל אנחנו כן מטפלים בזה – הגענו לשם עם הגורמים המוסמכים בתחום של ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה – אפשר יהיה לעשות השלמה קלינית של מספר חודשים מועט, שלושה חודשים.

אוסאמה סעדי: יתרה מזאת, אפילו ברפואה, לא ריפוי בעיסוק ולא רנטגן, יש מי שלמדו בחו"ל והגורם המקצועי, פרופ' יציב, שאנחנו עובדים איתו ומעריכים את עבודתו, בדק את התיק שלהם ואמר שחסרה הכשרה קלינית – נתן להם לעשות מקסימום שנה קלינית ברפואה.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו מבקשים כאן, אני מבקש בסיכום, בעניין הבוגרים שסיימו ושכבר חלפו שנה, שנתיים או שלוש שנים והם לא יודעים מה לעשות, הם בינתיים לא עובדים, לא עושים הכשרה, לא מתקבלים לעבודה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש, אם אפשר לעשות פגישה אצלך עם סלים בדר, עם בית הספר בשיבא.

אוסאמה סעדי: כפי שאמרת, לא כולם מקשה אחת.

אוסאמה סעדי: יכול להיות שיש באמת את אלה שאתם בודקים ואם אתם רואים שאדם עובד, יודע לתפעל ברמה עיונית סבירה אז לא צריך הכשרה של שנה או שנה וחצי, אולי צריך הכשרה של שלושה–ארבעה חודשים, אולי חמישה חודשים, אולי שישה חודשים.

אוסאמה סעדי: לכן אני מציע שאנחנו נקיים מפגש ונדון איך אפשר לפתור את הנושא של הבוגרים שכבר סיימו.

אוסאמה סעדי: לגבי אלה שממשיכים ללמוד שם, אם יש בעיה – כפי שאמרתי, אנחנו מכירים את האוניברסיטה הזאת ויודעים שיש שם לימודים ברמה גבוהה ברפואת שיניים, בסיעוד, בפיזיותרפיה ובריפוי בעיסוק – כבר עובדים על סילבוס ועל תוכנית לימודים.

אוסאמה סעדי: אם יש לך בעיה ואתה רואה שיש בעיה בתוכנית הלימודים, אם זה בתחום העיוני ואם בתחום ההכשרה הקלינית, אפשר שתבקש מן האוניברסיטה לקיים את כל הדרישות האלה.

אוסאמה סעדי: אם האוניברסיטה תקיים את הדרישות האלה – תכירו בלימודים; אם לא – אז אל תכירו.

אוסאמה סעדי: אבל אל תעשו את זה ככה אפריורי.

מישל סומך: הרבה מאוד מן הבוגרים האלה מגיעים מאזור כפר קאסם, טייבה, אום אל פחם, מהרבה מאוד ישובים ערביים.

מישל סומך: הם יכולים לקחת אוטובוס, להגיע לאוניברסיטת בר אילן, לשלם 11,000 שקל לשנת לימודים ולקבל הכשרה מסודרת בארץ, עם אפשרות לקליניקה במכשירי אם-אר-אי, במכשירי פט-סי-טי, במכשירי רדיותרפיה.

מישל סומך: למה החבר'ה האלה נוסעים לג'נין, משלמים 30,000 שקלים לשנת לימודים אחת, ואחר כך צריכים להגיע לארץ עם הרמה שהם למדו שם?

אוסאמה סעדי: כנראה יש לכם מידע מוטעה.

מישל סומך: למה הם לא הולכים ללמוד בצורה מסודרת באוניברסיטה שנמצאת במרחק של 40 דקות או חצי שעה נסיעה מהבית?

אוסאמה סעדי: מר סומך, אני מבקש בשם הוועדה כסיכום, שבעניין הבוגרים שעובדים במשך שנתיים, אתם תקבלו החלטה באור חיובי.

אוסאמה סעדי: לגבי הבוגרים שסיימו אני מבקש לקיים פגישה אתך, עם מציע ויוזם הדיון חבר הכנסת טיבי ועם מי שרוצה להצטרף אליו ולנסות למצוא פתרון לבוגרים האלה.

