ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 196, 2021-02-03 15:50

יעקב אשר: שלום לכולם, אני פותח בזאת את ישיבת ועדת החוקה, על סדר היום: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), שעברה זה עתה במליאה, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב אשר: אני כבר מבקש ממנהל הוועדה, תוציא מכתב עכשיו לוועדת הכנסת, שיאשרו לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב אשר: חברים, לפני שנתחיל את הישיבה, יש נושא שהוא לפני כל הדיון בוועדה, אנחנו רוצים לאחל לעובד הוועדה המסור, מתן, שכל השנה נמצא אתנו כאן ועוזר לנו, לצערנו הוא נדבק בקורונה, הוא כבר מחלים, נמצא בביתו, אני רוצה לומר, מתן, אנחנו מתגעגעים אליך ומחכים שתחזור בריא ושלם, מאחלים לך רפואה שלמה וסופרים את הימים לשובך חזרה.

יעקב אשר: אני אומר את זה לא רק בשמי, גם בשם מנהל הוועדה, הדוברות, הדוברת שלנו, היועצים המשפטיים וחברי הכנסת שנמצאים כאן.

יעקב אשר: מתן, שוב לוועדה.

יעקב אשר: רפואה שלמה.

יעקב אשר: אני מבקש מנציגי הממשלה שיציגו לנו את הצעת החוק שעומדת בפנינו, לאחר מכן נקרא יחד את הסעיפים, נדון בהם תוך כוונה להתקדם.

יעקב אשר: אני רוצה לומר, אנחנו כמובן נקיים דיון אבל אנחנו רוצים שהצעת החוק תעבור כמה שיותר מהר כדי שזה יאפשר לממשלה להתקין את התקנות בצורה מסודרת ונכונה.

יעקב אשר: בפתח הישיבה אני רוצה לומר, היו מספר נקודות שאינן קשורות ישירות להצעת החוק, כלומר, הן לא מחייבות שינוי בחקיקה, נושאים שבשיחות עם משרד הבריאות העלינו - מספר בעיות שעלו הבוקר גם על ידי חבר הכנסת פינדרוס בוועדת הכנסת, גם על ידי בשיחה עם שר הבריאות והצוות שלו, עלו שלושה נושאים: האחד, מכיוון שעד עכשיו לא הייתה חקיקה אז בעצם אסרו בתקנות כניסה של מטוס זר, בעל מספר לוחית זרה, לארץ, גם פרטי וגם כללי.

יעקב אשר: החוק הזה, כשיתקבל, זה כן יהיה אפשרי, כמובן בכפוף לתקנות שהממשלה תתקין.

יעקב אשר: אחד הדברים שנגרמו מכך, הייתה בעיה הומניטארית של לוויות, של מת שצריך להעביר ממדינה למדינה.

יעקב אשר: היו אנשים שתרמו את מטוסם הפרטי כדי להביא את המת לקבורה בארץ.

יעקב אשר: אנחנו יודעים שבעולם הרחב יש הרבה מאוד אנשים שרוצים להיקבר בארץ הקודש ואנחנו כמובן מאפשרים את זה.

יעקב אשר: מאחר ולא הייתה אפשרות לשלדה של מטוסים זרים, אז לא אשרו את הדבר הזה.

יעקב אשר: אבל כרגע זה יכול להיות מבחינת החקיקה.

יעקב אשר: מה שכן, זה יצטרך להיות בתקנות, התקנות מאפשרות את הדבר הזה.

יעקב אשר: תיכף נדון ונראה האם גם בפרמטרים של ועדת ההיתרים, האם צריך לציין את זה, כן או לא?

יעקב אשר: נעשה את זה בהמשך הדיון.

יעקב אשר: נקודה נוספת בנושא אזרחים שחיים כאן בארץ, יש לזה הגדרה בחוק, שמרכז החיים שלהם כאן בארץ, שהם אזרחים זרים, נקראים ארעיים, איך ההגדרה נקראת?

גור בליי: יש כל מיני קטגוריות, אשרה - - -

יעקב אשר: מה שמתכתב עם מרכז חייו בארץ - אתם יודעים יותר טוב ממני - אם יש מישהו שנמצא בחו"ל ומשפחתו בארץ והוא נסע לחו"ל לפני שבועיים וצריך לחזור, עיקר חייו פה בארץ, שזה יהיה חלק מהאפשרויות בתקנות של ועדת החריגים, שוב, בכפוף לאותם חריגים שיוחלטו על ידי הוועדה או הממשלה, או בחקיקה.

יעקב אשר: אז גם על זה יש הסכמה של משרד הבריאות.

יעקב אשר: נציגת משרד הבריאות - למען הפרוטוקול - מהנהנת בראשה.

מיכל וונש: סליחה אדוני, תוכל לחזור על איך זה ייקרה?

מיכל וונש: לא הסכמה עקרונית, איך זה ייקרה?

יעקב אשר: זה ייקרה בתקנות, אבל אני רציתי לדעת שחקיקת החוק מאפשרת את זה.

יעקב אשר: היום היא מאפשרת את זה, קודם היא לא אפשרה את זה בגלל שהחקיקה הייתה ככה.

יעקב אשר: למה אנחנו מתכנסים פה היום?

יעקב אשר: כי בעצם בא היועץ המשפטי לממשלה ואמר - - -

מיכל וונש: באמת שאלה טובה למה אנחנו מתכנסים פה היום.

יעקב אשר: בגלל שהממשלה רצתה למנוע את זליגת המוטציות, תיכף תסביר את זה מיכל, נציגת משרד הבריאות.

יעקב אשר: דבר אחרון, כיום יש טיסת חילוץ רק מפרנקפורט.

מיכל וונש: אמת.

יעקב אשר: חברי, הרב פינדרוס, ואני באנו ואמרנו, הגלובוס הוא גדול, אירופה זה מקום אחד שיכול לכסות את כל אירופה, אולי חלק מאסיה, ובעצם זה טיסת חילוץ אחת מהמקום הזה.

יעקב אשר: היום, כדי שאנשים יוכלו לבוא גם מארצות הברית, הם צריכים להגיע מארצות הברית לפרנקפורט, ומעשה שהיה כך היה אתמול, טיסה של דלתא הייתה צריכה להגיע לפרנקפורט כדי שאנשים מארצות הברית יעלו למטוס ויגיעו לארץ - כאלה שקיבלו אישורים - סופת שלגים קצרצרה וקטנה תקעה אותם, הלך יום שלם.

יעקב אשר: אגב, רק דלתא עושה את הטיסה הזאת בשעות כאלה.

יעקב אשר: לכן באנו וטענו טענה, צריך שיהיו שני מרכזי חילוץ, האחד, ביבשת אירופה, והשני, ביבשת ארצות הברית.

יעקב אשר: אם היום באירופה זה יום יום, אז יהיה יום אחד מאירופה ויום אחד מארצות הברית.

יעקב אשר: אבל אז נמנע מאנשים טלטולים מיותרים, מטורפים, כי הרי כשהם מגיעים לפרנקפורט עם טיסה, הם לא יכולים לצאת משדה התעופה, הם יושבים בתוך חדר קטן בשדה התעופה, עם המזוודות שלהם.

מיכל וונש: והבדיקה השלילית שלהם פוקעת מרוב שהם מחכים יותר מ-72 שעות.

יעקב אשר: היא לא רק פוקעת, גם העצבים שלהם פוקעים, והם גם בני אדם.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, כדי להבין לאיזה רזולוציות אתה מתכוון להגיע, כיוון שהמערכת הזאת כרגע לא עובדת, המנגנון לא עובד - - -

יעקב אשר: רגע, תני לי רגע.

מיכל וונש: סליחה, אתה מסביר לי אז אני שואלת.

יעקב אשר: לא, אני לא מסביר לך, אני מדבר לוועדה אבל לא סיימתי להסביר.

מיכל וונש: סליחה.

יעקב אשר: דיברנו עם שר הבריאות, מבחינת הצוות המקצועי של משרד הבריאות, שזה הפן הרפואי, אין להם בעיה עם זה.

יעקב אשר: עכשיו הכדור נמצא בידי משרד התחבורה.

יעקב אשר: שוחחתי עם השרה ועם מנכ"ל המשרד, הם עכשיו בודקים.

יעקב אשר: מאחר והיו מכרזים, הם בודקים את זה יחד עם רת"א, עם רשות שדות התעופה, עקרונית היא מסכימה לזה, מעשית הם בודקים את זה עכשיו, זאת שיחה מלפני שעה כי חיכינו קודם כל לאישור של משרד הבריאות, שהוא נותן את ההכשר הבריאותי לעניין.

יעקב אשר: אני מאוד מקווה שבעזרת השם יהיו לנו בשורות גם בעניין הזה.

יעקב אשר: שוב, זה לא קשור לחקיקה כי אין פה את החלק שקשור לחוק הזה, אבל זה הכיוון ואת הדברים האלה רציתי לומר בוועדה.

יעקב אשר: רציתי לומר דבר נוסף, התקנות, כשיגיעו אלינו אחר כך לאישור, אנחנו רוצים שיתכתבו עם ההסכמות הללו.

יעקב אשר: כל ההסכמות הללו הן רק לדבר אחד, השיקולים של הוועדה הם שיקולים של הוועדה, ההחלטות הן החלטות, אבל כשיש כבר החלטות ויש את האנשים שיכולים ומותר להם להגיע, לפחות שזה ייעשה הכי אנושי שאפשר לעשות ולא שיסבלו בדרך.

יעקב אשר: אלה שלושה דברים שרציתי לומר בתחילת הישיבה.

יעקב אשר: עכשיו אני מבקש ממיכל, תסבירי לנו למה אנחנו מתכנסים פה היום?

יעקב אשר: כמו ששאלה קודם חברת הכנסת וונש.

יעקב אשר: וממילא, גם תסבירי לנו את הצעת החוק.

יעקב אשר: בבקשה.

מיכל גולדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל גולדברג: כמו שאמרת, המטרה של הצעת החוק, לתת הסדרה כוללת לנושא של הגבלת כניסה ויציאה לישראל.

מיכל גולדברג: אנחנו נמצאים כבר תקופת מה בגל תחלואה שלישי, עם עלייה מאוד משמעותית בכל המדדים של התחלואה, במאומתים, בשיעור הבדיקות החיוביות, מספר החולים הקשים כבר חצה את רף ה-1,000 חולים קשים, עומס מאוד קשה על בתי החולים.

מיכל גולדברג: אחת הסיבות המשמעותיות לעלייה בתחלואה זה הווריאנט הבריטי שנכנס לישראל וגם יצר הדבקה הרבה יותר גבוהה וגם תחלואה כנראה קשה יותר.

מיכל גולדברג: הניסיון שלנו להתמודד עם זה, אנחנו גם מנסים להתמודד עם זה באמצעות הסגרים – שתקופה משמעותית אנחנו נמצאים פה בסגר – אבל צורה נוספת ולא פחות חשובה של התמודדות, למנוע מלכתחילה כניסה של וריאנטים לישראל.

מיכל גולדברג: כרגע ידועים עוד שני וריאנטים לפחות, הווריאנט הדרום אפריקאי - - -

מיכל וונש: אני יכולה לשאול שאלה?

מיכל וונש: ההסבר הוא חשוב, אני יכולה לשאול שאלה?

מיכל וונש: כבר הוגש בג"ץ.

מיכל וונש: נכון שצריך לסגור את השמיים מפני כניסה של וריאנט, אבל מדובר באזרחי מדינת ישראל, אגב, רבים מהם הם עולים חדשים וותיקים, למה?

מיכל וונש: כי עולים, מן הסתם, נוסעים יותר, יש הורים חולים, ויש עבודה.

מיכל וונש: אבל נתתם את הדעת לכך שזה אזרחי מדינת ישראל שחייבים לשוב הביתה במענה הכולל הזה?

מיכל וונש: יש לנו חיילים בודדים שלא מצליחים לחזור, משפחות שעלו ארצה, האבא נמצא שם, ופה נמצאת אימא עם חמישה ילדים על מזוודות.

מיכל וונש: אנחנו מבינים עד הסוף את הדבר הזה לגבי אזרחי מדינת ישראל?

מיכל וונש: אזרחי המדינה.

מיכל גולדברג: אני אשמח להסביר.

מיכל גולדברג: כמו שהסברתי, נוצר צורך דחוף מידי למנוע כניסה של וריאנטים, וריאנטים נוספים, וריאנטים לא ידועים.

מיכל גולדברג: יש לזה השפעה מהותית גם על מהלך של מבצע החיסונים ובכלל על רמת התחלואה במדינה.

מיכל גולדברג: כדי להתמודד עם זה, הממשלה כבר נקטה, לפי הסמכויות שיש לה היום לפי החוק, בכמה וכמה כלים כדי, מצד אחד, לצמצם יציאה של ישראלים לחו"ל, כדי למנוע בהמשך את הכניסה שלהם עם אותם וריאנטים, וגם למנוע כניסה של ישראלים למדינת ישראל.

מיכל וונש: אבל מיכל, מדובר במי שכבר יצא, רבים מהם מחוסנים.

מיכל וונש: הם אזרחים שומרי חוק, הם ייכנסו גם לבידוד של חודש, אבל מישהו נותן את הדעת על זה שאנחנו חוסמים כניסה של אזרחי מדינה?

מיכל וונש: זה איזשהו תקדים כזה שצריך לתת עליו את הדעת.

מיכל גולדברג: כן, כן, אנחנו בהחלט נותנים עליו את הדעת, אשמח להמשיך.

מיכל גולדברג: לכן יש כבר היום סמכויות שונות שהממשלה נקטה בהן והתקינה תקנות בנושא הזה, אבל אנחנו כן חושבים שטעונה פה איזה שהיא הסדרה כוללת, גם ננקטו פעולות על ידי שר הפנים, לפי הסמכויות שלו, ננקטו גם לפי סמכויות מנהל רשות התעופה האזרחית, אבל כן נתנו את הדעת כי חשבנו שדרושה פה הסדרה כוללת, תוך שימת לב לאותה זכות יסוד, נכון, יש זכות יסוד בחוק היסוד לגבי כניסה של אזרח ישראלי למדינת ישראל.

מיכל גולדברג: לכן ההסדרה כאן, ההסדרה שאנחנו מבקשים כרגע בתיקון בהצעת החוק שמונחת בפני הוועדה: לאפשר לממשלה להתקין תקנות בנושאים האלה של הגבלת כניסה ויציאה של אנשים מישראל, כלומר, כניסה אליה ויציאה מישראל, כמובן שיילקחו בחשבון כל השיקולים, כשמדובר באזרח ישראלי, מן הסתם יינתן לזה משקל אחר.

מיכל גולדברג: מה שאנחנו מבקשים כאן, שתהיה הסמכות, הסמכות תהיה ברמה של הסדרה כוללת.

מיכל גולדברג: הסמכות היא סמכות כללית והסדרה ספציפית תהיה בתקנות.

מיכל גולדברג: החוק עדיין לא קובע את האיסור עצמו, החוק מסמיך את הממשלה להתקין תקנות, שהתקנות יותקנו, בין היתר, בשים לב לכך שייקבעו חריגים, שהחריגים ייקבעו בהתאם לאותן נסיבות, בהתאם לסיטואציה שתהיה באותו רגע ורגע.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני יכולה להציע לך משהו?

מיכל וונש: אנחנו בסיטואציה הזאת כבר ממרץ שעבר.

מיכל וונש: זה חייב לבוא כתוכנית מה הולכים לעשות עם האזרחים האלה, אי אפשר לאשר עוד פעם מראש.

מיכל וונש: כבר היינו בסיפור הזה כל כך הרבה פעמים בשנה האחרונה, עכשיו אנחנו מדברים על מניעה של כניסת אזרחים - - -

יעקב אשר: מיכל, אני רוצה לענות לך.

מיכל וונש: תענה לי על הכול.

עמית הלוי: אף פעם לא היה דבר כזה.

יעקב אשר: תודה רבה, אמרתי שאני רוצה לענות.

יעקב אשר: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לממלא מקומי בתקופה האחרונה, יכול להיות שתצטרך לעשות את זה תיכף, עוד פעם לכמה דקות, אשמח מאוד, אבל עדיין, כשאני פה, אני מנהל את הישיבה.

יעקב אשר: ושלום לחברת הכנסת רות וסרמן לנדה, שיהיה לך בהצלחה.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

יעקב אשר: מה שאני אומר, קודם כל, הנושא הזה הוא נכון וחשוב אבל הוא נושא רחב כי גם מדובר בעולים אבל גם בהרבה דברים אחרים.

יעקב אשר: תאמיני לי, שלכולנו יש הרבה נושאים רחבים חשובים מאוד.

מיכל וונש: - - -

יעקב אשר: רגע, אני לא מצליח להבין, הרי אתם האינטליגנטים, אני לא האינטליגנט הגדול.

מיכל וונש: אתה אינטליגנט מאוד, אדוני היושב-ראש.

יעקב אשר: אבל אין לכם את הסבלנות לשמוע רגע - - -

מיכל וונש: אני מאחלת לך שלא תעשה את מאות השיחות שאני עשיתי עד הבוקר - - -

יעקב אשר: למה את חושבת שאני לא עושה אותן?

מיכל וונש: ותשמע את הקולות הזועקים של אימהות שלא יודעות מה לעשות עם הילדים שלהן.

מיכל וונש: אנחנו חייבים למצוא את הפתרון, זאת סמכות הפיקוח שלך.

יעקב אשר: מיכל, אני לא ראיתי – וסליחה שאני אומר את זה – בשבוע האחרון או בשבוע לפני האחרון אני זוכר כותרות ראשיות בכל התקשורת בארץ: מחדל התעופה של בן-גוריון, שבין היתר מדבר על למה לא עשו את המעשים האלה שעושים היום?

יעקב אשר: בלי דקדוקים למה ומו, תיכף נדבר על מה ומו.

יעקב אשר: לא ראיתי אף אחד ואף אחת מבין חברי הכנסת, שבאו ואמרו – ואני כן זוכר כי הזיכרון שלי עדיין טוב – אני זוכר שכאן בוועדה הייתה המון ביקורת על העניין הזה, של אזרחים ישראליים שרוצים לחזור, כי אז היה ויכוח, אמרו, אם היועץ המשפטי עצר את זה או משרד הבריאות עצר את זה, חברים, פה בוועדה גם עצרו את זה, יכול להיות אפילו גם אני, באיזה שהיא צורה כשדיברנו אז - אני לא זוכר שמישהו מכם בא ואמר, רגע, זה לא מחדל, זה זכויות של אזרחים שרוצים לחזור לבית שלהם, עם כל הרגש שאת אומרת את זה, ואת אומרת את זה נכון אבל זה נכון להרבה מאוד אנשים.

יעקב אשר: מה שאנחנו עושים כרגע, אנחנו לא נכנסים לרזולוציה של כל דבר.

מיכל וונש: חמור מאוד.

יעקב אשר: כי ברזולוציה הזאת יש המון דברים הומניטאריים שגם את תרצי שיהיו.

יעקב אשר: אנחנו בעצם נותנים לממשלה את הסמכות.

יעקב אשר: בממשלה עצמה – ושם יש לך נציגים - - -

מיכל וונש: לי אין נציגים.

יעקב אשר: אה, תגידי לי כי אני כבר לא יודע.

מיכל וונש: זה לא משנה, אדוני היושב-ראש, כי אני מייצגת את אזרחי מדינת ישראל, זה לא עניין של נציגים.

יעקב אשר: גם אני.

מיכל וונש: אני חושבת שסמכות הפיקוח שלנו כוועדה - והיות שהיינו כבר בסיפור הזה ואנחנו מאשרים לממשלה בחוק - בהנחה שתהיינה התקנות, אני רק אומרת שהפעם זה יהיה בסיוג, שקודם יראו לנו את התוכנית, מה מתכננים כדי ליישם את החוק הזה?

מיכל וונש: עכשיו.

מיכל וונש: כי עכשיו אנשים תקועים בין שמיים וארץ, לא עד שיותקנו התקנות.

יעקב אשר: מיכל, אני רוצה להזכיר לך, שגם התקנות הללו יגיעו לאישור הוועדה.

מיכל וונש: אמת.

יעקב אשר: אם אנחנו ניכנס לחקיקה ראשית, לפירוט מלא של כל הדברים – זה לא אני אומר את זה, כבר לימדו אותי להגיד את זה – לפעמים אנחנו כן מבנים דבר אחד או שניים ומשאירים עוד מרחב פעולה.

יעקב אשר: אם ניכנס לתוכו, יש המון דברים, לך יש שניים, לי יש עשרה ולעוד שלושה ח"כים יש חמישה, וכולם אגב, כולם צודקים.

מיכל וונש: אני מציעה להפלות, שאזרחי מדינת ישראל, מגיעה להם זכות יסוד להיכנס חזרה לביתם.

יעקב אשר: אני מבקש מרגע זה לתת למשרד הבריאות לסיים.

יעקב אשר: מי שרוצה לשאול שאלות או לדבר על הסעיפים, נדבר על זה אחר כך.

מיכל וונש: אשמח גם לשמוע את משרד המשפטים.

יעקב אשר: לשאלות האלה נשמע גם תשובה של משרד המשפטים, בוודאי, זה נכון, את צודקת.

מיכל גולדברג: אדוני, כפי שהצגתי, המטרה היא לקבוע פה מסגרת כוללת שתיתן לממשלה את הסמכות להתקין תקנות בנושא.

מיכל גולדברג: שגם הנושא של החריגים, כפי שהציגה חברת הכנסת, גם הם כמובן יוסדרו במסגרת התקנות.

מיכל גולדברג: אני חושבת שהנושא שאת מלינה עליו עכשיו נובע מההסדרה הנוכחית וזה בדיוק מה שאנחנו רוצים לתקן בהצעת החוק הזאת.

מיכל גולדברג: הצעת החוק הזאת יוצרת את המסגרת להסדרה ברורה של הנושאים האלה במסגרת אותן תקנות.

מיכל גולדברג: הצעת החוק גם קובעת ועדת חריגים שתדון באותם מקרים פרטניים וכו' וכו'.

מיכל גולדברג: כרגע הכניסה של אזרחים לישראל, מה שמונע את כניסתם לישראל זה האיסור על הטיסות ולכן נוצר פה כל העניין, המנגנונים וועדות החריגים וכו'.

מיכל גולדברג: אבל את המצב הזה אנחנו נתקן כאן בהצעת החוק הזאת, זאת בדיוק ההסדרה הכוללת ולזה אנחנו נותנים מענה.

מיכל גולדברג: כולל המעברים היבשתיים, שגם זה נושא שעלה בדיוני הוועדה השבוע, אותם חריגים שירצו להיכנס דרך המעברים היבשתיים, גם לזה ניתן עכשיו מענה דרך הצעת החוק, מכיוון שהכניסה של אנשים לישראל תוסדר בסט אחד של תקנות, אני מניחה, לפי הסעיף שאני מקווה נאשר כאן היום.

מיכל גולדברג: מכוח אותן תקנות ניתן גם מענה לאותם חריגים שייקבעו.

מיכל גולדברג: ועדת החריגים עצמה מוסדרת כבר בהצעת החוק שמונחת בפני הוועדה.

יעקב אשר: ואחד הדברים הטובים שקרו, שהחליטו לשים שר בראשות הוועדה הזאת, נכון?

מיכל גולדברג: כרגע הצעת החוק לא קובעת מי יעמוד בראשות הוועדה.

יעקב אשר: לא, אבל היא הורכבה כבר.

מיכל גולדברג: הוועדה שנקבעה כבר, הוועדה שכרגע קבועה זאת ועדה בראשות השר שטייניץ.

איל זנדברג: ועדה מסוג אחר לחלוטין ממה שמדובר פה, שונה לחלוטין בהרבה מאוד היבטים.

מיכל גולדברג: מה שנוצר כאן, בגלל שהסמכויות כרגע מוסדרות בסעיפים שונים, נוצרו כמה ועדות.

מיכל גולדברג: אחת המטרות, להצעת החוק תהיה ועדה אחת שתטפל גם בבקשות היציאה וגם בבקשות הכניסה, זו תהיה אותה ועדה, החוק קובע את ההרכב.

מיכל גולדברג: אני מציעה, כשנגיע לסעיף שדן בוועדת החריגים, נסביר בדיוק את העניין הזה.

יעקב אשר: משרד המשפטים יגיד כמה מילים על הצעת החוק, גם להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת וונש.

יעקב אשר: אבל להתייחס, לא את מתייחסת עכשיו, מיכל, הם מתייחסים.

איל זנדברג: צוהריים טובים, הדברים שאמרה עו"ד גולדברג, עמיתתי ממשרד הבריאות, כל מה שהיא אמרה, אכן מציגים את הדברים.

איל זנדברג: אני חושב שצריך להפריד בין המצב השורר היום בשטח, הבעיות המעשיות, הדרך שבה מיישמת הממשלה את הסמכויות שיש לה לבין הצעת החוק.

איל זנדברג: אני מבין לחלוטין את הקשר מבחינת הסמכות, הפיקוח של חברי הכנסת, של הוועדה - אם כבר דנים בנושא, הוועדה יכולה לרצות לשאול על כל ההיבטים.

איל זנדברג: אני יודע להתייחס להצעת החוק ולומר משהו על הסמכויות שמוענקות פה.

איל זנדברג: אני בטוח שיש משרדים שמפעילים את המהלכים, תוכניות סדורות להציג ואפשר לדבר על איך הדברים קורים, אני לא יודע לתאר אותם, אולי אפשר לפנות ישירות למשרדים.

איל זנדברג: הרעיון הוא, שכרגע –

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: כרגע הצעת החוק הזאת, האם מבחינת

יעקב אשר: כם הדבר הזה – הרי בסופו של דבר, כמו שנאמר כאן, זה מניעה של אזרחים, יש ביניהם עולים חדשים - חוקתי, חוקי, ראוי?

יעקב אשר: בזמן החירום כמובן.

איל זנדברג: השאלה התייחסה למה שקורה היום.

איל זנדברג: המצב שקורה היום, אפשר לשאול עוד שאלות ברמה התפעולית, אבל היום הממשלה הגיעה להבנה שיש צורך למנוע כניסה ויציאה של אזרחים, שזאת אכן פגיעה בזכות יסוד מאוד משמעותית, שיש צורך בריאותי שמצדיק את זה, והיא עושה את זה מכוח הסמכויות שיש לה.

איל זנדברג: באה הצעת החוק ואומרת, בגלל הרגישות של זכות היסוד, מוטב שהדברים ייעשו בדרך המלך, בהסמכה מפורשת וברורה וסעיפים שהכנסת תחוקק ויתייחסו להיבט הזה ולא דרך פרשנית עקיפה, שהיא אפשרית משפטית אבל - - -

יעקב אשר: שזה המצב היום.

איל זנדברג: הוא המצב של היום.

איל זנדברג: יכול להיות שיש מי שאינו מרוצה איך שהדברים מתנהלים כרגע, והאם כן או לא מאפשרים, כפי שאמרה חברת הכנסת וונש, להחזיר יותר או פחות אזרחים, או אזרחים כאלה ואחרים, זו טענה אפשרית.

איל זנדברג: בלי כל קשר, תיקון החוק הוא דבר נכון וטוב כי הוא יעשה סדר והוא קובע הסמכות ויעניק לממשלה כלים יותר ברורים, מפורשים, שאתם, חברי הכנסת, תעניקו לממשלה.

איל זנדברג: בנוסף למה שאמרה מיכל, נציגת משרד הבריאות, מעבר לכותרת או האמירה שיש סמכות למנוע מאזרחים לצאת ולהיכנס, שזה דבר משמעותי, במאמר מוסגר אני אגיד, אנחנו בתוך חוק שמלכתחילה יש רצף של זכויות אדם שהחוק הזה מאפשר לפגוע בהם.

איל זנדברג: זו הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה.

איל זנדברג: החוכמה היא לא לטמון את הראש בחול ולהגיד אי אפשר לפגוע בזכות הזאת, כנראה יש צורך, אלא להבטיח שהחוק עצמו קובע מראש מגבלות.

איל זנדברג: המגבלות יכולות להיות של זמן ושל הליך ושל מהות, מתי יש סייגים שאי אפשר לקבוע בכלל, לתחום בדיוק את הסמכות ולא לכתוב דברים כלליים.

איל זנדברג: לכתוב הוראות של מידתיות - - -

מיכל וונש: זה כל מה שביקשתי מהוועדה הזאת.

איל זנדברג: רק אחרי שנעשה שימוש בסמכויות אחרות, רק אז נגיע לסמכות הקיצונית.

איל זנדברג: כל ההבניה הזאת אמורה להופיע בחוק ואני מניח שעל זה יהיה דיון.

איל זנדברג: זאת הצעה ממשלתית שלדעתנו עומדת בסטנדרט אמת המידה החוקתית, אבל בסוף הכלי כנראה נדרש, צריך להבטיח שהממשלה מקבלת סמכות שתוכל להשיג את התוצאה האפקטיבית אבל במסגרת המידתיות לחוק הזה.

מיכל וונש: איל, כל מה שניסיתי לומר, שהדיון לא צריך להיות על האם אלא הכיצד.

איל זנדברג: אני מסכים.

איל זנדברג: חלקו בהוראות החוק וחלקו בדרך שניישם את החוק.

מיכל וונש: אמת.

איל זנדברג: כמובן שנגעת בסוגיות אחרות שהן חלק מהפיקוח של הכנסת על הממשלה, הן לא בהכרח נוגעות כרגע או אפשר ללמוד מהן על העיצוב של החוק.

איל זנדברג: אנחנו חושבים שהעיצוב של החוק, כפי הצעת החוק, נותנת מענה ומבטיחה שהממשלה תפעל במסלול יותר מוגדר, עם כל הקושי.

איל זנדברג: שיהיה ברור, אנחנו לא מזלזלים, לא פתחתי בנאום על הפגיעה בזכויות וכדומה, אני חושב שזה מובן מאליו.

יעקב אשר: ברור.

יעקב אשר: הצעד הוא דרקוני - - -

איל זנדברג: לא לוקחים את זה כמובן מאליו ולא בקלות בשום אופן.

עמית הלוי: שאלת הבהרה, אפשר?

יעקב אשר: כן, עמית.

עמית הלוי: תיקון סעיף 12 אומר, חובת מפעיל כלי טיס לדרוש מהנוסעים בדיקת קורונה.

עמית הלוי: מה קורה לגבי אנשים שנכנסים במעברים היבשתיים, איפה מופיעה המחויבות שלהם לבדיקת קורונה?

איל זנדברג: אתה קופץ עכשיו לסעיף מאוד מסוים, אנחנו נגיע אליו.

עמית הלוי: לא ראיתי איפה זה מופיע, עברתי על הצעת החוק, אני לא רואה שמופיעה מחויבות לבדיקת קורונה במעברים יבשתיים.

עמית הלוי: אני רואה שזה מופיע רק לגבי כלי טיס.

יעקב אשר: בדיוק, ולכן זה יצר אנומליה.

איל זנדברג: בסוף זה אזרח שרוצה להיכנס.

יעקב אשר: זה יצר אנומליה כי אנשים טסו משם, הגיעו למעבר - - -

מיכל וונש: הגיעו לפרנקפורט, החזירו אותם לטקסס.

יעקב אשר: חברת הכנסת רות וסרמן.

רות וסרמן לנדה: רציתי לשאול, התקנות, מתי ואיפה יידונו, בוועדה הזאת?

יעקב אשר: אני לא זוכר כרגע בחלוקה, חלק כאן - - -

גאל אזריאל: התקנות לפי סעיף 7א המוצע, זה יהיה כאן.

גאל אזריאל: התיקון לסעיף 12, בוועדת הכלכלה, לפי שהיה - - -

יעקב אשר: כמו שחוק הסמכויות מדבר.

יעקב אשר: זה מתחלק לפני נושאים.

איל זנדברג: בהקשר זה אפשר עוד משפט שיעשה הבהרה?

יעקב אשר: בוודאי.

איל זנדברג: כי מתבלבלים גם בציבור.

איל זנדברג: יש הבדל בין הגבלה של המטוסים, של מפעילי כלי הטיס, שזה מה שנוהג היום.

איל זנדברג: היום אין איסור על אזרח ישראלי להיכנס לישראל.

איל זנדברג: הממשלה נקטה בפעולה שאומרת, אתם המטוסים הזרים לא יכולים לנחות פה.

איל זנדברג: אם הם לא יכולים לנחות אז גם הנוסעים לא יכולים להגיע.

איל זנדברג: החוק, וזה חשוב, תיכף נגיע לזה, מדבר על איסור כלפי האזרח, אומר, לך האזרח, אסור להיכנס, לא משנה איך.

איל זנדברג: זה פוגעני אבל לפחות זה ישיר ואז כשהדברים ישירים אז גם אפשר להתמודד.

איל זנדברג: צריך להחליט, מידתי, לא מידתי.

איל זנדברג: כיום אין איסור על ישראליים להיכנס לישראל.

מיכל וונש: זה חלק ממה שיצר את זה.

איל זנדברג: ואז הבלבול, ואז ועדת החריגים הפועלת היום מכוח החלטת ממשלה היא לא ועדת חריגים, היא קובעת בתוך אותן טיסות שהמדינה מסייעת שיתקיימו, מי יש לו עדיפות והוועדה רק מסתכלת ואומרת, לאדם הזה יש נסיבות מיוחדות.

איל זנדברג: זה לא שמי שהיא לא נותנת לו אישור, יש עליו איסור משפטי להיכנס לארץ.

איל זנדברג: ולכן זה לא חריגים.

איל זנדברג: המודל שאתם תראו פה הוא אחר, משיש איסור אז החריג הוא לאיסור, הוא לא העדפה - - -

יעקב אשר: אוקי.

יעקב אשר: טוב, נתחיל להקריא את החוק.

יעקב אשר: מי שנמצא בזום, נעלה אחר כך את האנשים על הדברים הספציפיים, בבקשה.

יעקב אשר: מי מקריא?

גור בליי: אני אקריא אבל לפני כן כמה הערות מקדימות.

גור בליי: קודם כל, בראש וראשונה אני חושב שזה דיון של חקיקה ראשית בעניין הזה, משהו שהעלינו כבר בישיבות קודמות, שהדברים לא התבססו על כל מיני תקנות, על עניינים אחרים שגוזרים מהם כל מיני דברים אחרים.

גור בליי: אז קודם כל, עצם ההסדרה בחקיקה ראשית היא כשלעצמה דבר מבורך, אבל כמו שנאמר פה, יש פה בהחלט פגיעה משמעותית בזכויות חוקתיות חשובות, זכות היציאה מישראל המוקנית לכל אדם וזכות הכניסה לישראל המוקנית לכל אזרח, שני הדברים האלה שמוגנים במפורש בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולכן חשוב מאוד שהוועדה תעמוד, גם אם התכלית בוודאי ראויה, המאבק במוטציות וכן הלאה, לוודא שההסדרה היא מידתית גם ברמת החוק, אחר כך בתקנות אנחנו נתמודד, אבל הוועדה הזאת, ועדת הכלכלה בחלק מהדברים, שהדברים יהיו בחוק ככל הניתן לשמור על זה מבחינת מידתיות.

גור בליי: יש גם דברים נלווים אבל בשביל לעשות סדר, יש פה שני דברים שמתמשקים אחד עם השני.

גור בליי: האחד, הסעיף העיקרי שנדבר עליו, סעיף 7א רבתי, שעוסק בכל ההגבלה על האדם, האדם ביציאה והאדם בכניסה וכל ועדת החריגים.

גור בליי: והחלק השני, הגבלה על מטוסים, שאמור להתכתב עם ההגבלה על האנשים.

גור בליי: תיכף ניכנס לזה בהרחבה.

יעקב אשר: בבקשה להקריא.

יעקב אשר: התיקונים שיש כאן הם תיקונים של הוועדה, בהסכמה של הממשלה, נכון?

גור בליי: לא, לא על הכול.

גור בליי: "הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א-2021.

גור בליי: תיקון סעיף 1 1.

גור בליי: בחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1, אחרי ההגדרה "חוק חינוך מיוחד" יבוא: "חוק הכניסה לישראל" – חוק הכניסה לישראל, התשי"ב-1952.

גור בליי: תיקון סעיף 4 2.

גור בליי: בסעיף 4 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ג), במקום "כאמור בסעיפים 6 ו-7(א)", יבוא: "כאמור בסעיפים 6, 7(א) ו-7א(א)(1)".

גור בליי: (2) בסעיף קטן (ד)(2)(ב) ו-(ג), במקום "בסעיפים 6 ו-7" יבוא: "בסעיפים 6, 7 ו-7א(א)(1)".

גור בליי: הסעיף הזה בעצם, סעיף 2, מה שהוא עושה, זה אומר שהתקנות שמותקנות לגבי הגבלה של אדם לצאת או להיכנס לישראל, נכנסות במסגרת הקטגוריה של תקנות, שכל פעם הן בתוקף ל-14 יום ולוועדה יש שבעה ימים לאשר אותן.

גור בליי: פה עולה שאלה מבחינת האיזונים בהקשר הזה, הרי בחוק הסמכויות יש לנו תקנות של 28 ימים, תקנות ל-14 ימים ותקנות במצב חירום מיוחד, בנושא שהיה בזמנו, בעיקר הנושא של הפגנות, של שבעה ימים.

גור בליי: השאלה, נוכח הייחודיות, הפגיעה הקשה, האם אין מקום שגם התקנות בהקשר הזה, שוב, בשביל לעמוד בעקרונות של מידתיות, שהתקנות פה יהיו גם לשבעה ימים לגבי הכניסה ויציאה, או לכל הפחות - - -

יעקב אשר: על איזה סעיף אתה מדבר עכשיו?

גור בליי: אני מדבר על סעיף 2.

יעקב אשר: איך הגענו לסעיף 4?

גור בליי: לא, סעיף 2 מתקן את סעיף 4.

גור בליי: זה הסעיף שקובע את קבועי הזמן, סעיף 4 לחוק הקורונה.

יעקב אשר: אנחנו לפי הסדר, נכון?

גור בליי: כן.

גור בליי: --או לכל הפחות לעניין הכניסה לארץ, האזרח הישראלי שרוצה לחזור הביתה, שזאת מגבלה באמת מאוד חריפה, האם לא ראוי שלפחות הממשלה תידרש לדבר הזה כל שבעה ימים ולא כל 14 ימים?

גור בליי: בסוף זה אנשים שרוצים לחזור הביתה ולא יכולים.

גור בליי: זאת פגיעה מאוד קשה בזכות חוקתית.

יעקב אשר: תשובה, בבקשה.

מיכל גולדברג: אני אתייחס.

מיכל גולדברג: החוק, כמו שאמרת גור, יש פה כמה רמות.

מיכל גולדברג: ברירת המחדל היא תקנות ל-28 ימים.

מיכל גולדברג: לעומת זאת, תקנות שמגבילות את חופש התנועה של הפרט שמגבילות, לדוגמה, מה שאנחנו קוראים תקנות הסגר, שמגבילות אפשרות של אדם לצאת ממקום המגורים.

מיכל גולדברג: לגבי זה נקבע בחוק שהן יהיו לתקופה של 14 ימים.

מיכל גולדברג: ותקנות שנקבעו למקרים המאוד מאוד קיצוניים, שנעשה בהן שימוש עד היום רק פעם אחת וזה הגבלת זכות ההפגנה והתפילה.

מיכל גולדברג: זה נקבע לתקופה מאוד קצובה של שבעה ימים עם עוד תנאים מיוחדים של הכרזה על מצב חירום מיוחד, כשכל ההגבלות האחרות, לפי החוק, בתוקף.

מיכל גולדברג: זה נקבע להתמודדות, כשאנחנו מטילים מגבלה מאוד משמעותית ולתקופה מאוד קצובה.

מיכל גולדברג: כאן אנחנו מדברים על מנעד שלם של הגבלות, ההגבלה יכולה להיות גם הגבלה קשה יחסית.

מיכל גולדברג: אם במקרה הממשלה תחליט, אם חס וחלילה יהיה מצב קטסטרופאלי - אני מקווה שלא נגיע למצב הזה – שנצטרך לתקופה קצובה לאסור לחלוטין כניסה של אנשים למדינת ישראל.

מיכל גולדברג: אני מקווה שלא תהיה סיטואציה כזאת אבל נכון, גם את זה החוק מאפשר.

מיכל גולדברג: מצד שני, הוא גם מאפשר להגביל יציאה של אדם למטרות נופש, שאני לא מקלה בזה ראש אבל בחוק יש עוד הרבה הגבלות אחרות שהן גם ל-28 ימים - - -

מיכל וונש: זה בדיוק ההפרדה - - -

מיכל גולדברג: לכן אנחנו מבקשים כן לאפשר כאן – לא ביקשנו 28 ימים, הזכרנו שזה יהיה לתקופה הקצרה יותר של 14 ימים, שבעה ימים לא מאפשר לנו לעשות כלום, זה מאוד קצר, אנחנו כל פעם צריכים להגיש חוות דעת, כל פעם להגיע לממשלה, להגיע שוב פעם לכנסת לאישור, אנחנו כל הזמן נתרוצץ סביב הזנב של עצמנו ואנחנו מדברים פה על סיטואציה שבהחלט יכול מאוד שיהיה מדובר פה בהגבלה לתקופת זמן יחסית ארוכה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: חברי הכנסת רוצים להתייחס לנקודה הזאת?

יעקב אשר: אני אומר את דעתי.

גור בליי: לפני זה, יש לי הצעת ביניים.

גור בליי: אופציה אחרת, אגב, אם את אומרת שיכול להיות שיהיו כל מיני דברים דיפרנציאליים - אני מבין לאיזה כיוון הולכים – אז אופציה אחרת - - -

יעקב אשר: איך אתה מבין?

גור בליי: יש לי חושים.

יעקב אשר: אני רציתי לקצר את זה לחמישה ימים ואתה עכשיו באת עם הצעה כזאת, הפכת לי את הראש.

יעקב אשר: חבר'ה, גם ככה אני הפוך מהבוקר.

קריאה: למה אתה הפוך?

יעקב אשר: אני פה מתשע בבוקר, התחלנו להעביר חוק חדלות פירעון לקורונה, חשוב מאוד, ישבנו פה שעות רבות, התחלנו אותו, עכשיו יש לנו שעות רבות – אני מקווה שלא.

גור בליי: בתוך התפריט של האופציות, גם אם את אומרת שבסיטואציות מסוימות יהיה לאורך זמן על חלק מהמדינות, בוודאי סיטואציה כמו שיש היום, שיש איסור כניסה כללי מכל מדינות העולם, לפחות בו אני חושב, שבעה ימים, בוא נגיע במינימום.

מיכל גולדברג: לא, לא.

יעקב אשר: סליחה, אני רוצה להגיד רגע את דעתי.

יעקב אשר: אני מבין מה שאתה אומר ואני גם מתחבר הרבה פעמים לנקודות האלה, אבל אני רוצה לומר דבר אחד.

יעקב אשר: אני אומר לכם, לא חשבתי בחיים שנגיע לסוג החלטות כאלה, אף אחד לא חשב, ואין פה טובים יותר וטובים פחות - מיכל, אני מכוון אלייך – לפעמים כשאני אומר משהו, זה לא אומר שמיכל לא מעניין אותה הדבר הזה, מעניין אותה ואכפת לה, ואותו הדבר גם הפוך.

יעקב אשר: אבל אני רוצה לומר לכם דבר אחד, אנחנו מתמודדים עם הלא נודע והלא נודע הזה גבה מאתנו מחיר כי אם לא היה לנו למשל את הבריטי החכם הזה שנכנס אלינו, לא משנה כרגע מי אשם במה שהיה או לא, היינו היום עם כמות של מאות בודדות נדבקים והיינו היום כבר באמצע "התו הירוק", היינו מתווכחים על "התו הירוק", כמה אני מחכה לריב אתכם על זה, כמה אני מחכה לזה.

יעקב אשר: אבל מה, אנחנו לא מנהלים את העולם וכנראה גם הממשלה לא מנהלת את העולם, לכן אני אומר, אנחנו מתמודדים עם משהו שהוא לא נודע.

יעקב אשר: אנחנו גם לא יכולים להעמיס על עצמנו בכל פעם, עוד פעם לחזור ועוד פעם לחזור.

יעקב אשר: אין לי שום ספק, שאין אף אחד, לא בממשלה ולא בכנסת, שרוצה יום אחד מיותר של דבר כזה.