אוסאמה סעדי: אני מבין שמדובר בעשרות, לא במאות, מדובר אולי בעשרות רבות שצריך למצוא להם פתרון.

אוסאמה סעדי: בינתיים הם למדו שלוש שנים, ארבע שנים, השקיעו ממיטב כספם, המשפחות הוציאו המון כסף וצריך למצוא פתרון, שישמור מצד אחד על רמה מקצועית נאותה, ומצד שני לאזן בשקלול הדברים את תקופת ההשלמה המקצועית לכמה חודשים.

אחמד טיבי: כיוזם הדיון הקשבתי קשב רב לכל הדוברים וגם לשאלות.

אחמד טיבי: יש שתי קבוצות: הבוגרים שלא הועסקו, והבוגרים שאין להם הכרה.

אחמד טיבי: לגבי הבוגרים המועסקים שעובדים במוסד רשמי, חשוב כפי שאמרת שאתה תשקול את הדרישה שלנו, להפסיק את – אני לא רוצה להגיד רדיפה אבל הם מרגישים שמישהו רודף אותם למרות שהם כבר עובדים במוסד רפואי לשביעות רצון הממונים.

אחמד טיבי: הדברים שאמרת בנושא הזה חשובים ואני מקווה שתקבלו החלטה ברוח הזאת.

אחמד טיבי: כך לגבי הדרישה שלנו לגבי הבוגרים וההכרה ותקופת ההכשרה, שצריכה להיות מצומצמת יותר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי הזכיר את הדרישה של פרופ' יציב מבוגרי לימודי רפואה לשנת הכשרה והתנסות קלינית, שנה אחת בלבד ולא יותר.

אחמד טיבי: חשוב שהנושא הזה יסתיים כי אנחנו מטפלים בו תקופה ארוכה.

אחמד טיבי: נפגשנו אתך ועם בכירי משרד הבריאות.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים בעזרתך ודרכך להביא מזור ולפתור את זה, כאשר אני הראשון שתומך בצורך שכל הבוגרים במקצועות רפואיים ופרה-רפואיים יהיו בעלי רמה אקדמית ומדעית נאותה כי הם מטפלים בבני אדם.

סונדוס סאלח: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי על היוזמה.

סונדוס סאלח: הנושא באמת דורש מעקב עמוק מאוד.

סונדוס סאלח: אני דווקא רוצה להתייחס לשני משפטים שנאמרו גם על ידי סלים בדר וגם על ידי מישל סומך.

סונדוס סאלח: למה התלמידים הולכים לשם?

סונדוס סאלח: למה הם ניגשים ללמוד באוניברסיטה בג'נין או במקום אחר בחו"ל?

סונדוס סאלח: כי בעצם מערכת ההשכלה הגבוהה פלטה אותם החוצה ולא נתנה להם הנגשה או התאמה, לא יכלה לקלוט אותם במוסדות ההשכלה הגבוהה בארץ.

סונדוס סאלח: זה לא קבוצה שבחרה לשלם יותר כי יש לה יותר מדי כסף והיא לא יודעת מה לעשות איתו.

סונדוס סאלח: זה קבוצת סטודנטים ובוגרים ובוגרות שיש להם שאיפות, יש להם חלומות והם מוכיחים ומוכיחות אחרי שהם מסיימים את הלימודים שהם משתלבים.

סונדוס סאלח: רובם הגדול משתלב בכל תחומי הרפואה והפרה-רפואה והם מוכיחים זאת.

סונדוס סאלח: הנקודה השנייה, לגבי ההכשרה המקצועית – אני גם למדתי ביולוגיה וגם למדתי חינוך, אני בוגרת הטכניון, ואני יודעת שהכשרה מקצועית היא חובה, היא חיונית מאוד וחשובה.

סונדוס סאלח: יש פער בין מה שאנחנו לומדים במוסדות האקדמיה לבין מה שמחכה לנו בחוץ.

סונדוס סאלח: לכן ההכשרה המקצועית חשובה לכלל הסטודנטים.