יעקב אשר: יש לזה השפעות בינלאומיות, יש לזה השפעות כלכליות, יש לזה השפעות הומניטאריות.

יעקב אשר: לכן אני אומר, ללכת, לא על הדבר הקיצוני כמו שעשינו בזמנו לגבי הפגנות ובתי תפילה, אני כן חושב, אנחנו לא זורקים את זה לממשלה אבל ברור שנבחן גם את החלטות הממשלה.

יעקב אשר: בעצם התקנות שיבואו לפה – וזה חלק מהדו שיח שלנו עם הממשלה – אנחנו בוחנים את הדברים.

יעקב אשר: היום אנחנו מדברים בעצם על חקיקה שנותנת את המסגרת.

יעקב אשר: הרי זה לא היה בחקיקה הגדולה, למה?

יעקב אשר: כשישבנו פה על חוק הקורונה הגדול, למה זה לא היה?

יעקב אשר: הממשלה לא ביקשה את זה וגם לא קיבלה את זה, למה?

יעקב אשר: כי אף אחד לא חלם שנגיע אפילו לחשוב לדבר על זה.

יעקב אשר: אנחנו שם.

יעקב אשר: גם כשאני חושב שגור צודק מבחינה עקרונית, שכל דבר שאפשר לצמצם אותו, במיוחד בנושאים של פגיעה, עדיף לצמצם ולא להרחיב מבחינת הזמנים.

יעקב אשר: במקרה הזה וגם בעקבות הביקורת הציבורית החזקה מאוד שהייתה על כולנו בעניין הזה של הכניסה לארץ, אנחנו מתמודדים כרגע בתוך הארץ, עושים חיסונים, בדיקות, מגבילים, עסקים קורסים, אנשים בוכים, ילדים הופכים מסטולים, זאת ההתמודדות שלנו בתוך הארץ.

יעקב אשר: יכול מאוד להיות, שאנחנו נעשה את המיטב בתוך הארץ אבל יטפטפו לנו טפטופים מחו"ל.

יעקב אשר: אני אומר עוד פעם, הכתפיים שלי לא מספיק רחבות לעניין הזה ולכן אני אומר, בחקיקה אני מאפשר, דעתי לפחות, שכן להיענות לבקשת הממשלה.

יעקב אשר: כמובן שבתקנות הם ישתמשו בזה במשורה ואנחנו נבקר את זה כמובן.

מיכל גולדברג: אדוני היושב-ראש, רק להזכיר, שעל פי החוק, הוועדה מוסמכת לקצר את התוקף.

מיכל גולדברג: זאת אומרת, גם אם הממשלה לדוגמה תהיה סבורה שיש מקום להתקין תקנות ל-14 ימים - - -

יעקב אשר: נכון, גם במקרה הזה וגם בכלל.

מיכל גולדברג: נכון, והוועדה עשתה בזה שימוש כמה וכמה פעמים.

מיכל וונש: בדיוק בגלל מה שאמרת עכשיו, שאנחנו לא יודעים לצפות מה צפוי בהמשך, עוד מוטציות, כן מוטציות, אנחנו צריכים להסתכל על זה בצורה ההוליסטית ביותר אבל שמבטיחה את סמכות הפיקוח של הוועדה הזאת.

יעקב אשר: אז הנה, קיבלת תשובה.

מיכל וונש: אבל דווקא בנושא הזה של הכניסה לישראל, נכון לצמצם את הימים כדי שהפיקוח שלנו, הוא לא רק הפיקוח, הוא גם המסר לממשלה, שהיא חייבת לייצר תוכניות מידיות לכל דבר כזה.

מיכל וונש: דווקא מתוך הצמצום אני חושבת שיש אמירה מאוד משמעותית שהוועדה הזאת בראשותך תבהיר לממשלה שלא ניתן לעשות סמכות שמאפשרת לה איזשהו אורך רוח בלתי נסבל שההשלכות שלו האנושיות, אדוני היושב-ראש, כפי שאתה יודע, על אנשים בחיים עצמם, השלכות בלתי נסבלות.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אגב, אני אומר כבר עכשיו, מאחר והנוסח כרגע נמצא, מי שרוצה להגיש הסתייגויות, יכול להגיש אותן כבר עכשיו.

יעקב אשר: אנחנו ממשיכים, גור.

יעקב אשר: עמית, אתה יכול להחליף אותי לרגע?

יעקב אשר: תודה.

גור בליי: תיקון סעיף 7 3.

גור בליי: בסעיף 7(א)(1) לחוק העיקרי, בפסקת משנה (יח), במקום "יציאה לשדה תעופה" יבוא: "יציאה לתחנת גבול שנקבע לפי סעיף 7 לחוק הכניסה לישראל – אנחנו מציעים להוסיף פה – ובכלל זה לשדה תעופה ולמעבר גבול יבשתי או ימי".

גור בליי: זה בעצם רק תוספת מבהירה, זאת בעצם רק הבהרה להנגיש יותר את החוק, שיהיה ברור למה הכוונה.

גור בליי: אני מבין שזה מקובל על נציגי הממשלה.

מיכל גולדברג: כן, מקובל.

גור בליי: אני ממשיך הלאה.

גור בליי: אנחנו מגיעים עכשיו לסעיף העיקרי, אני אקריא רק את החלק הראשון כי יש פה חלקים שעוסקים בדברים שונים אז לא נבלבל.

גור בליי: הוספת סעיף 7א 4.

גור בליי: אחרי סעיף לחוק העיקרי יבוא: "הגבלת היציאה מישראל והכניסה אליה" 7א.

גור בליי: (א) הממשלה רשאית, מכוח סמכותה לפי סעיף 4, להתקין תקנות להגבלת היציאה של אדם מישראל וכניסתו אליה, לגבי כל המדינות או לגבי מדינות מסוימות, בעניינים כמפורט בפסקאות שלהלן ובתנאים המפורטים בהן.

אריאל קלנר: שאלה, למה רק הנכנס – אני רוצה לשמוע מהנציגים פה – ולא היוצא?

גור בליי: לא, יציאה וכניסה.

גור בליי: היציאה של אדם וכניסתו אליה.

אריאל קלנר: אוקי, בסדר.

גור בליי: עכשיו, פה אני מקריא את הנוסח שכולל הצעות שלנו, שאני מבין שיש עליהן מחלוקות עם נציגי הממשלה.

גור בליי: ההצעות שלנו הן באדום על הנוסח.

גור בליי: (1) איסור על יציאה מישראל או על כניסה אליה, ובלבד שלא תיאסר יציאה מישראל של מי שאינו אזרח ישראלי ושאין בידו אשרה ורישיון לישיבת קבע לפי חוק הכניסה לישראל – אנחנו מציעים להוסיף – של מי שיוצא מישראל אל מקום שהייה קבוע הנמצא מחוצה לה ושל מי שיוצא לצורך טיפול רפואי חיוני; לאיסור כאמור ייקבעו סייגים – אנחנו מציעים לשנות טיפה את הנוסח ולכתוב – שיאפשרו כניסה לישראל או יציאה ממנה למימוש צרכים חיוניים ודחופים, בשים לב לסיכון הבריאותי הנובע מכניסה או מיציאה כאמור; (2) חובה על אדם הנכנס לישראל לבצע – פה אנחנו מוסיפים תיקון מבהיר שאני חושב שהוא כן מקובל על הממשלה – לאחר כניסתו לישראל, בדיקת קורונה מהסוג ובמועד שייקבע בתקנות.

איל זנדברג: למה שיעבור בדיקת קורונה?

אריאל קלנר: הוא מגיע לנתב"ג, הוא נכנס למתחם סגור - - -

איל זנדברג: אבל כשהוא נכנס לקניון, הוא גם נכנס למתחם יותר סגור ויותר זמן הוא מבלה בקניון והוא לא צריך לעבור בדיקת קורונה.

איל זנדברג: כל השאלה של כניסה לחללים סגורים ייבחן על ידי מה שקרוי "התו הירוק".

איל זנדברג: משרד הבריאות יביא תפיסה כוללת של איך אנשים נכנסים למקומות עם תו ירוק, לא תו ירוק, מתחסנים, לא מתחסנים.

איל זנדברג: שדה התעופה עצמו, אנשים לא באים לבלות, הם באים כדי להמריא.

איל זנדברג: ברגע שהם יוצאים מהארץ, זה לא ענייננו אם יעברו בדיקה, אין שום סיבה לחייב אותם.

מיכל וונש: המדינה שאליה הם נוסעים יכולה לחייב.

איל זנדברג: נכון.

איל זנדברג: השהייה בבית הנתיבות, הטרמינל, היא לא שונה, זה מבנה סגור שבו יש אנשים.

איל זנדברג: רוב הפעילות בארץ, אנשים ביום יום הולכים לקניון, הולכים לעבודה, הולכים לתיאטרון, בכל המקומות האלה הם נכנסים למקום סגור, צריך יהיה להסדיר איך אנשים נכנסים.

איל זנדברג: נכון להיום - - -

אריאל קלנר: נכון להיום הכול סגור, התיאטרון סגור.

איל זנדברג: אני הולך לסופר, בסופר אני פוגש יותר אנשים ויותר צפוף בתור לעגבניות מאשר בטרמינל, שהוא אחד המקומות הכי שקופים שיש במדינה.

עמית הלוי: אנחנו לא מדברים על הטרמינל, אנחנו מדברים על המטוס.

איל זנדברג: אבל המטוס יוצא מהארץ.

עמית הלוי: אתה מאפשר לאנשים להיכנס למטוס סגור ואתה לא מגן עליהם בדרישה של קורונה לאנשים שעולים על אותו מטוס.

עמית הלוי: זאת השאלה.

איל זנדברג: זה לא הסעיף.

איל זנדברג: הסעיף כאן עוסק על איך אנחנו מגנים על ישראל מפני – כל הרעיון בכלל של הגבלת היציאה נובע מהעובדה שהאנשים האלה, משהם יצאו, יהיו רשאים לחזור.

איל זנדברג: לפחות האזרחים והתושבים שבינינו.

איל זנדברג: אחרת לא היינו מטפלים בהם.

עמית הלוי: בסדר, הוא עוד נושא.

עמית הלוי: זה מובן לגמרי.

איל זנדברג: זה לא הנושא הזה.

איל זנדברג: הנושא של להגן, זה נושאים אחרים שיוסדרו בהקשר רחב.

איל זנדברג: הממשלה לא סבורה בהצעה פה - זה לא הנושא שאנחנו עוסקים בו עכשיו - איך מגנים על אנשים שנכנסים לחלל סגור, זה לא הנושא של העניין.

איל זנדברג: הנושא פה הוא היציאה והכניסה במובן שעוזבים את הארץ וחוזרים אל הארץ.

איל זנדברג: ואם היינו עדים שמי שעוזב לא חוזר, בכלל לא היינו מגבילים אותו, אנחנו לא צריכים לטפל בבעיות שלו.

איל זנדברג: אבל אזרחים רשאים לחזור ולכן אנחנו מטפלים ביציאה, זו הסיבה היחידה.

שי סומך: זה כרוך בנושא של התו הירוק, של מחלימים ומחוסנים, זה נושא שמחייב הסדרה אחרת.

איל זנדברג: החוק הזה צריך לעבור היום.

גור בליי: אבל אולי קודם תסבירו - - -

מיכל גולדברג: כן, אני אשמח להסביר את ההתנגדות שלנו לתיקונים - - -

גור בליי: אולי תסבירו קודם את הקונספט של שתי הפסקאות.

מיכל גולדברג: אולי נתייחס קודם לפסקה הראשונה.

מיכל גולדברג: הפסקה הראשונה היא הפסקה שקובעת את הסמכות של הממשלה להתקין תקנות לגבי איסור על יציאה מישראל או על כניסה אליה.

מיכל גולדברג: בחוק עצמו נקבע סייג אחד: ובלבד שלא תיאסר יציאה מישראל של מי שאינו אזרח ישראלי ושאין בידו אשרה ורישיון לישיבת קבע לפי חוק הכניסה לישראל.

מיכל גולדברג: מכיוון שאדם שהוא לא אזרח ואין לו רישיון לישיבת קבע, מן הסתם הוא מתגורר מחוץ לישראל ולא יוכל גם כך לחזור לישראל.

מיכל גולדברג: מה שמטריד אותנו בעיקר היא אותה חזרה לישראל.

מיכל גולדברג: לפי הנוסח הממשלתי, אנחנו מבקשים שהחריגים לאותו איסור כניסה ויציאה לישראל, שאנחנו בהחלט מודעים לזה, מדובר באיסור שהוא בהחלט איסור משמעותי, זאת זכות שנקבעה בחוק יסוד, אבל אנחנו מבקשים שאותם סייגים לאיסור הכניסה ויציאה ייקבעו בתקנות והם ייקבעו בשים לב לצרכים חיוניים דחופים להיכנס לישראל, ובשים לב לסיכון הבריאותי שנובע מהכניסה ומהיציאה כאמור.

מיכל גולדברג: זאת אומרת, הממשלה, כשהיא תקבע את הסייגים, היא תתחשב בהחלט בצרכים חיוניים שיש לאנשים להיכנס או לצאת מישראל, ובשים לב לסיכון הבריאותי שיהיה באותה סיטואציה.

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים פה על חוק שמסמיך לקבוע תקנות.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים שהסייגים ייקבעו בתקנות עצמן, בשים לב לסיטואציה המאוד ספציפית שנהיה בה באותו זמן שייקבעו התקנות.

מיכל גולדברג: יכול מאוד להיות, כרגע לדוגמה, נקבעו סייגים, נקבעו סייגים גם ליציאה וגם לכניסה.

מיכל גולדברג: לדוגמה, נקבע סייג של טיפול רפואי ומעבר של אדם למקום שהייה קבוע.

מיכל גולדברג: אבל אנחנו לא רוצים מראש להגביל את עצמנו בחוק כי יכול להיות שיהיו – אנחנו מקווים שלא נגיע לסיטואציות האלה – סיטואציות קיצוניות של איזשהו נגיף קטלני בחו"ל, יכול להיות שכן תהיה סיטואציה שנרצה להגביל את הסייגים.

מיכל גולדברג: לכן אנחנו מבקשים שהסייגים ייקבעו בתקנות ולא לקבוע אותן מראש בחוק.

גור בליי: מיכל, שתי שאלות בהקשר הזה.

מיכל גולדברג: סליחה, מדובר פה על איסור לגבי כלל המדינות או מדינה אחת.

מיכל גולדברג: יכול להיות שתהיה איזה מדינה מסוימת ששם יהיה איזשהו סיכון מאוד משמעותי.

מיכל גולדברג: אנחנו נדע שכרגע באותה מדינה יש איזשהו משהו, איזה שהיא מוטציה קטלנית, ואנחנו רוצים לאיזה תקופה, עד שנלמד את זה, עד שהעולם יידע מה קורה עם אותה מוטציה, להגביל כניסה של אנשים לאותה מדינה ספציפית.

מיכל גולדברג: ולכן אנחנו מבקשים שכל הנושא הזה ייקבע בתקנות, לא להגביל מראש את הממשלה בעניין הזה.

גור בליי: אבל מיכל, יש פה שתי שאלות.

גור בליי: קודם כל, הקונספט של החוק באופן כללי בכל הסעיפים, שיש בו חריגים שנקבעים כבר בחוק, לא הכול משאירים לתקנות.

מיכל גולדברג: לא בכל הסעיפים, אנחנו מדברים פה על סעיף - - -

עמית הלוי: כרגע יש רק חריג אחד, מי שלא אזרח ישראלי ושאין בידו אשרה.

עמית הלוי: אני אחדד את השאלה האחרונה.

עמית הלוי: קודם כל, הדבר הראשון שגור אמר, שהוא מאוד חשוב, לכאורה, הנימוק שהעלית רלוונטי רק לכניסה, אדם יכול לצאת לטיפול רפואי ואת תמנעי ממנו לחזור, הוא יעשה את החשבון, זה נשמע איזון נכון.

עמית הלוי: ודבר שני, פנה אליי אתמול אדם, חתם חוזה עבודה בארצות הברית, מי שמכיר, בחוזים עם החברות האלה אין תאריך, אבל הוא יוצא לשנה לארצות הברית, זמן סביר לכאורה, זה בוודאי אפשר להגביל רק את הכניסה, להשאיר את זה כגמיש ביותר מבחינת הממשלה.

עמית הלוי: נשמע מאוד הגיוני ומאזן יותר בין הזכויות.

מיכל גולדברג: אני אשיב.

מיכל גולדברג: קודם כל, מלכתחילה ההגבלה על היציאה היא כמובן כדי למנוע את הכניסה, מה שמטריד אותנו זה כמובן הכניסה.

מיכל גולדברג: מלכתחילה, מי שרוצה לצאת שלא על מנת לחזור – אמרנו את זה גם בדיונים הקודמים בוועדה – אין לנו בעיה עם זה, אנחנו אומרים לו, שלום, תצא.

מיכל גולדברג: אנחנו כמובן לא כולאים פה אנשים בכוח, הבעיה שלנו היא עם החזרה של אותם אנשים אחר כך.

מיכל גולדברג: דווקא כשמדובר באזרחים ישראלים, קשה יותר לומר לאזרח ישראלי אל תיכנס לישראל.

מיכל גולדברג: ספציפית לגבי החריגים האלה - - -

עמית הלוי: שנייה, ולכן נגזר מזה שאפשר להטיל את זה עליו ולומר לו, קח בחשבון שלא תוכל להיכנס, אולי עוד חודש, אולי עוד חודשיים.

מיכל גולדברג: לכאורה כן, ולכאורה אפשר להשאיר את שני החריגים הספציפיים האלה בהצעת החוק.

מיכל גולדברג: אני אתייחס בלי ההמשך כי ההמשך זה מה שדיברתי עליו, לחייב בעצם את הממשלה לקבוע סייגים כבר בשלב הזה.

מיכל גולדברג: לגבי שני הסייגים האלה, אפשר להשאיר אותם בהצעת החוק אבל מה שאנחנו נבקש אז, לאפשר לנו כן איזה שהיא בקרה על אותם סייגים, לא במובן הפרטני אלא שנוודא שאותם אנשים אכן יוצאים לצרכים האלה.

יעקב אשר: כי לצערנו, בתקופה האחרונה, כרגע כשיש את איסור היציאה עם הסייגים שקבועים בתקנות, נוכחנו לדעת שיש אנשים שמצהירים שהם יוצאים לצרכים מסוימים, שזאת לא באמת מטרת היציאה ואחרי זה הם חוזרים חזרה וגם מתלוננים למה לא נותנים להם לחזור.

יעקב אשר: לכן את אותם שני סייגים ספציפיים על היציאה שהוועדה הציעה, אפשר להשאיר בכפוף לזה שבהמשך נתקן לגבי ועדת החריגים, שלפחות תהיה הסמכות לדרוש איזה שהם אישורים או משהו בסגנון הזה.

עמית הלוי: אני רק מבקש להרחיב את זה, אני אומר מראש, בהמשך למה שאמר גור, אני אומר שוב, הגבלה למתן מקסימאלי של הגבלות לממשלה, כמובן להגביל את הכניסה – השאלה באיזה דרך – מצד שני, לאפשר לאדם שרוצה לצאת, למשל, עם תצהיר שהוא יוצא למינימום חודשים או בהינתן שהוא יודע שהוא לא יכול לחזור אלא בהחלטה חריגה של ועדת החריגים, לדעתי זה דבר מצוין וככה צריך להיות.

יעקב אשר: מה שבעייתי לי קצת בתיקון, התיקון עצמו הוא נכון רק הבעיה שפה אנחנו מצמצמים את שיקול הדעת.

יעקב אשר: זאת אומרת, אם זה נשאר בחלק הקודם, זה כפוף להחלטה של מה שיוחלט.

מיכל גולדברג: זה מה שביקשנו מלכתחילה, אדוני.

יעקב אשר: רגע, אני לא אומר את זה בגלל שביקשתם, אני אומר את זה כי אני מבקש.

יעקב אשר: כי ברגע שאנחנו מצמצמים, השאלה, אם אני לא - - -

גור בליי: לא, יש ועדת חריגים.

גור בליי: אדוני היושב-ראש, הרי כל החוק בנוי, אם אתה זוכר גם בסעיפים אחרים, גם בסגר, אתה לא יכול למנוע יציאה לתפילה - - -

יעקב אשר: אני שואל, למשל, אני אייצג לרגע את העולים החדשים.

יעקב אשר: עולה חדשה בארץ שאימא שלה נפטרה עכשיו ברוסיה והיא רוצה לבוא ללוויה, בעצם היא לא בעסק.

יעקב אשר: אם אני הייתי ועדת חריגים, הייתי קורא את החוק ואומר, לא השאירו לנו פה שיקול דעת כי בעצם כתבו לנו את הדברים הללו.

יעקב אשר: השאלה, האם זה לא הצר שווה בנזק המלך?

יעקב אשר: זה או שאתה נכנס לפירוט של 20 דברים, שזה אי אפשר לעשות בחקיקה ראשית.

יעקב אשר: אגב, שכנעתם אותי לא פעם ולא פעמיים לעשות את זה בחקיקות קודמות ואני באתי וביקשתי את זה לא פעם ולא פעמיים.

יעקב אשר: אני חושש מזה.

גור בליי: אני חושב שהחוק הזה בנוי, סתם כדוגמה - - -

יעקב אשר: אבל אני מבנה להם עכשיו את החשיבה על שני נושאים בלבד.

גור בליי: אני לא חושב שזה נכון כי בחוק, גם במקרים אחרים אם אתה זוכר, הגבלת פעילות במרחב הציבורי, בחוק המקורי נתנו רשימה של סייגים שהם חייבים לתת ואחר כך בתקנות הם נתנו עוד סייגים.

גור בליי: אני חושב שהם גם יכולים להגיד את זה, בפרוטוקול - - -

גאל אזריאל: נכון.

גאל אזריאל: גם כאן אפשר לעשות את זה מבחינת חקיקה.

גאל אזריאל: כמובן שאפשר לקבוע בחקיקה סייגים שהכנסת סבורה שחייבים שיתקיימו, וכמובן שבתקנות אפשר להוסיף עוד סייגים.

יעקב אשר: את צודקת, אבל אם סייגים, יש לי עוד כמה.

גאל אזריאל: הוועדה יכולה להציע.

יעקב אשר: לסבתא שלי, לא לי, ואני גם לא רוצה לפספס משהו שאולי אני לא יודע היום שהוא קיים.

שי סומך: מה שמיכל אמרה קודם, כשלא היית, שהחוק צריך גם להתאים את עצמו למצבים קיצוניים, זאת אומרת, שאם חלילה יהיה וריאנט שהחיסון לא יהיה יעיל כלפיו, לכן הממשלה זקוקה - - -

יעקב אשר: לכן אומר גור, אני רוצה סייגים שגם אם נגיע למצב הזה, על זה זה לא ישפיע.

עמית הלוי: גור אמר רק על היציאה.

יעקב אשר: הבנתי.

עמית הלוי: לכן זה לא משנה, לממשלה תהיה מלוא הסמכות ואת המנעד הכי רחב להגביל את הכניסה, יידע מי שיוצא, שממשלת ישראל לא תאפשר לו להיכנס בגלל וריאנט כזה או אחר, אלא בשיקול דעתה בלבד.

עמית הלוי: אבל מה, ביציאה זה לא יהיה רק לעובד זר, למי שאין אשרה ואין לו שהייה, אלא גם לאדם שרוצה לצאת לעסקים.

יעקב אשר: חברים, בואו נבין כי אנחנו סתם מתפלספים פה.

יעקב אשר: בהמשך אתה כותב: לעיסוק כאמור ייקבעו סייגים שיאפשרו כניסה לישראל או ממנה למימוש צרכים חיוניים ודחופים - - -

גור בליי: זה הצעת החוק כתבה.

מיכל גולדברג: לא, לא, לתיקון השני אנחנו מתנגדים, הסברתי קודם גם למה.

יעקב אשר: לכן אני אומר עוד הפעם, אני חושב - - -

עמית הלוי: תקרא את התיקון השני.

עמית הלוי: פה כרגע זה רק מי שיוצא מישראל, הוא יכול לצאת, עליו אין הגבלות, יוצא לטיפול רפואי.

עמית הלוי: אומר גור בצדק, גם מי שיוצא לא לטיפול רפואי, הוא יוצא עכשיו לחצי שנה, יש לו עסקים בניו-יורק, תן לו לצאת, הוא יידע, הוא לא יכול להיכנס.

יעקב אשר: זה לא מה שכתוב כאן.

עמית הלוי: זה לא כתוב, הוא רוצה להרחיב את זה.

עמית הלוי: לא רק אנשים שיוצאים אל מקום שהייה קבוע ואל מי שיוצא לצורך טיפול רפואי או סליחה, מי שאין לו אשרה.

יעקב אשר: על זה הם מתנגדים, על הסיפא שלך הם מתנגדים.

מיכל גולדברג: אני אסביר.

מיכל גולדברג: לתיקון שבסיפא, לאיסור כאמור ייקבעו סייגים – לזה אנחנו מתנגדים, הסברתי למה ואני אשמח להסביר שוב, כי אנחנו לא רוצים - - -

יעקב אשר: על מה הוא מדבר?

גור בליי: על הסייגים הנוספים.

עמית הלוי: על הסייגים, הם רוצים לשלוט בסייגים, אל תכניס להם בחקיקה את הסייגים.

יעקב אשר: אבל הכנסת בחקיקה שני סייגים.

עמית הלוי: לא, אני אמרתי רק לעניין היציאה.

גור בליי: אני רוצה לעשות רגע סדר.

גור בליי: יש פה שתי נקודות שאנחנו הערנו לגביהן.

גור בליי: נקודה אחת, הממשלה כבר נתנה סייג ליציאה, היא אמרה, מי שלא אזרח ישראלי או בעל אשרה או רישיון, הוא סייג כבר בחוק.

גור בליי: לסייג הזה שכבר מופיע בחוק שהממשלה קבעה, סייג ליציאה, אני אומר, בוא נוסיף עוד שני - - -

יעקב אשר: שהוא סייג ראשי, כותרת ראשית של העניין.

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: כי זה בעצם ההיגיון שעומד מאחורי זה, שאדם חי שם, הולך לשם.

יעקב אשר: עכשיו אתה נכנס לרמה נוספת של אדם שלא חי שם.

עמית הלוי: נכון, יש לו ביטוח, הוא רוצה לצאת, הוא יכול לצאת.

יעקב אשר: אז למה אני צריך להיכנס לטיפול רפואי ודברים כאלה?

עמית הלוי: הוא רוצה לצאת, אתה לא יכול למנוע ממנו לצאת.

יעקב אשר: אני לא מונע ממנו.

עמית הלוי: אתה מונע ממנו כרגע לצאת.

עמית הלוי: אתה לא מסייג את זה.

עמית הלוי: אם הוא יאמר, אני ארצה אחר כך להיכנס, זאת הרי הבעיה היסודית המובנית, לזה יש רשות לממשלה, ככל יכולתה, להגביל את כניסתו חזרה.

עמית הלוי: יידע מי שיוצא לניתוח בארצות הברית, שהוא לא יוכל להיכנס שלושה חודשים עכשיו, הוא ייקח את זה בחשבון.

יעקב אשר: אני שואל שאלה.

יעקב אשר: אם אתם מקבלים, כולם, כולל משרד הבריאות, את זה שאדם שמושבו הקבוע הוא בחו"ל והוא יכול לצאת, למה אני צריך להוסיף את המילים טיפול רפואי?

גור בליי: לא, זה שני דברים שונים.

יעקב אשר: אז משהו אני לא מבין פה.

יעקב אשר: מהתחלה את כל הסעיף.

גור בליי: אני אעשה סדר.

גור בליי: יש פה בסעיף, בפסקה אחת שלושה חלקים.

גור בליי: החלק הראשון אומר, מותר לקבוע איסור על יציאה וכניסה, זה בסדר.

גור בליי: הדבר השני, יש פה את שאלת הסייגים ליציאה בלבד.

גור בליי: אתה לא יכול בתקנות להגביל ביציאה אף פעם.

גור בליי: הדבר השלישי, החלק שאחרי נקודה פסיק, כרגע אנחנו לא מדברים עליו אבל הוא מדבר על זה שחוץ ממה שקבוע בחוק, בתקנות אתה יכול להוסיף עוד סייגים, בשים לב לעניין הבריאותי ולצרכים הדחופים האחרים.

גור בליי: זה עניין שלישי.

גור בליי: עד עכשיו לא דיברנו על העניין השלישי ולא דיברנו על העניין הראשון של עצם האיסור, דיברנו על העניין השני.

גור בליי: העניין השני, איזה סייגים אי אפשר לעשות בתקנות, סייגים שכבר החוק אומר, כמו בהרבה סעיפים אחרים - - -

יעקב אשר: אז סייג אחד ברור לכולם, מי שחי בחוץ לארץ.

עמית הלוי: לא, מי שלא אזרח.

גור בליי: מי שלא אזרח ולא תושב ישראל.

גור בליי: זה סייג שהממשלה כבר אמרה.

גור בליי: אני אומר על זה, קודם כל, בוודאי שאם אתם אומרים שמי שאזרח ותושב, זה סייג שאתם הוספתם בממשלה, אז גם מי שמקום השהייה הקבוע שלו בחו"ל, לצורך העניין זה אותו הדבר.

יעקב אשר: מה זה מקום שהייה, אזרח ישראלי?

גור בליי: למשל יורד מהארץ.

גור בליי: למשל אזרח ישראלי שבא להולדת הנכד שלו לפה ליומיים ורוצה לחזור לבית שלו בניו-יורק.

גור בליי: הוא אזרח ישראלי כי אזרח ישראלי, גם אם 30 שנה הוא בחו"ל הוא עדיין יהיה אזרח ישראלי.

גור בליי: אז אותו היגיון שהממשלה אמרה על מי שהוא אזרח או שיש בידו אשרה ורישיון, חל גם על מי שיוצא מישראל, מקום שהייה קבוע, ככה הם כתבו בתקנות, ולכן אין שום היגיון, גם במצב חירום, הכי חירומי, מבחינת התכלית, לגבי הבן אדם הזה אין לך - - -

יעקב אשר: אז על זה אתם מסכימים.

גור בליי: הסייג השני, שהוא ממשפחה אחרת, זה הטיפול הרפואי החיוני.

גור בליי: כי האיש של הטיפול הרפואי החיוני באופן עקרוני כן יכול לחזור, זה נסיבות הומניטאריות, זה לא מאותו רציונל, זה ברמה אחרת.

גור בליי: לגבי מקום שהייה קבוע, לדעתי אין על מה להתווכח על זה, זה אותו רציונל בדיוק כמו אזרח ועל זה בוודאי שאפשר להסכים.

גור בליי: לגבי טיפול רפואי חיוני, זה ויכוח נפרד.

עמית הלוי: סליחה, אני מתעקש לא רק על טיפול רפואי.

עמית הלוי: אדם יוצא לעסקים לשנה, מה הקושי שלכם לאשר לו לצאת לעסקים לשנה?

איל זנדברג: יציאה לשנה למקום אחר זה יציאה למקום שהייה קבוע.

עמית הלוי: אני לא יודע מה זה קבוע.

עמית הלוי: מה זה קבוע?

איל זנדברג: שנה זה קבוע.

יעקב אשר: רגע, בנושא הזה יש גם ועדת חריגים?

מיכל גולדברג: לא, זאת אחת הבעיות.

מיכל גולדברג: הבעיה עם החריגים שגור מבקש שנקבע כבר בחוק, שלא תהיה על זה שום בקרה ולכן אנחנו מבקשים שכל החריגים ייקבעו בתקנות ותהיה על זה איזה שהיא בקרה של ועדת חריגים.

מיכל גולדברג: אמרתי, בשבועיים-חודש, עם הניסיון שיש לנו עם התקנות שיש היום שקובעות כבר חריגים בתקנות בנוסף לוועדת חריגים, לצערנו לא מעט אנשים מנצלים את זה ומצהירים שהם יוצאים לבית שלהם בלונדון ויומיים אחרי זה חוזרים חזרה לישראל.

איל זנדברג: פה זה רק הסכמה, זה לא עניין של ועדת חריגים.

איל זנדברג: אם כתוב שמישהו יוצא למקום שהייה קבוע, מן הסתם הוא צריך להראות שמתקיים התנאי, זה לא חריג.

איל זנדברג: פה זה על המהות, האם אנחנו רוצים מראש לצמצם את הסמכות ולהגיד לממשלה, את לא יכולה למנוע את זה, או שלא ומאפשרים לתקנות מרחב - - -

עמית הלוי: היא יכולה למנוע הכול בכניסה.

עמית הלוי: הוא נוסע ללונדון, איך הוא חוזר?

עמית הלוי: הוא לא יכול לחזור.

גור בליי: זה לא משהו חריג, זה משהו רגיל.

גאל אזריאל: נכון.

גאל אזריאל: הצורך להציג אסמכתא יכול להישמע כחלק - - -

יעקב אשר: תאמין לי, יש לי עוד 1,000 תיקונים, לא פחות טובים.

יעקב אשר: אני יוצא מנקודת הנחה אחת.

יעקב אשר: מה שאני מקבל זה בעצם מה שאומרת הממשלה, היא אומרת, אנחנו לא רוצים להוציא יותר מדי אנשים החוצה שהם פוטנציאל של חזרה פנימה.

יעקב אשר: ואת זה אני מבין.

יעקב אשר: לא גילינו את אמריקה.

יעקב אשר: יש לי דף עם 200 תיקונים טובים יותר וטובים פחות.

יעקב אשר: אם מקבלים את מה שגור הכניס כבר בסיבוב הקודם, שזה על שמו, אני מבקש שזה יהיה על שמו ולא שמשרד המשפטים ייקחו את הקרדיט על זה, לגבי הנושא של מקום מושבו הקבוע שם, כי הממשלה פספסה את זה בתקנות הראשונות, אם אני זוכר נכון.

יעקב אשר: ברגע שיש לי את זה, אז קודם כל, יש פה הגדרה של אישיות שגרה שם עם כל האספקטים שלה.

יעקב אשר: וכשיגיע אותו בן אדם, אם זה לקראת טיפול או אם זה לוויה של אימא שגרה שם – אם אני נכנס וכותב רק טיפול רפואי, אז אני מונע לוויה.

יעקב אשר: אז אתם אומרים לי, לא, כי ישקלו את זה, כי מותר לכם לשקול את זה.

יעקב אשר: נכון?

יעקב אשר: אם ככה, אז עדיף לי לא לכתוב מאשר לכתוב.

יעקב אשר: אם אני נכנס וכותב רק טיפול רפואי, אז אני מונע לוויה.

יעקב אשר: אז אתם אומרים לי, לא, כי ישקלו את זה, כי מותר לכם לשקול את זה.

יעקב אשר: נכון?

יעקב אשר: אם ככה, אז עדיף לי לא לכתוב מאשר לכתוב.

עמית הלוי: אבל לא לכתוב קבוע.

עמית הלוי: קבוע זה מדי רחב.

יעקב אשר: מה אמרו שקבוע?

עמית הלוי: מקום שהייה קבוע.

יעקב אשר: קבוע, כן.

יעקב אשר: לא, לא קבוע.

יעקב אשר: אם אדם הולך לשנה לעסקים - - -

יעקב אשר: אבל הוא אומר לך שזה הפרשנות.

עמית הלוי: אני לא יודע מה זה פרשנות - - -

יעקב אשר: מרכז חייו, בסדר.

יעקב אשר: אתם מבינים מה עמית מתכוון?

יעקב אשר: תתרגמו את זה לעברית משפטית.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: אז מה סוכם?

גור בליי: שאנחנו משאירים את זה?

יעקב אשר: לא את טיפול רפואי ולא - - -

עמית הלוי: רגע, אבל ניתוח זה לא מרכז חייו.

עמית הלוי: בן אדם יוצא לניתוח - - -

קריאה: ניתוח זה סיפור אחר.

קריאה: זה שני נושאים שונים.

עמית הלוי: מיכל, מטריד אותי מה שאת אומרת – מה, הוא יבוא באונייה?

עמית הלוי: מה, במעבר אלנבי?

קריאה: רק שתדע שיש כבר אוניית מעפילים בדרך לפה.

יעקב אשר: טוב, חבר'ה.

יעקב אשר: יש לך זמן?

יעקב אשר: לי לא.

עמית הלוי: מה סוכם?

יעקב אשר: מה שסוכם זה שתחליטו איך שתקראו לזה, או מקום שהייה קבוע או בהמלצת חברי הכנסת, מבחינתנו זה יכול להיות מרכז חייו בחוץ לארץ, ואת הסכמת לזה גם כן, אז מרכז חייו.

יעקב אשר: וכל הנושא של צורך טיפול רפואי וחיוני יורד.

גור בליי: זה למעשה, מי שאינו אזרח ישראלי, אין בידו אשרה ורישיון לישיבת קבע, או שמרכז חייו נמצא מחוץ לישראל.

עמית הלוי: מרכז חייו בשנה הקרובה.

עמית הלוי: הוא לא נוסע לעשר שנים.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: מרכז חייו.

יעקב אשר: מספיק.

מיכל גולדברג: בסדר.

מיכל גולדברג: ואיך הוא יציג אישורים על זה?

מיכל גולדברג: איך הוא יוכיח?

מיכל גולדברג: - - -

גור בליי: ואיך הוא מוכיח לך שיש לו אשרה ורישיון?

מיכל גולדברג: עם זה אין לי בעיה.

מיכל גולדברג: זה במחשבים של - - -

גאל אזריאל: נצטרך לחשוב קצת על הנוסח, כי מרכז חייו מניח שכרגע מרכז חייו הוא בחו"ל.

גאל אזריאל: ואם מישהו מחליט שעכשיו הוא יוצא למשל, לדוקטורט לחמש שנים, אז כרגע בזמן הבחינה מרכז חייו - - -

עמית הלוי: לכן הוספתי, מרכז חייו בשנה הקרובה.

גאל אזריאל: אבל לא בטוח שזה צריך להיות שנה.

מיכל גולדברג: צריך לחשוב פה על הנוסח וגם לעניין האישור.

גאל אזריאל: אנחנו לא נדייק בתקופה הרלוונטית, אבל נחשוב ביחד על הנוסח.

גור בליי: מתי?

גור בליי: בימים הקרובים?

יעקב אשר: לא, לא.

יעקב אשר: בדקות הקרובות.

מיכל גולדברג: ולהוסיף את עניין האישור.

גור בליי: לא, לא צריך את עניין האישור.

יעקב אשר: מה זה אישור?

מיכל גולדברג: איזשהו אישור שיציג ושנדע שהוא באמת מעביר את מרכז חייו לפה.

גור בליי: את זה תקבעו בתקנות.

קריאה: בתקנות נקבע מה הוא צריך להציג.

מיכל גולדברג: אוקיי, אז ייקבע בתקנות.

עמית הלוי: ייקבע בתקנות זה מצוין.

עמית הלוי: זה פותר גם את הבעיה הזאת.

גור בליי: ועכשיו גם לגבי החלק השני.

גור בליי: מה ההסתייגות שלך מהתיקונים לחלק השני?

מיכל גולדברג: אני הסברתי.

מיכל גולדברג: אנחנו כן רוצים לשמר לעצמנו את האפשרות שלא ייקבעו סייגים.

מיכל גולדברג: במקרה שתהיה איזושהי קטסטרופה במדינה מסוימת, אז זו כן אפשרות שאנחנו רוצים להשאיר לעצמנו.

יעקב אשר: אבל החוק לא שולל מהם לקבוע סייגים.

מיכל גולדברג: להיפך.

מיכל גולדברג: הוא אומר שאנחנו צריכים לקבוע סייגים.

יעקב אשר: צריכים לקבוע סייגים.

יעקב אשר: אז מצוין.

יעקב אשר: להשאיר את זה ככה.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: אני מבקש הלאה.

יעקב אשר: אני השתכנעתי וחבריי מהנהנים.

ניצן רוזנברג: אבל הנוסח הממשלתי לעמדתכם לא מחייב לקבוע סייגים?

ניצן רוזנברג: גם הוא אומר, לאיסור כאמור ייקבעו סייגים בשים לב לכך וכך.

עמית הלוי: כן, הוא רצה להציע סייגים ספציפיים.

גור בליי: אנחנו לא שינינו את זה.

מיכל גולדברג: אם ככה, אני מבקשת להישאר בנוסח הממשלתי.

ניצן רוזנברג: אבל אנחנו רק רוצים להבין מה לעמדתכם הנוסח הזה אומר.

ניצן רוזנברג: אתם חושבים שהוא אומר שאתם לא חייבים לקבוע סייגים?

מיכל גולדברג: במקרים קטסטרופליים, כשיש סיכון בריאותי מהותי, כן, הוא מאפשר לי לא לקבוע סייגים.

איל זנדברג: אני לא חושב שאנחנו שותפים בדיוק, אבל אני חושב שהדגש הוא שצריך לשקול את קביעת הסייגים והשקילה הזו בוחנת צרכים חיוניים דחופים.

איל זנדברג: אם יש צרכים חיוניים דחופים, אז אני מכין את הנוסח שמחייב לאפשר איזשהו סייג - - - זה יכול להיות שר - - -

ניצן רוזנברג: בהגבלת זמן, איל?

גור בליי: חייב להיות.

עמית הלוי: אבל גם בהתייחס לסיכון הבריאותי הנובע מכניסה, וזה מה שהיא אומרת, שהיא תחליט אם הסיכון הבריאותי - - -

מיכל גולדברג: נכון, נכון.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: אפשר להמשיך הלאה את ההקראה?

יעקב אשר: מיצינו את הדיון הזה.

גור בליי: אז אתה רוצה להחזיר לנוסח הממשלתי?

יעקב אשר: אם יש חלק שיכולים לקבל את זה, אז כן.

יעקב אשר: אם אתה שואל אותי, אני חושב שהממשלתי הוא הרבה יותר רחב, הוא מחייב אותם.

יעקב אשר: אני לא מנתק את הקשרים עם הממשלה מחר בבוקר.

יעקב אשר: אני לא עוזב את יהדות התורה.

גור בליי: אנחנו מלטשים את הנוסח.

איל זנדברג: אני חושב שהחובה לקבוע סייגים לא שונה בנוסח של הייעוץ המשפטי של הוועדה או של הממשלה.

איל זנדברג: אבל להבנתי, גם בנוסח הממשלתי יש חובה לקבוע סייגים כפי שכתוב בטקסט.

איל זנדברג: אנחנו כמובן מעדיפים את הנוסח הממשלתי, אבל - - -

יעקב אשר: יש לך בעיה בהבנה הזאת שאתם צריכים לקבוע סייגים?

מיכל גולדברג: הסברתי, הנוסח שלנו מאפשר לנו וברירת המחדל היא שכן צריך לשקול - - -

יעקב אשר: את אומרת, הוא גם מאפשר לכם בשעת חירום מטורפת להחליט על סייגים קטסטרופליים.

מיכל גולדברג: נכון מאוד.

איל זנדברג: אני לא בטוח שזו ההבנה.

איל זנדברג: לא הספקנו לברר את זה.

איל זנדברג: אני קורא את הטקסט אחרת.

עמית הלוי: א', אפשר להבהיר את זה.

עמית הלוי: אני מציע להבהיר את זה.

עמית הלוי: היא צודקת.

איל זנדברג: בוא נקבע את הממשלתי.

עמית הלוי: אז אני מציע להבהיר את זה מכיוון שמיכל מעלה פה טענה, ואדרבה, תבקשי להבהיר את זה.

יעקב אשר: אני לא מבין.

יעקב אשר: בהחלטה שעברה בממשלה היה כתוב ייקבעו סייגים?

מיכל גולדברג: היה דיון סביב זה, ובהחלט ביקשנו במפורש שיהיה הנוסח הזה.

מיכל גולדברג: החלטת שהתקבלה הייתה לאפשר גם סיטואציה שלא ייקבעו סייגים.

יעקב אשר: אבל הנוסח?

מיכל גולדברג: הנוסח, לדעתנו, מאפשר את זה.

יעקב אשר: לא, אבל זה הנוסח שאושר בממשלה?

מיכל גולדברג: כן.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים להישאר עם הנוסח הממשלתי.