סונדוס סאלח: אנחנו רוצים סטודנטים וסטודנטיות ברמה מקצועית גבוהה מאוד, פשוט אנחנו לא רוצים לטרטר אותם יותר מדי.

סונדוס סאלח: הסטודנטים האלה מרגישים רדופים, מרגישים טרטורים מתחילת הדרך ועד הסוף.

סונדוס סאלח: לא ייתכן שסטודנט שהתחיל לעבוד ורצה לעבור ממערכת אחת למערכת שנייה, לחייב אותו בעוד הכשרה מקצועית.

סונדוס סאלח: אנחנו לא מתנגדים להכשרה מקצועית.

סונדוס סאלח: אנחנו רוצים לשפר גם את השפה שלהם, גם את הרמה המקצועית שלהם, גם את ההשתלבות שלהם, פשוט אנחנו דורשים את זה בפרופורציה מתאימה.

סונדוס סאלח: לא לקפח אותם ולא לטרטר אותם.

סונדוס סאלח: להיפך, להכיל אותם, לשלב אותם, אבל ברמה הגיונית ומתקבלת על הדעת.

אוסאמה סעדי: משפטים אחרונים לסיכום, סלים בדר.

אוסאמה סעדי: אתה שומע אותנו?

אוסאמה סעדי: שמענו אותך ואת מר סומך.

אוסאמה סעדי: ניתן לך להגיד כמה משפטים אבל אנחנו גם רוצים שתציע לנו פתרון סביר והגיוני שיאזן וישקלל בין כל הדברים.

אוסאמה סעדי: בבקשה, סלים.

סלים בדר: תודה.

סלים בדר: קודם כול, אתחיל מן הדברים של חברת הכנסת סונדוס סאלח בנוגע לקליטת סטודנטים.

סלים בדר: אני די מעריך את מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

סלים בדר: זה לא מדויק, ואסביר בשני משפטים.

סלים בדר: אני מפעיל בית ספר בשיבא.

סלים בדר: מחצית מן המחזורים, למעלה ממחצית מכל שנתון זה אנשים שבאים מן המגזר הדרוזי, הערבי, המגזר הלא יהודי, בכל מחזור יותר ממחצית הם בני מיעוטים.

סלים בדר: כך שלא נכון שהאוניברסיטאות פולטות את הסטודנטים האלה.

סלים בדר: הסטודנטים האלה לא עומדים בתנאי הקבלה של האוניברסיטאות במדינת ישראל ולכן הם מחפשים חלופה.

סלים בדר: זה דבר אחד.

סלים בדר: דבר שני, היא דיברה על כך שצריך להכשיר אותם נכון יותר, שההכשרה חשובה, השפה חשובה.

סלים בדר: אני יכול לספר לך שבשיבא בבית הספר שאנחנו מפעילים השנה התחלנו פרויקט חדש יחסית.

סלים בדר: לפני שהתחילו הלימודים של שנה א' במשך חצי שנה הקמנו עם עמותה שנקראת "קו משווה" פרויקט שנקרא "מגדלור".

סלים בדר: לקחנו את כל הסטודנטים שהם דוברי ערבית ועשינו להם קורס בשפה, ולא רק בשפה רגילה אלא בשפה מקצועית, הם למדו מושגי יסוד במקצוע שהם עתידים ללמוד, בדימות.

אוסאמה סעדי: סלים, אנחנו חייבים לסיים כי הזמן שלנו קצר.

אוסאמה סעדי: אנא תאמר משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: תן לנו הצעה.

אוסאמה סעדי: אני מציע כסיכום שאנחנו נקיים מפגש איתך ועם נציגי משרד הבריאות, עם מר סומך, על מנת למצוא פתרון.

אוסאמה סעדי: אבל בואו נשמע משפט אחרון שלך.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

סלים בדר: נושא ההכשרות חשוב מאוד.

סלים בדר: אחד הרנטגנאים שעלה קודם, אחמד זועבי, דיבר על הכשרה של חודש באם-אר-אי ואז הוא מתחיל לעבוד.