מיכל גולדברג: הוא נקבע - - -

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: אנחנו נשאיר את הנוסח הממשלתי, רק אני חייב להגיד שאיך שאני קורא את הדבר הזה, זה שאתה חייב לתת מענה לצרכים חיוניים ודחופים.

גור בליי: ככל שהסיכון הבריאותי הוא גדול, אז הצרכים החיוניים יותר צרים.

גור בליי: אבל זה לא נוגע לאפס.

גור בליי: זה תמיד יהיה קטן וגדול בהתאם לסיכון הבריאותי.

עמית הלוי: גור, אנחנו בדיון רציני.

עמית הלוי: זכותה של מיכל, ואני מצטרף לדרישה הזאת, לכתוב, ולמנוע כניסה אם הסיכון הבריאותי נובע מכניסה או מיציאה כאמור.

קריאה: - - -

עמית הלוי: שנייה, דקה.

עמית הלוי: אתה לא יכול לומר, אני אומר זו הפרשנות שלי, אתה מעלה פה לפרוטוקול את הפרשנות שלך, אחרי זה, מחר בבוקר תאמר, הנה, אני אמרתי שזה לא.

עמית הלוי: אם אתה אומר, אז אנחנו דנים על זה ברצינות, ואני אומר את דעתי, שאני סומך על מיכל ועל משרד הבריאות שבמקרים קטסטרופליים ימנעו לגמרי, וטוב שכך.

עמית הלוי: יחידים תמיד משלמים מחיר כשיש מלחמה וכשיש מצב חירום.

עמית הלוי: ועל כן, להוסיף בהמשך להבהרה של מיכל, כיוון שמשרד המשפטים פה לא בטוח שהנוסח הזה אומר את זה, צריך לכתוב את זה, לכתוב: ולמנוע כניסה כוללת באופן כללי, באופן הרמטי, אם הסיכון הבריאותי הנובע מכניסה או מיציאה כאמור.

עמית הלוי: אם זאת הדעה, וגם עליי היא מקובלת, ואם זה דורש הבהרה כי משרד הפנים לא קורא ככה את החוק – אחרי זה יאמרו, לא קראנו ככה.

יעקב אשר: עמית, מאחר שאני מכבד אותך מאוד ומכבד גם את גור, אני לא מקבל, לא את התיקון שלך בעניין הזה ולא את התיקון שלו.

יעקב אשר: אתה משאיר את זה לפרשנות.

יעקב אשר: זה הכול.

יעקב אשר: ואנחנו ממשיכים הלאה.

יעקב אשר: הולכים על הנוסח הממשלתי שהיה.

גור בליי: את סעיף (2) אני הקראתי קודם ואני אקריא שוב, עם תיקון שאני מבין שמקובל עליכם.

גור בליי: מיכל, התיקון מקובל?

מיכל גולדברג: לגבי התוספת "לאחר כניסתו לישראל" - - -

גור בליי: אתם ביקשתם להבהיר את זה, לא?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: אנחנו לא ביקשנו.

מיכל גולדברג: אתם ביקשתם.

יעקב אשר: אבל למה?

יעקב אשר: אם תהיה החלטה לעשות קודם?

גור בליי: לא, קודם זה בסעיף של הטיסות.

גור בליי: זה משהו אחר.

גור בליי: זה קיים.

מיכל גולדברג: לגבי טיסות יש סמכות כבר היום, וקבענו בתקנות, חובה על אדם להציג תוצאת בדיקת קורונה שלילית שבוצעה ב-72 השעות האחרונות.

מיכל גולדברג: ואז אמרנו שלגבי מעברי הגבול היבשתיים, למשל, אנחנו הבנו שהסעיף הזה יוכל להקנות לנו את הסמכות לדרוש מאדם לבצע לפני הכניסה לישראל.

יעקב אשר: אני רוצה לשאול שאלה כי יש פה סתירה בתוך זה.

יעקב אשר: ברגע שאתה כותב: בדיקת קורונה מהסוג ובמועד שייקבעו בתקנות, אבל אתה כותב: לאחר כניסתו לישראל, אז זה לא מתכתב תמיד עם המציאות.

יעקב אשר: אם תהיה החלטה או אם יש כרגע החלטה דרך חוק אחר, אז מה אכפת לי שזה יהיה קיים?

יעקב אשר: אני לא נכנס לזה.

יעקב אשר: אני לא כותב שהוא חייב - - -

גור בליי: אני אגיד לך למה.

גור בליי: במקור חשבנו שלא צריך את זה.

גור בליי: אבל היה לנו שיח מקדים ועלתה שאלה אם מישהו שעובר במעבר היבשתי לישראל, שאין עליו את חובת הבדיקה כמו בטיסה – אם אזרח ישראלי שרוצה להיכנס במעבר טאבה ולהגיד, אם יש לך בדיקה חיובית, אז לא תיכנס לישראל הביתה, אני חושב שזה לא מתקבל על הדעת.

גור בליי: ולכן, דווקא לאור העובדה שמיכל אמרה שהיא מבינה את זה ככה – להגיד לאזרח ישראלי שהוא לא יכול לעבור את הגבול לישראל בשביל לעשות בידוד בבית שלו - - -

איל זנדברג: זה פשוט לא יקרה.

איל זנדברג: תדמיינו, בא אזרח ישראלי עם המשפחה, עם מזוודות, למעבר הגבול היבשתי, אין לו בדיקת קורונה, והוא אומר, אני רוצה להיכנס הביתה, תשימו אותי בבידוד, תשימו אותי במעצר, מה שאתם רוצים – לא, עד שלא תעשה בדיקת קורונה, אתה לא יכול להיכנס.

איל זנדברג: זה שונה לחלוטין מההוא שאנחנו אומרים לו בניו יורק, אתה לא עולה למטוס אם אתה לא מציג בדיקה.

איל זנדברג: זה משהו אחר.

איל זנדברג: זה לא יעבור, מעבר לזה - - - אבל זו בוודאי לא הייתה הכוונה.

איל זנדברג: הכוונה הייתה שיש חובה לפני שנכנסת, לערוך בדיקה.

גור בליי: ולכן המילים האלו מוסיפות.

יעקב אשר: אני אגיד לך איפה אתה טועה, כי אני חי בשטח.

יעקב אשר: במעבר הגבול הזה הגיעו הרבה מאוד אנשים שעשו טיול בחצי עולם - - -

איל זנדברג: אתם מדברים על האירוע עכשיו.

איל זנדברג: אבל החוק הזה ישרת אותנו חודשים קדימה.

איל זנדברג: וגם אז, זה עדיין נכון, בן אדם שהגיע לישראל, אתה מאפשר לו להיכנס למדינה שלו.

קריאות: - - -

יעקב אשר: אבל אם אני אומר לו, אם אתה מתכונן לחזור לארץ, תעשה בדיקה תוך 72 שעות.

יעקב אשר: מה קרה?

גאל אזריאל: אבל צריך להבחין בין זה שאדם עולה על - - -

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: למה להבחין?

גאל אזריאל: והוא יכול להדביק את האנשים בתוך כלי התחבורה.

עמית הלוי: לא, זה לא הפריע לכם ביציאה - - -

גאל אזריאל: ולכן אנחנו מבקשים ממנו לעשות בדיקת קורונה - - -

קריאה: אבל גם אדם שעובר במעבר גבול יכול להדביק.

גאל אזריאל: אני מציעה - - - את הצעת החוק הממשלתית.

יעקב אשר: אני אגיד לכם למה נגרום.

יעקב אשר: אני לא יודע למה אתם דוחקים אותי לפינה היום.

עמית הלוי: לא כתוב - - -

גאל אזריאל: אבל כתוב, זה יוחל על מי שנכנס לישראל.

גאל אזריאל: זה לא תנאי לכניסה.

יעקב אשר: סליחה.

יעקב אשר: סליחה.

יעקב אשר: אין רשות דיבור לאף אחד עכשיו.

יעקב אשר: אני לא יודע למה אתם דוחקים אותי היום כל כך הרבה לתמוך במשרד הבריאות, ואני אחזור בתשובה בעניין ה זה.

יעקב אשר: אבל אני אומר דבר אחד.

יעקב אשר: זה משהו שילווה אותנו כמה חודשים, ואל תשכח שבסוף, אם יתחיל להיות בלגן, אז הממשלה תפנה ובצדק לשר הפנים להתלות – זה כמו שהוא התלה אתמול, ואנשים עמדו עם האף כבר בתוך הדלת.

יעקב אשר: אני לא רוצה שיהיו להם אשליות.

יעקב אשר: אני לא רוצה שמישהו יעשה סיבוב בחצי עולם, ויגיד שמשם הוא יבוא, למה?

יעקב אשר: כי מפה יותר קל להיכנס לארץ מאשר ממקום אחר.

יעקב אשר: אני לא רוצה את זה.

יעקב אשר: אני לא רוצה, כי בסוף לא אתם עומדים מול האנשים שעומדים על הדלת, אלא אנחנו.

יעקב אשר: לכן עדיף לי להגיד ברור, כל אלה שבאים מחוץ לארץ, גם כולל פה, אתה בירדן?

יעקב אשר: לך, תשלם 20 שקל או 50 לא יודע מה, תעשה בדיקה והוא ימצא מקום.

יעקב אשר: אנשים מצאו יותר ממקום לדבר הזה.

יעקב אשר: חברים, אני מדבר בפרקטיקה.

יעקב אשר: עזבו אותי כרגע בקטע הפילוסופי-משפטי של העניין הזה.

יעקב אשר: יש משפט ביידיש שאומר שמים זה גנב, וואסר איז א גנב.

יעקב אשר: כשבאים מים, הם מחפשים את החור מאיפה לצאת.

יעקב אשר: אני לא רוצה להכווין את האנשים ולהפיל אותם בעניין הזה, כי בסוף פתאום אתה תראה שנמל התעופה יתרוקן ובמעברי הגבול יש תורות ענקיים.

יעקב אשר: זה לא סימפטי ולא נכון.

יעקב אשר: זה מה שאני חושב.

איל זנדברג: אני מבקש לומר לפרוטוקול.

איל זנדברג: יש הצעה ממשלתית.

איל זנדברג: אנחנו מבינים את ההצעה הממשלתית כמאפשרת לחייב בדיקה לאדם שנכנס אחרי שהוא נכנס, ואנחנו מבקשים לדבוק בהצעה הממשלתית.

איל זנדברג: כמובן שחברי הכנסת יכולים להחליט מה שהם רוצים.

איל זנדברג: אתם המחוקקים.

איל זנדברג: רק שלא יהיה לפרוטוקול כאילו שהממשלה רוצה משהו אחר.

איל זנדברג: דובר פה על כך שבמעברי היבשה, אדם נכנס וכשהוא נכנס תהיה סמכות לאכוף עליו, אבל אי אפשר למנוע ממנו את הכניסה לישראל.

איל זנדברג: זו ההבנה שלנו - - -

יעקב אשר: אז יש כרגע ויכוח בינך לבין מיכל על הפרשנות.

איל זנדברג: ואני מציע גם לחשוב לא לפתור את הבעיות ולחשוב על חוק שיסמיך וייתן כלים לחודשים קדימה לפי המקרה שבו הפתענו את האזרחים ולכן אנשים מסתובבים סביב העולם.

איל זנדברג: ברגע שהדברים ידועים מראש, אנשים יכלכלו את צעדיהם וידעו מה מה מותר ומה אסור.

יעקב אשר: בדיוק.

יעקב אשר: זה מה שאני אומר.

קריאות: - - -

עמית הלוי: - - - לא להשאיר את זה כוויכוח פתוח, כי אז הם יבואו מחר ויאמרו, מה פתאום, הייעוץ המשפטי לא אסר - - -

יעקב אשר: משרד המשפטים, אם ככה, אז תבהירו שמדובר על בדיקות כפי שתחליט הממשלה.

יעקב אשר: אם החליטו על 72 שעות, יהיה 72 שעות.

יעקב אשר: תבהירו את זה.

יעקב אשר: זה בסדר.

איל זנדברג: אכן אפשר יהיה לחייב אותו.

איל זנדברג: אדם שייכנס לא יוכל ללכת הביתה.

איל זנדברג: אפשר שהוא יהיה חייב ללכת לבידוד מטעם המדינה.

איל זנדברג: לפי הסמכות הזאת אפשר יהיה לחייב אותו בבדיקת קורונה.

איל זנדברג: השוטרים לא יחזיקו אותו בידיים.

איל זנדברג: אם הוא לא יעשה את זה, אולי יטילו עליו קנס.

איל זנדברג: יש אמצעי אכיפה.

איל זנדברג: האפשרות למנוע מאזרח להיכנס למדינה היא לא הדרך היחידה לאכוף דברים.

איל זנדברג: היא הדרך הכי מוזרה לאכוף דברים.

איל זנדברג: ככלל, אם אדם נכנס למדינה, משהוא נכנס מגבילים אותו ומטילים עליו חובות ואיסורים.

איל זנדברג: אבל לא אומרים לו - - -

יעקב אשר: למה אני לא יכול להגיד למי שיצא מהמדינה ועבר את מעבר הגבול, הלך לטייל, הלך לחופש, תדע לך, כשתרצה לחזור, אם זה קורה בתקופות כאלה, אז אתה צריך 72 שעות קודם.

יעקב אשר: תבהירו את זה וגמרנו.

עמית הלוי: אתה אומר לו את זה גם בכלי טיס בחוק הזה.

גור בליי: אני חושב שצריך להבין את ההקשר.

גור בליי: זה כתוב בצורה קצת מבלבלת בהצעת החוק.

גור בליי: אחת הסיבות שיש מחלוקת בדבר הזה היא שכל התנאים המאוד-חריפים - - -

יעקב אשר: אז אולי במקום מחלוקת תביאו פתרון?

גור בליי: הצענו פתרון.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אבל הפתרון שהצעתם אומר שממקום מסוים אתה נכנס עם בדיקה רק בתוך הארץ, וממקום אחר אתה צריך לעשות בחו"ל.

יעקב אשר: ולזה אני לא מסכים.

גור בליי: אבל זה גם בגלל הסיכום שקשור לזה שאתה נכנס במטוס או בכלי שיט ואתה יכול להדביק אנשים.

יעקב אשר: גור, שמענו - - -

עמית הלוי: לא הבנתי.

עמית הלוי: אתה מגן על - - -

יעקב אשר: רגע, סליחה.

יעקב אשר: סליחה, עמית.

עמית הלוי: שאלת הבהרה.

יעקב אשר: לא, לא.

יעקב אשר: מותר לו להגיד את דעתו וזה מצוין.

גור בליי: על הזכות של ישראלי לחזור הביתה.

יעקב אשר: אני מבקש דבר אחד, אני רוצה את הניסוח המשפטי שיבהיר, כדי שלא יהיה מצב שהם יפרשו את זה ככה, ואלה ככה, תוסיף את המילה, אבל הנוסח המהותי זה מה שמציע כרגע יושב-ראש הוועדה, ולפחות בתמיכה של כולם בעניין הזה.

יעקב אשר: אני לא רוצה להיכנס כרגע, כי זה לא הצבעה.

יעקב אשר: משרד המשפטים, הוועדה לא רוצה לעשות הבדל בין הכניסה היבשתית לבין הזה, ואם חסרה לכם הבהרה, כדי שלא תהיה אי בהירות ואתם תפרשנו את זה ככה או אחרת, אז תבהירו את זה בנוסח עצמו.

יעקב אשר: תודה.

איל זנדברג: החוק בידיכם.

איל זנדברג: מה שתכתבו זה יהיה החוק.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אז אני מבקש מהיועצים המשפטיים לנסח את זה מול משרד הבריאות ומשרד המשפטים.

גור בליי: מה החידוד שחסר פה מבחינת ההבהרה?

יעקב אשר: אני לא יודע.

יעקב אשר: אתם משפטנים, אתם מבינים את השפה.

גור בליי: אני לא מדבר על איך לכתוב, אני שואל מה לכתוב.

גור בליי: מה אתה רוצה?

גור בליי: מה ההבהרה שחשובה?

יעקב אשר: אתה הבנת מה שאני אמרתי?

גור בליי: לא.

גור בליי: זה העניין.

גור בליי: אני לא סגור על מה אתה רוצה להבהיר.

עמית הלוי: גור, אני אעזור לך.

עמית הלוי: אתה תעתיק מסעיף 5(ב) - - -

ניצן רוזנברג: לגבי מטוסים, יש חובה על המפעיל של כלי הטיס לא לתת לבן אדם לעלות אם הוא לא מציג את התוצאה של הבדיקה.

ניצן רוזנברג: כאן זה לא אותו דבר.

ניצן רוזנברג: זו לא אותה סיטואציה שאתה יכול להגיד - - -

יעקב אשר: אז אני אומר, בכניסה יבשתית, הבן-אדם יצטרך לבדוק את זה.

יעקב אשר: מה לעשות?

קריאה: בכל מעבר.

יעקב אשר: ולירדן הוא לא נוסע באוטובוסים?

עמית הלוי: אנחנו בתוך המסגרת הכללית שבה אנחנו עושים דבר, וזה נכון שהוא בעייתי ומופיע - - -

גור בליי: אבל זה גם מה שמשרד הבריאות רוצה.

איל זנדברג: זה בדיוק מה שמשרד הבריאות רוצה.

מיכל גולדברג: על זה דיברנו.

גור בליי: אבל בסיטואציה רגילה את לא רוצה לעשות את זה כתנאי לכניסה.

גור בליי: את אמרת שאולי - - -

מיכל גולדברג: יכול להיות.

מיכל גולדברג: אני רוצה שתהיה הסמכות לממשלה בתקנות גם לחייב אדם שנכנס למעבר גבול יבשתי לבצע בדיקה לפני הכניסה - - -

יעקב אשר: זה לא רק היא רוצה, גם חברי הוועדה רוצים.

יעקב אשר: עכשיו אפשר לנסח את זה ככה או שצריך שאני אנסח?

יעקב אשר: אני לא יודע לנסח.

מיכל גולדברג: אנחנו הבנו את הסעיף כפי שהוא בנוסח הממשלתי כמאפשר את זה.

מיכל גולדברג: אם הוועדה רוצה להבהיר את זה, מבחינתנו כמובן שזה אפשרי.

יעקב אשר: הלאה.

ניצן רוזנברג: להשאיר את זה בנוסח הממשלתי?

יעקב אשר: אפשר בבקשה להמשיך את ההקראה?

עמית הלוי: לא, לא להשאיר בנוסח.

עמית הלוי: להבהיר, ניצן.

עמית הלוי: להבהיר שבמועד שייקבע בתקנות, לרבות יכולת הממשלה - - -

יעקב אשר: עמית, אל תציע הצעות.

יעקב אשר: גור ינסח את זה.

יעקב אשר: זה התפקיד שלו.

יעקב אשר: הוא יעשה את זה בתיאום עם משרדי הממשלה.

איל זנדברג: צריך גם לוודא רק שמשרד הפנים שיצטרך לבצע את ההוראה הזאת, שאנחנו לא הבנו שהוא צריך לבצע – מישהו יצטרך לבדוק את בדיקות הקורונה האלה, לוודא שהן תקפות.

איל זנדברג: אם מישהו מציג פטור רפואי כי הוא לא יכול לעשות בדיקת קורונה - - -

יעקב אשר: יש נציג משרד הפנים?

יעקב אשר: אז תבדקו.

איל זנדברג: כי זו עוד הוכחה שלא לכך התכוונו.

איל זנדברג: היום מי שבודק זו חברת התעופה בחו"ל.

יעקב אשר: את זה הבנתי.

יעקב אשר: הבנתי את זה.

איל זנדברג: אם הם נמצאים בזום, אולי אפשר - - -

יעקב אשר: מי נמצא בזום ממשרד הפנים?

יעקב אשר: שם ותפקיד לפרוטוקול.

יגאל דוכן: יגאל דוכן, ראש מינהל ביקורת גבולות.

יעקב אשר: אתה שמעת את הדיון הערני שהיה פה?

יגאל דוכן: אני שומע בקשב רב.

יגאל דוכן: מי שמבצע את הבדיקה כרגע הן חברות התעופה, ואם רוצים להשית את זה כלל המעברים, צריך להיות נציג רפואי שיבדוק את תקפות הבדיקה.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: אדוני, גם בשדה התעופה וגם בעלייה לכלי טיס אין נציג רפואי.

מיכל גולדברג: לא צריך רופא בשביל להבין - - -

יגאל דוכן: אם ככה, אז אין בעיה.

יגאל דוכן: אם אין נציג רפואי, אז אין נציג רפואי.

מיכל גולדברג: אין צורך בנציג רפואי.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תודה רבה.

קריאה: אבל שואל איל שאלה נכונה.

קריאה: אז מי מבצע?

איל זנדברג: יש פה פער בין שני משרדי ממשלה.

איל זנדברג: רוצים לכתוב דברים שיבוצעו.

יעקב אשר: והוא אמר שהוא לא מבצע את זה?

איל זנדברג: להבנתי, משרד הפנים כרגע אמר שהוא לא ידע לבצע את זה בלי נציג רפואי.

מיכל גולדברג: אז הסברתי, כנציגת משרד הבריאות, שאין צורך - - -

איל זנדברג: זו עמדתך.

איל זנדברג: אבל הוא הציג עמדה אחרת, אפרופו הניסיון להבין איך מבצעים - - -

קריאה: אז מי כן מבצע, מיכל?

מיכל גולדברג: בטיסה?

מיכל גולדברג: מפעיל כלי הטיסה, הדיילת - - -

יעקב אשר: לא בטיסה.

יעקב אשר: במעבר.

מיכל גולדברג: הבקר במעבר הגבול.

מיכל גולדברג: פשוט צריך להראות לו נייר, עשיתי בדיקת קורונה - - -

יעקב אשר: נייר?

יעקב אשר: הוא לא עושה את הבדיקה?

איל זנדברג: לא, יש פטורים רפואיים מבדיקת קורונה - - -

יגאל דוכן: אבל מי בודק את התקפות של הבדיקה הזאת?

יגאל דוכן: אני יודע לעשות את הבדיקה הזאת?

גאל אזריאל: מה זה משנה, בסופו של דבר?

גאל אזריאל: הבקר בגבול.

יגאל דוכן: אם זה לא משנה, אז לא נעשה בדיקה.

גאל אזריאל: פה לא מדובר על תנאי להיכנס לישראל.

גאל אזריאל: מדובר על זה שחייבים לעשות בדיקה.

גאל אזריאל: נניח שהוא לא יעשה בדיקה, אז הוא ייתן לו קנס אולי.

גאל אזריאל: לא הבקר בגבול ייתן קנס.

מיכל גולדברג: זה גם נכון.

מיכל גולדברג: אנחנו רק מסמיכים את הממשלה.

יעקב אשר: זו רק הסמכה, והממשלה תפתור את הבעיות.

יעקב אשר: חברים, כשאני משתכנע במשהו, אני לא רוצה להאיר בזרקור מקום שנכנסים בו בהנחה.

יעקב אשר: זה הכול.

יעקב אשר: אנחנו נגרום לאנשים עוול הרבה יותר גדול.

יעקב אשר: האמינו לי.

יעקב אשר: אתם יושבים במשרדים.

יעקב אשר: אנחנו בשטח.

גור בליי: אנחנו נכתוב, בסופו של דבר – זו הרי הסמכה לכתוב חובה על אדם הנכנס לבצע לפני הכניסה או לאחריה בדיקה.

גור בליי: בסדר, מיכל?

גור בליי: זה מקובל?

יגאל דוכן: לא לאחריה.

יגאל דוכן: לפני הכניסה.

קריאות: או אחריה.

קריאות: לא רק לפני.

גור בליי: אנחנו מסמיכים אתכם לקבוע, או לפני או אחרי, לפי שיקולכם.

גור בליי: חוץ מבמעבר עצמו - - -

קריאה: רק לא במעבר.

יעקב אשר: ואם הם ירצו גם וגם?

גור בליי: או זה כולל ו-.

יעקב אשר: אה, או ו-.

יעקב אשר: יופי.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: לא יכולת להגיד את זה לפני חצי שעה, תגיד לי?

יעקב אשר: אתה לא חס על היושב-ראש שלך?

יעקב אשר: בדיוק.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: חברים, אפשר להמשיך את ההקראה?

יעקב אשר: אני מבקש להתקדם, נו.

יעקב אשר: תתקדמו.

גור בליי: פה זה תיקון נוסחי יותר ברור.

גור בליי: לא הבנו למה הכנסתם, שנאסרה כניסה או לא נאסרה.

גור בליי: אתם רוצים לקבל רשות להגיד על מדינות מסוימות או כל המדינות.

גור בליי: לא הבנו כל כך את העניין של נאסרה.

יעקב אשר: מקובל, מיכל?

מיכל גולדברג: התיקון הזה מקובל.

יעקב אשר: הלאה.

עמית הלוי: אני הייתי מוחק.

עמית הלוי: אני יכול לומר הערה?

יעקב אשר: ודאי.

יעקב אשר: כל אחד יכול להגיד הערה.

יעקב אשר: רק מהר וענייני.

יעקב אשר: לא, לא, לא.

עמית הלוי: הממשלה שוכנעה שקיים סיכון מוגבר - - -

יעקב אשר: עמית, עמית, דקה.

יעקב אשר: אנחנו נהגנו ככה בכל החקיקה.

עמית הלוי: אולי על סמך שתי חוות דעת?

יעקב אשר: לא, לא, לא.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: כשהממשלה מחליטה על חלל, אז זה יהיה על סמך המכון הישראלי לחלל.

עמית הלוי: בסדר.

עמית הלוי: אז תשאיר לה את זה.

עמית הלוי: חוות דעת המתייחסת – המון שיקולי מדיניות - - -

יעקב אשר: עמית, הממשלה עצמה כתבה את זה ואין לי בעיה עם זה.

עמית הלוי: לי יש בעיה.

עמית הלוי: הערתי את הבעיה שלי.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: ולי אין בעיה.

גור בליי: אז מכל המדינות או ממדינות מסוימות זה מקובל.

גור בליי: לא הבנו כל כך את העניין של המדינות האסורות.

גור בליי: ואחרי זה הסיפה:

גור בליי: פה חשבנו שצריך להמיר את הסטנדרט.

מיכל גולדברג: רגע.

גור בליי: אני רק גומר לקרוא.

גור בליי: לא יראו את שתיקתכם כהסכמה, מיכל.

יעקב אשר: מקובל?

גור בליי: רגע, שנייה, מיכל.

גור בליי: לפני שתתייחסי להצעות שלנו, אני רוצה לחדד משהו.

גור בליי: צריך שהוועדה תשים לב לכך שכל החומרות האלה של חוות הדעת חלות רק על (א)(1), רק על איסור הכניסה.

גור בליי: בעוד שחובת הבדיקה הופכת להיות משהו די סטנדרטי.

גור בליי: צריך להבין את הדבר הזה, כי התחולה פה היא רק על (א)(1).

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: מיכל, רק זריז.

יעקב אשר: אם את מסכימה, אז תגידי בסדר.

יעקב אשר: אם לא, תסבירי למה לא.

מיכל גולדברג: לתיקון בפסקה (3) אנחנו מסכימים.

מיכל גולדברג: לתיקון בפסקה (1) סיפה, ההחמרה של הסטנדרט, אנחנו מבקשים להישאר עם הנוסח הממשלתי.

מיכל גולדברג: כמו שאמרתי קודם, התקנות מאפשרות מנעד מאוד רחב של איסורים.

מיכל גולדברג: זה יכול להיות איסור קל יחסית, וזה יכול להיות איסור מאוד מחמיר.

מיכל גולדברג: ובהתאם לזה כמובן תתייחס חוות הדעת.

מיכל גולדברג: אבל מראש לכתוב שבכל מקרה שיותקנו תקנות שיגבילו באיזושהי צורה - - -

יעקב אשר: מה זה הסיפה?

יעקב אשר: איזה מילים?

מיכל גולדברג: וכי יש בכניסה לישראל ממדינות כאמור – לפי הנוסח הממשלתי, וכי כניסה לישראל ממדינות כאמור עלולה להביא להחמרה ברמת התחלואה בישראל.

מיכל גולדברג: זה הסטנדרט שאנחנו מבקשים שיישאר מבחינת התנאים הבסיסיים שיידרשו לצורך התקנת תקנות לפי הסעיף.

גור בליי: אבל מיכל, אני מסתכל על הפשט של הכתוב.

גור בליי: עלולה להביא להחמרה – המשמעות של זה היא שאם היום יש בישראל 100 חולים ביום, ובמדינה אחרת יש 120 ח ולים, אז בהגדרה זה מביא להחמרה.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: ממש לא.

מיכל גולדברג: כנראה שלא עיינת בחוות הדעת שהגשנו עד עכשיו.

מיכל גולדברג: אנחנו כבר מזמן לא מדברים על מספרים.

גור בליי: אנחנו מדברים על מוטציות.

מיכל גולדברג: כרגע אנחנו מדברים על מוטציות.

מיכל גולדברג: בעוד חודשיים זה יהיה אני לא יודעת מה, כמו שלפני חודשיים לא דמיינו את המוטציות.

מיכל גולדברג: לכן אנחנו מדברים פה על הסטנדרט.

מיכל גולדברג: הסטנדרט הוא לא מספר החולים, למרות שזה נשאר ברישה.

מיכל גולדברג: יש פה שני תנאים.

מיכל גולדברג: גם צריך כמובן להתייחס לשיעורי התחלואה בישראל לעומת מדינות אחרות – יש לנו פה בעצם שלושה תנאים.

יעקב אשר: מיכל, סליחה.

יעקב אשר: סיכון מיוחד ומשמעותי – לזה את מסכימה - - -

גור בליי: לא.

גור בליי: היא לא מסכימה לסיכון מיוחד ומשמעותי.

גור בליי: היא מסכימה למדינות או ממדינות מסוימות, שזה רק עניין של נוסח.

יעקב אשר: וכי יש בכניסה לישראל ממדינות כאמור סיכון מיוחד - - -

גור בליי: זו התוספת שלנו שהיא לא רוצה.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: אני מנסה להביא פשרה.

יעקב אשר: אם אנחנו משאירים את הסיכון המיוחד, העלולה להביא להחמרה משמעותית ברמת התחלואה בישראל – זה כן מקובל עלייך?

יעקב אשר: זאת אומרת, כשחוזרות המילים 'העלולה להביא'.

גור בליי: להשאיר את ההחמרה המשמעותית, זה מה שמציע היושב-ראש.

יעקב אשר: כן, זה בסדר.

יעקב אשר: גם את מתכוונת לזה.

יעקב אשר: אבל את אומרת, אני רוצה לכתוב העלולה להביא, ולא סיכון מיוחד אמורפי.

יעקב אשר: האם אני מבין נכון?

מיכל גולדברג: כן.

מיכל גולדברג: גם זה נכון.

מיכל גולדברג: וגם הסטנדרט, אם אנחנו מדברים פה על החמרה או החמרה משמעותית.

מיכל גולדברג: כמובן שזה סובייקטיבי.

עמית הלוי: הרב יעקב, אנחנו משחקים פה במילים.

עמית הלוי: הרי כולנו פה הולכים בניגוד לחוק כבוד האדם, כלומר, עושים פה תכלית ראויה, כמו שאומרים, משנים פה ומקשים על אדם לחזור לארץ.

עמית הלוי: אנחנו בתוך המסגרת הזאת.

עמית הלוי: אז משמעותית או לא משמעותית - - -

מיכל גולדברג: אפשר להשאיר את המילה משמעותית.

יעקב אשר: אפשר להשאיר משמעותית, ואני אגיד לך למה.

יעקב אשר: משמעותית פה זה לא הכמות.

יעקב אשר: הרי מספיק וריאנט אחד, בן אדם אחד עם וריאנט אחד שנכנס, זה כבר סופר משמעותי, גם למשפטנים וגם לעוזרי משפטנים כמוני.

עמית הלוי: אבל אחר הם אומרים שלא.

עמית הלוי: זו כל הבעיה.

עמית הלוי: אחרי זה הם אומרים, לא, זה לא משמעותי.

עמית הלוי: עזוב, יעקב, למה צריך את זה?

יעקב אשר: היא הסכימה לזה.

מיכל גולדברג: לפשרה של היושב-ראש, שיישאר 'משמעותית', אבל נחזור ל'עלולה להביא', ובלי 'סיכון מיוחד'.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: זה מתחבר בשכל.

יעקב אשר: הלאה.

מיכל גולדברג: את 'סיכון מיוחד' אנחנו מורידים.

יעקב אשר: בסדר גמור.

איל זנדברג: לעניין מה שציין קודם לכן היועץ המשפטי של הוועדה שבאמת לא התחדד לי בעקבות התיקון קודם, המגבלות שבסעיף קטן (ב), כל מה שקראנו עכשיו: "הממשלה לא תתקין תקנות כאמור בסעיף קטן (א)(1) אלא אם כן מתקיימים כל אלה", זה משקף את המידתיות שדיברנו עליה בהתחלה ושחברי הוועדה שאלו עליה, ההליך והמהות.

איל זנדברג: במקור הנוסח הממשלתי כיוון את כל אלה רק ל-7א(א)(1) כי שם דובר על הגבלת הזכות, בעוד שאנחנו הבנו שהבדיקה היא לא הגבלת הזכות, כי אתה נכנס לארץ, אז הזכות שלך להיכנס לארץ לא נפגעה, ומשנכנסת, שוב, לפי הבנתנו, החובה לעשות בדיקה לא קשורה לסעיף 6 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

איל זנדברג: היא קשורה לאוטונומיה ולדברים אחרים.

איל זנדברג: אם הוועדה מבקשת לשנות ולקבוע את החובה, כפי שאני מבין קרה, היא מבקשת לקבוע שהחובה תהיה תנאי לכניסה - - -

קריאות: לא.

קריאות: לא.

קריאות: לא.

איל זנדברג: למה?

איל זנדברג: כתבו שיש סמכות לחייב בדיקה לפני הכניסה.

עמית הלוי: יש סמכות לחייב לפני.

עמית הלוי: אתה צודק.

גור בליי: לא, לא.

גור בליי: צריך להפריד פה בין שני דברים ואני רוצה להבין, ולכן לא סתם התעקשתי.

גור בליי: יש פה אי בהירות.

גור בליי: עניין אחד – זה העיתוי של מתי מחייבים את הבדיקה, לפני או אחרי.

גור בליי: עניין שני – האם הדבר הזה הוא תנאי לכניסה.

גור בליי: אלה שני דברים נפרדים.

גור בליי: אני הבנתי שהוועדה אומרת שלעניין טיסה אני שם בצד, אבל באופן עקרוני - - -

יעקב אשר: אתה לא יכול לשים בצד, כי זה שני אנשים שאחד עובר טיסה ושם אתה כן מחייב אותו, ואדם שהולך ברגל עם תרמיל, אתה לא מחייב אותו.

גור בליי: לגבי המועד, אפשר לקבוע לגבי שניהם, גם לגבי הטיסה וגם לגבי המעבר היבשתי, שיעשה בדיקה לפני.

גור בליי: השאלה השנייה הנפרדת היא מה המשמעות שהוא מקבל תוצאה חיובית.

גור בליי: עד כמה שאני מבין, כשאתה נמצא בחו"ל ואתה מתלבט אם לעלות למטוס, ואתה מראה חיובי, אז אפשר להגיד לך לא, אתה לא תעלה על מטוס, אתה לא תסכן את כל האנשים במטוס.

גור בליי: לעומת זאת, אם אדם נמצא במעבר יבשתי ומציג תוצאה חיובית, עד כמה שאני מבין, אבל שוב, הוועדה יכולה להגיד אחרת, אבל אז זה אולי משפיע על האיזונים פה, בן אדם אומר, אני מציג חיובי, אבל תראו, אני עם האוטו שלי, אני לא עולה על מטוס, אני נוסע ישר הביתה לבידוד או למלונית.

יעקב אשר: אז אני אחזור בפעם העשירית.

יעקב אשר: כן, זה מה שהוועדה מתכוונת, לפחות אותם חברי ועדה שהתכוונו, כי אחרת, בגלל המקרה הספציפי שאתה אומר אותו נגרם משהו אחר שאנחנו לא רוצים שיקרה, שיש במקום אחד חיוב ובמקום אחר אי אפשר לחייב.

גור בליי: לא.

גור בליי: אתה מחייב בבדיקה.

גור בליי: אולי הבדיקה אפילו 72 שעות לפני, אבל הוא אומר, אני עם האוטו שלי, זה לא כמו בן אדם שנמצא בחו"ל, בניו יורק, וצריך לטוס או לעלות לכלי שיט.

גור בליי: הוא אומר, אני עם האוטו שלי נמצא פה באילת או בטאבה, אני מוכן לנסוע עם האוטו שלי ישר הביתה לבידוד או למלונית.

יעקב אשר: כשמישהו עלה על מטוס והציג 72 שעות של בדיקה, הגיע לארץ, עושים לו עוד בדיקה?

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: כן, לפי הסעיף הזה - - -

איל זנדברג: לא.

איל זנדברג: לא חייבים.

גאל אזריאל: כרגע אם הוא מעוניין בכך.

איל זנדברג: לא לפני כניסתו.

יעקב אשר: לא, כשהוא מגיע לארץ.

מיכל גולדברג: כשהוא מגיע לארץ, כן.

מיכל גולדברג: זו הסמכות שאנחנו רוצים לקבוע, לעשות עוד בדיקה.

יעקב אשר: לפני ביקורת גבולות?

מיכל גולדברג: זה לא משנה.

איל זנדברג: זה כן משנה.

איל זנדברג: זה מאוד משנה.

גאל אזריאל: לא.

גאל אזריאל: זה לא כתנאי - - -

יעקב אשר: אבל תנו לי רגע לדבר.

יעקב אשר: אני שואל שאלה.

יעקב אשר: אני שואל, מה קורה אם אותו בן אדם נהיה חיובי.

יעקב אשר: בעצם מה שגור מנסה לומר זה שאני מחייב את האנשים ממעבר יבשתי לעשות שתי בדיקות.

יעקב אשר: זה נשאר, הממשלה יכולה לחייב שתי בדיקות.

יעקב אשר: אבל את האיסור כניסה לארץ, פה יש הבדל בין מישהו שדורך על אדמת ניכר ואומרים לו את זה לפני שהוא עלה למטוס לבין שהוא הגיע לארץ.

יעקב אשר: כי הרי מה קורה לאותו בן אדם שהגיע לארץ?

יעקב אשר: הוא עשה את הבדיקה של 72 שעות ועשה עכשיו את הבדיקה כשהוא נכנס לארץ ועכשיו הוא חיובי.

יעקב אשר: מה עושים איתו?

מיכל גולדברג: לא ישלחו אותו חזרה לחוץ לארץ - - -

איל זנדברג: ברור שלא.

איל זנדברג: אין סמכות לעשות זה.

יעקב אשר: תודה רבה שאתם עוזרים לי, אבל אני ממש מודה לכם.

יעקב אשר: ולכן אני אומר, פה אני כן יכול להבין את ההבדל, כי הוויכוח קודם היה לגבי הבדיקות, אם לחייב אותו.

מיכל גולדברג: לפני שהוא מגיע - - -

יעקב אשר: אז אני אומר, לחייב אותו לפני עם ה-72 שעות, ולחייב אותו גם אחרי אם מחייבים את כולם.

יעקב אשר: אבל במקרה שאדם נפל, והוא על החלון פה, והוא חיובי, אני לא מוציא אותו לשחיטה ואני לא תולה אותו.

מיכל גולדברג: נכון.

יעקב אשר: אני גם לא אגיד לו, לך ברגל עכשיו 10 שעות.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: אם הוא בישראל והוא עשה בדיקה והוא יצא חיובי - - -

יעקב אשר: אבל הוא לא בישראל.

יעקב אשר: הוא רגל אחת בישראל, ואם פותחים לו את הדלת - - - הפה שאסר הוא הפה שהתיר, ולא בגלל שאני כזה חשוב.

יעקב אשר: אני הלכתי עם לוגיקה מסוימת.

יעקב אשר: אני לא רציתי שמקום מסוים יהפוך להיות זה.

יעקב אשר: את זה מנעתי.

יעקב אשר: מנענו ביחד בזה שאמרנו, אין מקומות אקסטרה, שאתה יכול לבוא - - - פה יש עניין של אחוז קטן של חיוביים.

יעקב אשר: אם בן אדם עבר טיסה, היה שלילי, הגיע לפה, נהיה חיובי במדרגות, נדבק מהדיילת, והוא כבר פה בארץ או לפני מעבר הגבול, רגל מהארץ - - -

איל זנדברג: הוא עומד על הר נבו ורואה את הארץ המובטחת.

יעקב אשר: אני מודה לך, אתה מחזיר אותי למקורות לאט לאט.

יעקב אשר: באמת.

עמית הלוי: אני לא הבנתי, יעקב.

עמית הלוי: הרי הוא הגיע למעבר הגבול עם בדיקה שלילית.

יעקב אשר: נכון.

עמית הלוי: נדרש לעשות בדיקה לפני.

עמית הלוי: הוא עשה בדיקה לפני, ומי שיורד מהמטוס עושים לו עוד בדיקה אחרי שהוא יורד?

מיכל גולדברג: יש סמכות - - -

יעקב אשר: אם הם יחליטו שלא, אז הם יחליטו ששם לא.

יעקב אשר: גם ביבשתי.

גאל אזריאל: בהצעת החוק מוצע שתהיה סמכות כזאת.

גאל אזריאל: כרגע אין סמכות כזאת.

עמית הלוי: אבל מי שעשה בדיקה - - - לפני שהוא עלה למטוס ונמצא חיובי, הוא לא יכול לעלות למטוס.

עמית הלוי: חברת התעופה לא יכולה להעלות אותו.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: הוא לא יכול.

עמית הלוי: אבל באותה מידה, אם הוא בא למעבר הגבול היבשתי והציג בדיקה חיובית - - -

מיכל גולדברג: אז הוא לא יוכל לעבור.

עמית הלוי: אז לא מובן לו שהוא לא יוכל לעבור.

איל זנדברג: אבל זו לא ההשוואה.

איל זנדברג: ההשוואה היא למי שעומד בפני קצין הגבולות, פקיד ההגירה.

איל זנדברג: אם הוא עומד בנתב"ג או עומד בטאבה, אז זה אותו דבר.

עמית הלוי: זה לא אותו דבר כיוון ש - - -

איל זנדברג: זה אותו דבר.

עמית הלוי: למה לא אותו דבר.

עמית הלוי: לא.

איל זנדברג: למה זה לא אותו דבר?

איל זנדברג: או אדם חולה שרוצה לקבל טיפול רפואי בישראל.

איל זנדברג: הוא אזרח ישראלי.

איל זנדברג: אתה אומר לו בטאבה, עכשיו סע בבקשה, קח את המונית חזרה לחושה בסיני, גילינו שאתה חולה ולא תבוא לקבל טיפול רפואי בישראל?

איל זנדברג: אני חושב שזו הצעה שבשום צורה לא עמדה מבחינת הממשלה על הפרק.

עמית הלוי: יש סיכוי כזה.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: א', זאת עמדת הממשלה.

איל זנדברג: זו לא עמדת הממשלה.

עמית הלוי: זאת עמדת הממשלה בדיוק.

עמית הלוי: זאת הייתה עמדתה.

עמית הלוי: אני גם הקשבתי פה.

עמית הלוי: הנה היא פה.

איל זנדברג: את עמדת הממשלה אני יודע להציג.

איל זנדברג: אתם המחוקקים, אבל להגיד מה עמדת הממשלה - - -

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: זאת עמדת משרד הבריאות.

איל זנדברג: זו לא עמדת משרד הבריאות.

עמית הלוי: אה, לא?

עמית הלוי: בוא נשאל אותה.

עמית הלוי: הנה, היא פה לידך.

עמית הלוי: אני שמעתי אותה כמה פעמים.

יעקב אשר: - - - קודם זה לא היה ככה.

מיכל גולדברג: נזכיר שבחוק כרגע יש הסדר דומה לגבי איזורים תיירותיים.

מיכל גולדברג: לגביהם כל אדם צריך לעשות בדיקת קורונה כדי להיכנס כתנאי לכניסה ברגע - - - והתושב של האיזור, אם הוא חיובי, ייתנו לו להיכנס.

עמית הלוי: אני לא מסכים לזה.

עמית הלוי: אני רק אומר - - - שנגלה אחרי שבועיים שנכנסה פה מוטציה.