סלים בדר: זה ממש לא מדויק, זה לא מקצועי, זה לא ריאלי.

סלים בדר: אני עושה בשיבא קורסים עבור משרד הבריאות לכל הרנטגנאים בארץ במסגרת המרכז הלאומי.

סלים בדר: הכשרה באם-אר-אי היא מינימום חצי שנה.

סלים בדר: זה אחד המכשירים הכי מסוכנים היום ברפואה, הוא פועל על עיקרון של שדה מגנטי והוא מסוכן מאוד.

סלים בדר: היו תקלות בעולם ואנשים מתו כתוצאה מתקלה באם-אר-אי, כולל בשנה האחרונה במצרים.

סלים בדר: אני מציע להקים פורום מצומצם, אולי אני, מישל סומך ושני נציגים מכם, ונוכל לייצר סוג של השלמה.

סלים בדר: אני ומישל מדברים על שנה וחצי.

סלים בדר: אפשר לדבר ולראות עד כמה אפשר להתכנס, ולפתור את הבעיה של האנשים האלה.

סלים בדר: אני מבין שיש להם צורך בפרנסה ומשפחות לגדל והם השקיעו והכול.

סלים בדר: לכן אני חושב שאפשר להתקדם בכיוון הזה.

סלים בדר: בסוגיה השנייה שהעליתם פה, העסקה של רנטגנאים שעובדים אבל לא יכולים לעבור ממקום למקום, אני חושב שזה לא נכון.

סלים בדר: מישל, אני חושב שיש מקום לשקול לאפשר להם לעבור מאחר והם עברו אצלי את ההכשרה.

סלים בדר: לא יכול להיות שהם עברו אצלי את ההכשרה והם מתאימים לעבוד אצלי כל עוד הם עובדים אצלי ואילו ביום אחד כשהם מחליטים לעבור למוסד אחר אז הם לא יכולים להיקלט.

סלים בדר: את זה צריך להסדיר.

אוסאמה סעדי: תודה סלים, תודה לכל המשתתפים, תודה ליוזם הדיון חברנו אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: אני מבקש לסכם שבעניין הבוגרים שעובדים וקיבלו הכשרה בבתי חולים ממשלתיים אין שום סיבה, כפי שאמר סלים בדר, שהם לא יוכלו לעבור ממקום למקום.

אוסאמה סעדי: שמענו את מישל סומך ממשרד הבריאות אומר שיש החלטה בכיוון הזה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש שמשרד הבריאות יקבל החלטה ברוח הזו כמה שיותר מוקדם.

אוסאמה סעדי: לגבי הבוגרים שסיימו ועוד לא קיבלו רישיון עבודה, שמענו את ההצעה הזאת ממר סומך וגם מסלים בדר, על שנה וחצי.

אוסאמה סעדי: נראה לנו, גם לאור מה שאמרתי על מקצועות אחרים ולאור הניסיון שצברנו בשנים האחרונות עם משרד הבריאות, שהתקופה ארוכה מדי.

אוסאמה סעדי: אני כן מקבל את ההצעה של סלים בדר ושל מישל סומך, וגם הצעתי את זה, שאנחנו נקיים מפגש בתוך שבועיים, יוזם הדיון ואני כיושב-ראש הוועדה בדיון הזה ביחד אתכם.

אוסאמה סעדי: ננסה להתכנס לכיוון של פתרון שיאזן: מצד אחד ישמור על רמה מקצועית נאותה שאנחנו מקפידים עליה ושומרים עליה מכל משמר ומצד שני שגם תיקח בחשבון שהסטודנטים האלה כבר למדו והמשפחות שלהם השקיעו כספים רבים וגם שיש להם שיקולי פרנסה.

אוסאמה סעדי: צריך לאזן ולמצוא את הנתיב הנכון בין שני השיקולים האלה.

אוסאמה סעדי: סלים, אהיה איתך בקשר ועם מישל סומך, נקבע פגישה ונקווה שנמצא פתרון, כפי שמצאנו פתרונות לסוגיות אחרות.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לכם.

אוסאמה סעדי: הישיבה נעולה.