עמית הלוי: ואתה תאמר, כמו שאמרו על נתב"ג, מחדל מעבר יבשתי.

יעקב אשר: איך נכנסה מוטציה?

עמית הלוי: אני אומר בצורה מאוד ברורה.

עמית הלוי: אם את רוצה, תבהירי את עמדתך, מיכל, כדי שיהיה ברור - - -

יעקב אשר: רגע, ממעבר הגבול הוא הולך לבידוד במלון.

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: הוא לא הולך לשום מקום.

איל זנדברג: בוודאי שכן.

עמית הלוי: יש סמכות לממשלה, לפי הצעת משרד הבריאות, תאמרי לי אם הבנתי אותך נכון, מיכל, בצורה מאוד פשוטה.

עמית הלוי: עמדת משרד הבריאות היא שאם אדם עשה בדיקה, צריך לעשות בדיקה, ויש להם סמכות בתקנות לחייב שהוא יעשה בדיקה לפני מעבר הגבול ונמצא חיובי, בסמכותם לא לתת לו להיכנס.

עמית הלוי: זאת העמדה.

עמית הלוי: האם זאת העמדה?

עמית הלוי: היא יכולה לענות.

עמית הלוי: היא ילדה גדולה.

עמית הלוי: היא ילדה גדולה.

עמית הלוי: זאת העמדה, ואני תומך בעמדה הזאת.

עמית הלוי: אני תומך בעמדה הזאת, וזאת עמדה הגיונית והיא מאפשרת לממשלה במקרים של - - -

יעקב אשר: עמית, שנייה.

יעקב אשר: אני דיברתי על סיטואציה אחרת.

יעקב אשר: על סיטואציה שאדם מגיע עם בדיקה שלילית.

יעקב אשר: אני לא רוצה שאדם חיובי יבוא למעבר הגבול.

יעקב אשר: לא רוצה.

יעקב אשר: כמו שהוא ידע לנסוע לטיול, הוא ידע להוסיף עוד כמה לירות ולהישאר שם עוד כמה ימים, עד שהוא יהיה - - -

גאל אזריאל: צריך לזכור שהסיבה שאדם יצא מישראל היא לא רלוונטית לפסקה הזאת.

גאל אזריאל: יכול להיות שהוא יצא לטיפול רפואי דחוף או להלוויה או למשלחת שמייצגת את ישראל.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: בשביל זה יש שיקול דעת לוועדת חריגים.

יעקב אשר: כל פעם אתם לוקחים מילה אחת שלי ועושים לה מוטציה על משהו אחר, וזה לא הוגן.

יעקב אשר: אני דיברתי על דבר אחד; שהתנאים להיכנס מפה ומכאן צריכים להיות אותו דבר.

יעקב אשר: אבל מה, אמרתי, סיטואציה שהיא נדירה מאוד שבה אדם הגיע עם תשובה שלילית, נכנס, עשה את הבדיקה ועכשיו הוא חיובי, אז לא יפתחו לו את הדלת ויגידו לו, תצא.

עמית הלוי: לא יוציאו אותו.

עמית הלוי: זה בסדר גמור.

יעקב אשר: הוא יוכל להיכנס.

יעקב אשר: אבל במפורש, אני תומך במה שאומר עמית הלוי, והייתי אומר את זה גם קודם, אבל לא שמתי לב לדיוק הזה.

יעקב אשר: חד משמעית, אדם שיש לו בדיקה חיובית והוא יודע עליה, כמו שידעת להיות איפה שהיית – אלא אם כן זה רפואי והוא צריך לחזור לארץ, אז הוא יחזור לארץ במסגרת ועדת הזה.

יעקב אשר: נקודה.

יעקב אשר: מעכשיו והלאה, אני לא רוצה להתדיין על זה יותר.

יעקב אשר: לא רוצה.

יעקב אשר: מותר לי גם את זה.

יעקב אשר: ואני מבקש לנסח את זה בצורה הזאת.

יעקב אשר: אני מבקש מהייעוץ המשפטי להיות אחראי לניסוח של הדבר הזה בצורה הזאת.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: הלאה.

איל זנדברג: אדוני, אני מבקש להתייחס.

איל זנדברג: אני לא יכול לא להתייחס.

איל זנדברג: זה שינוי דרמטי בהצעה הממשלתית, פוגע בזכות יסוד ולא מוחלות - - -

עמית הלוי: אתה פוגע בזכות יסוד גם כשאתה מטיל את זה על - - - של המטוס, אדוני.

איל זנדברג: אבל אדוני, מותר לי לומר את דבריי?

עמית הלוי: רגע, שנייה.

עמית הלוי: אני מדבר.

יעקב אשר: רגע, מותר לו לומר את דבריו.

עמית הלוי: מותר לו לומר, אבל הוא לא יכול להטעות את האנשים.

עמית הלוי: הוא לא יכול להטעות את האנשים.

איל זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיב בתור נציג הממשלה?

עמית הלוי: בוא נאמר את הדברים בבהירות, אתה תומך בפגיעה בזכות יסוד המופיעה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ואתה עושה את זה בצדק, לתכלית ראויה ובחוק - - -

גאל אזריאל: ובאופן מידתי.

יעקב אשר: עמית, אני מודה לך.

איל זנדברג: אני מבקש זכות דיבור, אם אפשר.

עמית הלוי: באופן מידתי, בסדר גמור.

עמית הלוי: מי קובע את המידתיות?

עמית הלוי: מיכל פחות מידתית ממך?

יעקב אשר: נציג משרד המשפטים, סליחה, אני מבקש.

יעקב אשר: עמית, עמית, - - -

עמית הלוי: באיזו מידה מיכל פחות מידתית?

עמית הלוי: אחרי זה אתם אומרים שיש עלילות דם.

עמית הלוי: אחרי זה אתם אומרים שיש עלילות דם, נכון?

איל זנדברג: אנחנו מבקשים את הגנתך.

איל זנדברג: אנחנו לא - - - חברי הכנסת.

יעקב אשר: עמית, אני מבקש ממך.

יעקב אשר: אני לא רוצה להוציא אותך מהדיון.

יעקב אשר: אני צריך מחליף.

עמית הלוי: אחרי זה הם אומרים שיש עלילות דם.

יעקב אשר: אני לא יכול עכשיו שתדבר.

יעקב אשר: אתה לא תדבר.

עמית הלוי: לא ייאמן, הדבר הזה.

יעקב אשר: לא תדבר.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, כדי שתבינו, ושוב, אני בא מהמציאות.

יעקב אשר: אתה יודע מה אתה יכול עוד לגרום בעניין הזה?

יעקב אשר: כשאדם נמצא היום בקפריסין, באירופה, והוא חיובי, והוא יודע שהוא חיובי, הוא ייכנס לאיזו נסיעה, טיסה, אוטובוס, לא יודע מה, והוא יודע שבנמל התעופה הוא לא יוכל לעלות בגלל שיש לו בדיקה חיובית, הוא ייסע ישר למעבר הגבול, תן לו רק את הכתובת.

יעקב אשר: ולכן אני מבקש, הפרוטוקול שמע את מה שאמרת.

יעקב אשר: יש לכם אפשרות למשוך את הצעת החוק.

יעקב אשר: זה בסדר.

יעקב אשר: שמענו אתכם באמת עד תום.

יעקב אשר: ואני מכבד, ואתה יודע כמה אני מכבד.

יעקב אשר: בעניין הזה זאת ההחלטה, בנוסח שאתם תצטרכו לנסח, שהבדיקות יהיו שוויוניות בכל המקומות, ואם אדם מגיע עם בדיקה חיובית למעבר הגבול, אז שלא יגיע, אלא אם כן הוא בתוך הכללים של הדברים המיוחדים, ההומניטריים והכול.

יעקב אשר: נקודה.

איל זנדברג: אבל אני ביקשתי את זכות הדיבור.

איל זנדברג: היא לא ניתנה לי.

איל זנדברג: חבר הכנסת קטע אותי.

יעקב אשר: אבל אתה הסברת את זה קודם - - -

איל זנדברג: לא, לא הסברתי.

איל זנדברג: אני יודע להסביר את עצמי - - -

יעקב אשר: אתה הצהרת את זה לפרוטוקול.

איל זנדברג: אם אפשר, שיאפשרו לי לומר את הדברים.

יעקב אשר: בבקשה, בקצרה.

איל זנדברג: ראשית, נאמר פה, שוב יטענו עלילות דם.

איל זנדברג: אני לא יודע למה מייחסים לנו דברים כאלה.

איל זנדברג: אלה דברים שלא אירעו - - -

יעקב אשר: לא, לא.

יעקב אשר: אני מבקש, לא להפריע.

יעקב אשר: עמית, לא להפריע.

איל זנדברג: נאמרו ויוחסו לנו דברים שלדעתי לא ראויים, עם כל הכבוד.

איל זנדברג: אנחנו מנסים להיות ענייניים.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: אנחנו לא שם.

יעקב אשר: עזוב.

איל זנדברג: אני התחלתי בהערה ממקום אחר, והיא גלשה לה לאיזשהו מקום.

איל זנדברג: אני חוזר ואומר, סעיף קטן (ב) של סעיף שאנחנו עוסקים בו מכיל הסדרים שאמורים להבטיח את המידתיות.

איל זנדברג: בנוסחה הממשלתית דייקנו, והחלנו אותם רק על תקנות לפי סעיף קטן (א)(1) ולא (א)(2), להבנתי, כי זה נבע מכך שחשבנו ש-(א)(2) לא עוסק בכלל, לא נוגע בזכות להיכנס לישראל, ולכן לא היה צורך להחיל עליהם.

איל זנדברג: אז אני שם בצד את מה שנתפס פה כמחלוקת.

איל זנדברג: גם לשיטת אדוני, שיטת הוועדה, בסוגריים, שנראית לנו בעייתית, תיכף נגיע לזה, צריך אם כך לתקן ולהחיל את כל המידתיות גם לכאורה על תקנות לפי סעיף קטן (2), משעכשיו, אם אני מבין נכון – ואני שואל גם את הייעוץ המשפטי לוועדה, אם אתם מבינים נכון, כי יכול להיות פה שינוי – אם התקנות לפי סעיף קטן (2) יכולות לפגוע בזכות להיכנס, אז כנראה צריך להחיל עליהן את אותה מעטפת של הגנות, אם הולכים בכיוון הזה.

יעקב אשר: מה זה מעטפת הגנות?

יעקב אשר: למה אתה מתכוון?

איל זנדברג: מה שמופיע בסעיף קטן (ב).

איל זנדברג: מדובר על כך שהממשלה שוכנעה וכדומה.

איל זנדברג: אין שם תהליך שצריך לעבור.

איל זנדברג: הרי לא סתם סעיף קטן (ב) מתייחס אך ורק לתקנות לפי סעיף קטן (א)(1) ולא לפי (א)(2).

איל זנדברג: למה זה נעשה?

גור בליי: וגם ועדת חריגים - - -

יעקב אשר: ועדת חריגים גם תחול על זה.

יעקב אשר: כן?

גור בליי: כל הדבר הזה חל מתוך ההיגיון ש-(א)(2) לא נוגע בזכות להיכנס לישראל.

גור בליי: אם עכשיו מגיעים למצב שכך הוא הדבר, אם אני מבין נכון ואני מנסה להבין בעודי מדבר - - -

יעקב אשר: - - -

גור בליי: וגם השבעה ימים - - -

איל זנדברג: כל המגבלות צריכות לחול עכשיו גם על תקנות לפי (א)(2).

איל זנדברג: זו ההערה התמציתית שלי.

איל זנדברג: לגבי המהות שהוחלטה פה – אני רואה פה קושי חוקתי, אנחנו ננסה להתייעץ ולהבין במה הדברים אמורים.

איל זנדברג: אבל לכל הפחות, תעשו את ההשלמה, כי אחרת זה יוצר אנדרוגינוס בין ההסדר שהוצע לבין התיקון שלא משלים אותו.

גור בליי: לכל אורך הדרך זה משפיע - - -

מיכל גולדברג: לא, לא.

מיכל גולדברג: אדוני, אני מבקשת להבהיר.

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים פה על הוספת חובה של אדם לפני שהוא נכנס במעבר גבול יבשתי, להציג תוצאת בדיקה שלילית שהוא ביצע 72 שעות לפני הבדיקה.

מיכל גולדברג: זו בדיוק אותה חובה שמוטלת על אדם לפני שהוא עולה על כלי טיס יבשתי, וזה בתקנות ל-28 ימים בלי חוות דעת ובלי כלום.

מיכל גולדברג: אם רוצים, אפשר את ההצעה של חברי הכנסת ושל הוועדה לתקן לא כאן, אלא בכלל בתיקון של כלי הטיס, להבהיר שם שזה יחול גם לגבי כניסה במעבר גבול יבשתי.

יעקב אשר: מאה אחוז.

יעקב אשר: תתקנו את זה שם.

איל זנדברג: אני לא מבין למה.

איל זנדברג: יש הצעה ממשלתית.

איל זנדברג: אני מבקש שכולנו נדבוק בה, כל משרדי הממשלה.

יעקב אשר: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

יעקב אשר: אתה מסביר לי את הצעת החוק הממשלתית, הכול טוב ויפה.

יעקב אשר: אני שואל אותך כרגע, ותתרגם לי את זה לחיים, בסדר?

יעקב אשר: לא סעיף קטן (א)(1) וכל זה, כי בזה אני מתכדרר.

יעקב אשר: אמרנו את דעתנו בהחלטה.

יעקב אשר: וכמו שאתה עושה עם החלטות ממשלה, אתה הרי מתרגם אותן, אף אחד לא מקריא לך אותן בצורה הזאת.

יעקב אשר: נכון?

יעקב אשר: אתם מתרגמים אותן.

יעקב אשר: אני רוצה ואני מתחבר למה שאמרה מיכל – אין לי בעיה שזה לא יהיה פה אם זה עושה לך בעיה - - -

איל זנדברג: לא, זה לא העניין של המיקום.

יעקב אשר: אני מתייחס לעלייה למטוס ולכניסה במעבר גבול אותו דבר.

יעקב אשר: זה הכול.

יעקב אשר: ולכן אני רוצה שתהיה בדיקה שלילית כשהוא מגיע לשם, זה הכול.

יעקב אשר: ואם הוא יהיה חיובי, אז יש לו בעיה כמו שיש לו בעיה לעלות על המטוס.

יעקב אשר: הרי גם אתה קובע את זה.

יעקב אשר: לא חברת התעופה קבעה את זה, אתה קבעת את זה.

יעקב אשר: אתה בסוף קובע את זה.

יעקב אשר: לא חברת התעופה קבעה את זה.

יעקב אשר: אתה קבעת את זה.

יעקב אשר: אתה בסוף קובע את זה שהוא יעשה בדיקה 72 שעות קודם.

איל זנדברג: בוא ניקח דוגמה.

איל זנדברג: נניח שהוא הגיע ממדינה שבה חברת התעופה לא בדקה, אין לה כוח אדם, היא לא בודקת, היא לא קיימה את החובה שלה לבדוק לפני העלייה למטוס - - -

יעקב אשר: אני חושב שצריך שיהיה מחויב גם כן.

איל זנדברג: אבל הגיע הבן-אדם לנתב"ג וחברת התעופה לא קיימה את חובתה.

איל זנדברג: זה יכול לקרות.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: סליחה.

יעקב אשר: מיכל, האם החובה לעשות בדיקה לפני שמגיעים לארץ היא חובה גם בחו"ל או שהיא לא חובה גם בחו"ל?

יעקב אשר: זאת אומרת, זה תלוי רק בחברת הטיסה?

מיכל גולדברג: לא, לא.

מיכל גולדברג: חלה על האדם הספציפי, ובנוסף לזה הטלנו גם חובה על חברת התעופה כתנאי לאפשר בכלל לאדם - - -

עמית הלוי: החובה היא על האדם.

עמית הלוי: למה החובה היא על החברה?

יעקב אשר: בדיוק.

יעקב אשר: אז זה אותו דבר, גם פה, במעבר רגלי, החובה היא על האדם, ולא על חברת התעופה.

יעקב אשר: זהו.

יעקב אשר: תצאו להתייעצויות.

יעקב אשר: אין לי בעיה.

עמית הלוי: "חובת נוסע כאמור, להציג תוצאה שלילית.

עמית הלוי: "

יעקב אשר: בדיוק.

איל זנדברג: אני יודע.

איל זנדברג: אנחנו ניסחנו את זה.

איל זנדברג: אני יודע מה כתוב.

איל זנדברג: אבל ההשוואה שאתה עושה בין הרגע שהוא עומד בפני בקר הגבולות במעבר היבשתי לבין הרגע שהוא עולה אל המטוס בשדה התעופה אי שם בעולם, אני חושב שזו לא השוואה נכונה.

יעקב אשר: אם האדם מגיע לשדה התעופה וחברת המטוסים לא עושה לו את הבדיקה הזאת - - -

איל זנדברג: והוא נוחת בישראל?

יעקב אשר: רגע.

איל זנדברג: זו ההשוואה שאני עושה.

איל זנדברג: אבל הוא מגיע כבר לפני לפקיד - - -

יעקב אשר: אבל בהנחיות שיצאו לציבור – אתה מבין מה שאתה עושה?

יעקב אשר: אתה רוצה שאנשים יחפשו חברות שלא עושות את זה כי אז תנחת בישראל.

יעקב אשר: אתה אומר לו, תכניס את הרגל שלך בחרך של הגבול ואז אתה תחסוך את זה.

יעקב אשר: אני לא מבין את זה.

יעקב אשר: הרי הולכות לצאת הודעות לציבור.

יעקב אשר: איך תכתוב את זה?

יעקב אשר: יבוא בן אדם ויעלה לטיסה וחברת הטיסה תגיד לו, נגמרו לנו המטושים, ובתקנות כתבת לו שהוא חייב, הוא יורד למטה.

יעקב אשר: אבל אחד יותר חכם ויותר אמיץ, יגיד, רגע, יש לי חבר במשרד המשפטים שאמר לי שאם נפלתי עליהם פה בארץ, אכלו אותה.

יעקב אשר: אני לא מוכן לזה כחבר ועדה.

יעקב אשר: אתם רוצים לשנות, תעשו מה שאתם רוצים.

יעקב אשר: אני אמרתי את דעתי.

יעקב אשר: יש רוב של חברי ועדה שחושבים ככה.

יעקב אשר: הממשלה חושבת שזה לא טוב, תגידו לא טוב ותמשכו את החוק.

איל זנדברג: הצעתי - - - רק לתקן את (ב)(2), להפנות ל-(א)(2) ולא רק ל-(א)(1).

איל זנדברג: זאת הצעתי כרגע.

יעקב אשר: תגיע להסכמה עם משרד הבריאות כי אני לא יכול להיכנס כרגע - - -

עמית הלוי: אני מציע לתקן את סעיף 12 - - -

יעקב אשר: או לתקן, כמו שהיא אמרה, בסעיף שמדבר על הבדיקות.

יעקב אשר: מצוין.

יעקב אשר: ואז אני יודע שדין אחד לכולם.

גור בליי: אבל דווקא העובדה שזה נמצא ב-12 מבססת את ההבדל בין שני הדברים האלה, זה מבסס את ההבדל ששם אתה לא רוצה לסכן - - -

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אז אמרתי לך, על זה לא.

יעקב אשר: הסיפור של המטוס והמטוס ביחד ולסכן את האחרים, זה לא ההבדל.

יעקב אשר: אתה יודע מה, ואם זו קבוצת מטיילים שנסעה בארץ ונסעו באוטובוס ארבע שעות מהג'בלאות שהם טיפסו בהן קודם.

יעקב אשר: חבר'ה, אני מבקש, סעיפים קטנים והגדרות – אנחנו אמרנו את דעתנו.

יעקב אשר: זה שאני לא יודע לתרגם את זה לסעיף (א), אני מבקש שגם אל תשתמשו בזה.

ניצן רוזנברג: גם להבנתך, ועדת חריגים צריכה לחול על המצב הזה של הבדיקות?

מיכל גולדברג: לא, לא.

מיכל גולדברג: לבדיקה 72 שעות מראש – לא.

יעקב אשר: לא, לא אם נפטור אותו מזה או לא.

יעקב אשר: אם הוא חיובי והוא חולה מסוכן, אז כן, ודאי שכן.

מיכל גולדברג: אדוני, יש פה הבדל מאוד מהותי.

מיכל גולדברג: אנחנו לא אוסרים על בן אדם להיכנס למדינת ישראל.

מיכל גולדברג: אנחנו אומרים, כל עוד אתה חולה, כתנאי לעלות על כלי טיס או כתנאי לעבור בתחנת גבול, אתה צריך להציג תוצאת בדיקה שלילית לבדיקת קורונה.

מיכל גולדברג: זה התנאי כדי לעבור במעבר גבול או כדי לעלות על טיסה.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: אם הוא חיובי, הוא יישאר בירדן איפה שהוא היה.

יעקב אשר: אם הוא חולה מסוכן, הוא יגיש בקשה ויתחשבו בזה.

מיכל גולדברג: המניעה היא מניעה זמנית.

מיכל גולדברג: כל עוד אתה חולה, תתכבד ותישאר איפה שאתה נמצא.

מיכל גולדברג: אתה לא תוכל להיכנס - - -

יעקב אשר: אני שואל שאלה אחרת.

גור בליי: אין ועדת חריגים?

מיכל גולדברג: אין ועדת חריגים, ויותר מזה - - -

יעקב אשר: רגע, תני לי לעצור אותך.

יעקב אשר: אבל אם הוא חולה ופתאום מצבו התדרדר, אז הוא נשאר בירדן?

יעקב אשר: זה לא מקובל.

איל זנדברג: ואם הביטוח הרפואי שלו נגמר, הוא נמצא בירדן, והוא צריך לשלם כסף, הוא לא יבוא לקופת החולים שלו בארץ, הוא אזרח ישראלי - - -

יעקב אשר: רגע, רגע.

יעקב אשר: זנדברג, שכחתי את השם הפרטי שלך.

יעקב אשר: אני לא מבין רק דבר אחד.

יעקב אשר: מה הבעיה שלך שיחול עליו גם הדבר הזה.

יעקב אשר: שתחול עליו ועדת חריגים.

יעקב אשר: אם זה מקרה הומניטרי או לוויה, אמא שלו מתה – אותו דבר, כמו שאת עושה בכל דבר.

יעקב אשר: למה לא? אני אומר עכשיו הודעה למשרד הבריאות ולמשרד המשפטים.

יעקב אשר: איך תנסחו את זה, ממש לא מעניין אותי.

יעקב אשר: לא מעניין אותי.

יעקב אשר: אנחנו נקריא את זה בסוף.

יעקב אשר: אני מבקש שבמהלך 20 הדקות הקרובות תגיעו לנוסח שאומר, דבר ראשון, שוויון בזה שצריך שתי בדיקות.

יעקב אשר: דבר שני, חלים על הדברים האלה אותן ועדות הומניטריות ואותו שיקול דעת, כי אי אפשר לחיות בלי שיקול דעת.

יעקב אשר: אי אפשר.

יעקב אשר: גם את לא יכולה לחיות בלי זה.

מיכל גולדברג: אני רק אגיד על חובת הצגת בדיקה שיש כרגע בכלי טיס – אין ועדת חריגים.

עמית הלוי: מה היום עושה בכלי טיס מי ששלילי?

עמית הלוי: נשאר בלונדון, נשאר בלונדון.

מיכל גולדברג: הוא לא יכול לעלות על מטוס, ואדוני, אני אוסיף עוד - - -

גאל אזריאל: כרגע בתקנות התעופה, ועדת חריגים היא ברמת התקנות ולא ברמת הצעת החוק.

מיכל גולדברג: חשוב לי לומר שכמעט כל המדינות בעולם קבעו את התנאי הזה, כולל מדינות מערביות, ארה"ב, כמעט כל המדינות בעולם קבעו את התנאי הזה כתנאי לכניסה אליהן, ודווקא מדינת ישראל, לצערי, הייתה בין האחרונות שקבעו את העניין הזה.

איל זנדברג: מה הכוונה, התנאי הזה?

מיכל גולדברג: הכוונה לתנאי של הצגת תוצאת בדיקת קורונה שלילית.

מיכל גולדברג: ועוד פעם, מדובר פה על הגבלה זמנית כל עוד האדם חולה.

גור בליי: היה אפשר ללכת בצורה אחרת והרבה יותר דומה למה שעשינו בכניסה לאיזור תיירות מיוחד.

מיכל גולדברג: אבל זה משהו אחר לגמרי.

גור בליי: להגיד שאם בן אדם מגיע לגבול והוא חיובי, אז הוא יכול לחזור הביתה אבל בתנאי שהוא הולך בהתאם להוראות סעיף 20, בדרך המהירה, לא בתחבורה ציבורית - - -

עמית הלוי: מה מפריע לך, מיכל, שוועדת חריגים תחול על זה?

עמית הלוי: מה מפריע לך?

מיכל גולדברג: זה כשהוא כבר נמצא בישראל.

מיכל גולדברג: כשהוא כבר נמצא בישראל, המטוס כבר נחת בישראל והוא יצא חיובי - - -

עמית הלוי: אבל מה מפריע לך שתהיה ועדת חריגים גם על מי - - -

יעקב אשר: מיכל, אני מבקש שתחול ועדת חריגים גם על זה.

עמית הלוי: מה אכפת לך?

עמית הלוי: מה אכפת לך?

מיכל גולדברג: אנחנו נבדוק את זה.

יעקב אשר: מה?

מיכל גולדברג: אני אבדוק את זה, אדוני.

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: מה מפריע לך?

עמית הלוי: לכאורה יש בזה היגיון.

עמית הלוי: שתהיה ועדת חריגים, גם האדם הזה שנמצא והוא חיובי, יכולה להיות סיטואציה - - -

יעקב אשר: נגמר.

יעקב אשר: אני ביקשתי לנסח את זה בצורה הזאת, בהסכמה ממשלתית על הנוסח של היושב-ראש.

איל זנדברג: אנחנו תמיד מסכימים לנוסח של היושב-ראש, שיהיה ברור.

איל זנדברג: אבל במקרה הזה אנחנו מנסים לשכנע אותו לשנות את דעתו כדי שנוכל להסכים איתו.

גור בליי: אבל יש פה כמה שאלות.

גור בליי: יש פה ועדת חריגים.

גור בליי: יש את הנושא של הסטנדרט של חוות הדעת ואת משך הזמן.

גור בליי: אלה שלושה דברים.

גור בליי: שלושת הדברים האלה באים בצוואת חדא.

יעקב אשר: נו, מה הבעיה?

יעקב אשר: מיכל, האמיני לי, עדיף נוסח אחד על הכול.

יעקב אשר: זה לא פותח ולא פורץ שום דבר.

עמית הלוי: רק שיהיה ברור שזה תנאי כניסה, גור.

עמית הלוי: שום דבר אחר.

עמית הלוי: חוץ מהגבלה על תנאי הכניסה.

יעקב אשר: שזה לא הופך למקום דה לוקס בשביל להיכנס.

גאל אזריאל: רק כדי להבין - -

יעקב אשר: למה להבין?

יעקב אשר: סגרנו כבר.

גאל אזריאל: - - את הכוונה של היושב-ראש.

גאל אזריאל: אם רוצים להגביל את כל הדברים, האם צריך גם להגביל את העלייה למטוס או לכלי שיט לאותם התנאים?

גאל אזריאל: כלומר, הוועדה האפידמיולוגית, 14 ימים או שבעה ימים.

יעקב אשר: הפוך.

יעקב אשר: זה פינג פונג משפטי, מה שאתה עושה עכשיו.

יעקב אשר: כי הוא אומר, תחיל על זה גם את זה ואת זה.

יעקב אשר: ועכשיו את אומרת, אה, רגע, הוא הרים לי להנחתה, עכשיו אם ככה, אז תחילו.

יעקב אשר: חבר'ה, אני לא יודע לשחק את המשחק הזה.

גור בליי: לא.

גור בליי: זה יצר פשוט - - -

גאל אזריאל: כי זאת לא הייתה ההצעה.

גאל אזריאל: אנחנו מבקשים לדעת מה הוועדה מעוניינת לעשות.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: אז אנחנו מתקנים את הצעת הממשלה.

יעקב אשר: אנחנו מתקנים את זה.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד.

יעקב אשר: לדעתי, צריכה להיות אחידות בדברים הללו ככל הניתן.

יעקב אשר: אתם אמרתם, יש יתרון במעבר יבשתי.

יעקב אשר: אני לא רוצה שהיתרון הזה יהיה.

יעקב אשר: לא קיבלתי את מה שאמר גור לגבי הנושא של טיסה ביחד וכל זה.

יעקב אשר: זה נפל.

יעקב אשר: מעבר לזה, מה שתחליטו מקובל עליי.

איל זנדברג: נציגת רת"א מבקשת אם אפשר לעלות אותה בזום.

יעקב אשר: מי?

איל זנדברג: נציגת רת"א, עורכת הדין רננה לוי מבקשת לדבר.

מיכל גולדברג: אדוני, גם ד"ר שלמון ממשרד הבריאות גם מבקש להתייחס לנקודה.

יעקב אשר: בבקשה, ד"ר שלמון.

שלמון: אני עוקב בשקט אחרי כל הדיון, והיה לא מעט מה להגיד.

שלמון: נקודתית, לגבי אדם חולה יש כללים - - - מאוד מאוד ברורים איך נותנים לו להיכנס לישראל.

שלמון: זה מתבצע בהטסה רפואית תחת תנאי זהירות רבה מאוד.

שלמון: אנחנו הכנסנו עשרות רבות של חולים מאז תחילת המגפה לתוך ישראל בתנאים מבוקרים, ותודה לאל, לא היה אף מקרה של תקלה.

שלמון: כך שהעניין הזה כבר היום במסגרת הנוכחית פועל בצורה תקינה.

גור בליי: אתה יכול טיפה להסביר.

יעקב אשר: לא טיפה להסביר.

יעקב אשר: לא שמעת את ההתחלה.

יעקב אשר: תחזור על הדברים.

שלמון: אני חוזר על הדברים.

שלמון: אדם חולה בקורונה שצריך להיכנס לישראל, מגיש בקשה מסודרת דרך אחד הארגונים לפינוי רפואי.

שלמון: לרוב חברת הביטוח מטפלת בזה.

שלמון: יש כללים מאוד מאוד מסודרים איך מכניסים אדם כזה ארצה.

שלמון: אבל זה לא שאדם חולה מגיע לגבול, ואומר, תכניסו אותי, אני חולה.

שלמון: אדם כזה פונה מראש ויש הליך מסודר וזהיר ביותר איך עושים את זה.

איל זנדברג: האם מה שתיארת חל גם על מעבר יבשתי?

איל זנדברג: אדם חולה מגיע לטאבה ורוצה להיכנס בצורה מבוקרת, מפוקחת.

שלמון: כן, היו לנו.

שלמון: לצערי, כבר היו לנו כאלה.

שלמון: מגיע אמבולנס מסודר עם מיגון מלא, אוסף את האדם ומפנה אותו.

שלמון: היה לפחות מקרה אחד שאני יכול לזכור מטאבה.

איל זנדברג: כלומר, אין איסור על האדם להיכנס.

איל זנדברג: הוא צריך להיכנס בתנאים שמבטיחים את הבריאות.

איל זנדברג: זה ברור.

איל זנדברג: אנחנו רוצים להגן על הבריאות.

איל זנדברג: אבל פה מדובר על כך שיגידו לו, תסתמך על שירותי הבריאות בסיני.

עמית הלוי: רגע, רגע.

עמית הלוי: ועכשיו ההצעה היא להתנות את הדפיקה שלו בדלת בבדיקה עד 72 שעות.

עמית הלוי: ואת האפשרות שלו להיכנס - - -

שלמון: אם אדם נמצא חולה, הוא צריך לפנות מראש וכמובן צריכה להיות היערכות ברורה.

שלמון: אנחנו לא סירבנו להכניס אף אזרח ישראלי חולה.

עמית הלוי: אומרת מיכל, זה בהתאם לוועדת חריגים.

קריאה: שייכתב שאזרח חולה ייכנס בתנאים שייקבעו.

קריאה: אין לנו כוונה להביא - - - חולים סתם.

יעקב אשר: במקרה של אזרח חולה, אם אין לכם התנגדות לזה, בתנאים שייקבעו על ידי - - -

עמית הלוי: רגע, יעקב, סליחה.

עמית הלוי: ההצעה שהייתה קודם, שהחריגים או הסייגים, כמו שמוגדר בסעיף (א)(1) יחולו גם על כניסה אחרת.

עמית הלוי: אבל אומרת מיכל, העיקרון שאנחנו יכולים – כיוון שזה היה לב הוויכוח כאן עם משרד המשפטים – להתנות את הכניסה בבדיקה, הוא העיקרון שאנחנו מבקשים לקבוע.

עמית הלוי: האם יחולו עליו סייגים?

עמית הלוי: אני בעד שיחולו סייגים, שבהחלט יהיה אפשר בתנאים חריגים שהממשלה תקבע, אם זה התקנות שאומר ד"ר סלמון, אם זה אחרים, אפשר יהיה להכניס את האדם החולה.

עמית הלוי: אני לא נגד זה.

עמית הלוי: בתנאים מסוימים.

עמית הלוי: , אבל התנאים ייקבעו בתקנות.

עמית הלוי: אם התקנות יהיו באותה ועדת חריגים, אם ייקחו את הוועדה הקיימת, רוצה מיכל עכשיו להחמיר ולומר, בגלל המוטציה אנחנו מתנים את זה, זה דבר שהתנגדתם אליו קודם.

עמית הלוי: ודבר שני, באיזה תנאים, אני גם בעד מיכל, שתהיה אפשרות, בין אם זה התנאים שד"ר שלמון אומר, שתקבעו אותם בתקנות במשרד, הממשלה, ובין אם זה בדרך אחרת.

עמית הלוי: אלו שני הדברים.

עמית הלוי: אז לא צריך למסמס את התנאי.

איל זנדברג: אם כך ואם זאת הכוונה של הוועדה, צריך להוסיף ולומר שהממשלה תקבע תקנות לעניין דרך הכניסה של אזרח חולה לישראל - - -

עמית הלוי: היא לא חייבת להכניס אותו.

מיכל גולדברג: לא, לא.

מיכל גולדברג: זה לא בתקנות.

מיכל גולדברג: זה באישור פרטני.

שלמון: זה אישור פרטני.

שלמון: אני לא חושב שצריך תקנות.

שלמון: יש נוהל פנימי מאוד מסודר שעובד מצוין מאז תחילת המגפה.

עמית הלוי: בסדר, אבל ד"ר שלמון, אנחנו אומרים כאן שזה לא מחייב את הממשלה להכניס אותו.

עמית הלוי: הממשלה יכולה גם לא להכניס אותו, כמו שהיא מחייבת אדם בלונדון להישאר - - -

שלמון: לא.

שלמון: יכול להיות מצב חירום בישראל שבו אין לנו מיטות אשפוז - - - הרושם שאדם נמצא בסכנת חיים, ונגיד לו, כרגע לא מסתדר.

שלמון: תיאורטית יכול להיות, אבל לא קרה מאז תחילת המשבר.

עמית הלוי: בסדר גמור.

עמית הלוי: אז אני אומר, ברור שבמקרים כאלו וגם אולי לא במקרים כאלו, אבל זה מותנה, אנחנו רוצים לאפשר את זה לממשלה, כמו שאנחנו אומרים שמי שעבר בדיקה ונמצא חיובי, לא יכול לעלות כלי תעופה.

עמית הלוי: נכון?

עמית הלוי: אתה לא אומר שיגיש טופס.

שלמון: ברור.

שלמון: האדם חייב לטוס בכלי תעופה ייעודי.

שלמון: הוא לא יכול לעלות ולסכן נוסעים אחרים.

שלמון: יש בדיוק סדר מאוד מסודר איך הוא עולה ולאיזה כלי טיס הוא עולה, ואיך מתמגן הצוות בכלי הטיס.

שלמון: זה עובד בצורה מאוד ברורה.

מיכל גולדברג: אין בעיה.

מיכל גולדברג: אז הנוהל הזה יכול להיכלל בתקנות, מיכל.

יעקב אשר: אבל הוא אומר שחיובי הוא מכניס.

מיכל גולדברג: זה באישור פרטני, אדוני, ממשרד הבריאות.

איל זנדברג: למה אישור פרטני?

איל זנדברג: יש תקנות שאומרות איך הוא ייכנס.

איל זנדברג: ברגע שיגידו איך הוא ייכנס, שיגידו שהוא צריך שבע מסכות, אמבולנס ממוגן, מה שרוצים.

איל זנדברג: אבל למה צריך להבדיל בין חולים?

שלמון: גם חולה יהיה אישור פרטני כי כל מקרה כזה אנחנו דורשים שיגיע לבחינה שלנו, ואנחנו מוודאים שזה אכן מתבצע כמו שצריך.

איל זנדברג: בסדר גמור.

איל זנדברג: אז אתה אומר גם כן, באישור פרטני, ד"ר שלמון?

שלמון: נכון.

שלמון: אני מסכים עם מיכל שצריך להיות אישור פרטני.

איל זנדברג: סליחה.

איל זנדברג: אישור פרטני – יש זכות לכל אזרח להיכנס כשהוא חולה.

איל זנדברג: אם קובעים את התנאים, התנאים הם מהותיים, הם רפואיים.

איל זנדברג: צריך לקבוע אמבולנס הכי מוקפד.

איל זנדברג: ברגע שקבעו שזה צריך להיות באמבולנס עם שלושה פרמדיקים, מכוסה בניילונית על הפרצוף, אז מה זה משנה עם זה אזרח א' או אזרח ב'?

איל זנדברג: למה זה אישור פרטני?

איל זנדברג: למה זה אישור פרטני?

איל זנדברג: למה צריך להבחין בין האזרחים?

איל זנדברג: מה, מנכ"ל משרד הבריאות יחליט אם ייכנס יעקב ולא ייכנס לוי?

עמית הלוי: זה לא יעקב, אייל.

עמית הלוי: יש מחר מוטציה מפפואה גינאה - - -

איל זנדברג: אז זה יהיה כתוב בתקנות.

עמית הלוי: זה לא יהיה כתוב, כי זה משתנה מהיום למחר.

עמית הלוי: אי אפשר ככה לנהל מלחמה.

עמית הלוי: אי אפשר לנהל מלחמה ככה.

עמית הלוי: פשוט אי אפשר.

מיכל גולדברג: לכן זה בתקנות.

מיכל גולדברג: את התקנות אפשר לשנות מהיום למחר.

איל זנדברג: זה לא החלטה אישית, - - -

עמית הלוי: השוויון הוא מהותי.

עמית הלוי: לא, לא, לא.

עמית הלוי: אבל במלל הזה אתה לא מאפשר - - -

יעקב אשר: תאמין לי, עברו פה דברים בוועדה הזאת, ולא ראיתי מלחמה כזאת על דבר שלדעתי הוא אפילו לא בתחום האסתטיקה המשפטית.

יעקב אשר: סליחה שאני אומר.

איל זנדברג: זה בתחום זכויות אדם, אדוני היושב-ראש.

יעקב אשר: סליחה, זה לא זכויות אדם מה שאתה אומר עכשיו.

שבח שטרן: יש זכות גם לא לחלות ולא להידבק במחלות שמישהו אחר יביא.

שבח שטרן: גם זאת זכות.

יעקב אשר: מי זה?

יעקב אשר: מי מדבר?

קריאה: חבר הכנסת שטרן.

יעקב אשר: אני ממש מצטער שאנחנו בתוך העימות הזה כי אני אף פעם לא הולך לכיוונים האלה, בוודאי לא סתם.

יעקב אשר: אבל אנחנו מדברים על החיים.

יעקב אשר: אתם מדברים על משהו שהוא אמורפי.

יעקב אשר: הוא לא החיים.

יעקב אשר: זה לא החיים.

יעקב אשר: הצעתי משהו, שאלתם שאלה, השתכנעתי שטעיתי במציאות של החיים ושיניתי את זה.

יעקב אשר: אני מבקש בפעם האחרונה, יש לכם אפשרות אחת, איל, לצאת החוצה, להתייעץ עם מי שאתה רוצה להתייעץ ולהוציא החלטה שאתם רוצים למשוך את החוק או משהו כזה.

יעקב אשר: אני מבקש שהניסוח יהיה, אדוני היועץ המשפטי, ואל תשאל אותי איך כי זה כבר מתחיל להיות לי הרגשה של פיליבסטר.

יעקב אשר: אני אומר לכם את האמת.

איל זנדברג: חס וחלילה, אדוני, אנחנו ממש ממש לא.

איל זנדברג: אנחנו רוצים - - - מהר ואנחנו מופתעים פה, ולכן - - -

יעקב אשר: אני הבנתי הכול.

יעקב אשר: אנחנו קבענו את גבולות הגזרה.

איל זנדברג: לא נערכנו לדברים האלה.

יעקב אשר: קבענו את גבולות הגזרה, ואם זו הפרה של זכויות אדם, לדעתך, ומישהו ילך לבית משפט, שיפיל את זה, שיפיל את הכול.

איל זנדברג: אמרתי שזה נוגע לזכויות אדם.

איל זנדברג: לא אמרתי שזה - - -

יעקב אשר: דקה, דקה.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד.

יעקב אשר: זאת לא הפרה.

יעקב אשר: ולא רק שהיא לא הפרה, אלא היא מניעת אפשרות לאנשים מתוחכמים יותר להגיע לארץ בצורות כאלה ואחרות.

יעקב אשר: זה הכול.

יעקב אשר: זאת הייתה הכוונה שלי.

יעקב אשר: פה נשארה הכוונה שלי.

יעקב אשר: אני מרגיש שאני הולך להאג תיכף, אני צריך עורך דין וגור תפוס עכשיו.

איל זנדברג: חס וחלילה.

איל זנדברג: ניצן היא גם עורכת דין.

יעקב אשר: אז אני מבקש, תרדו לפרופורציות, עם כל הכבוד.

יעקב אשר: העברנו פה כבר דברים הרבה יותר הזויים.

יעקב אשר: פה זה לא הזוי.

יעקב אשר: פה הוא הגיוני, הוא נכון, הוא מתכתב עם החיים.

יעקב אשר: יש בעיה מסוימת שבאופציה כזו או אחרת זה יכול להיראות כאילו זה.

יעקב אשר: אני לוקח את האחריות על זה.

יעקב אשר: נקודה.

יעקב אשר: היו פה החלטות יותר קשות בבניין הזה, כשהייתי פה וכשלא הייתי פה.

יעקב אשר: ואני מבקש לצורך זה שנציג של משרד הבריאות ומישהו מכם, תשבו, תנסחו את זה, תראו את זה בבקשה, ביחד עם נציג או נציגה.

יעקב אשר: אנחנו ממשיכים את הדיון.

יעקב אשר: גור, בבקשה.

איל זנדברג: רננה לוי כתבה לי שלא שומעים אותה.

איל זנדברג: אני לא יודע מה היא רוצה להגיד.

יעקב אשר: רננה, בבקשה.

יעקב אשר: רננה שחר.

יעקב אשר: מי זו רננה לוי?

רננה שחר: אותה אחת.

רננה שחר: אני רק רוצה להגיד שמבחינת החובה של מפעיל כלי הטיס או מפעיל כלי שיט לבדוק בדיקת קורונה שלילית לפני שהנוסע עולה, מבוססת על ההנחה שהמפעיל נכנס לישראל, כי זה גם מפעילים זרים.

רננה שחר: ואי אפשר להחיל חובות על מפעילי כלי תחבורה יבשתיים זרים מחוץ לישראל.

רננה שחר: באופן כללי זה לא אותו הסדר.

רננה שחר: מפעילי כלי טיס זרים נכנסים למרחב האווירי של ישראל לישראל וכך גם מפעילי כלי שיט.

רננה שחר: זה לא קורה במעברים היבשתיים, ולכן זה מעט שונה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: מהמבט של כלי תחבורה, אם הייתי עכשיו לומד כלי תחבורה, את צודקת.

יעקב אשר: אני מדבר מהאדם, לא מכלי התחבורה שלו.

יעקב אשר: ואת זה כבר מהתחלה אמרתי, כי הבנתי את מה שאמרתי לי, גור.

יעקב אשר: אבל אני מתייחס בסוף לאדם, כי אדם שירצה להיות תחמן, יחליף את כלי התחבורה, יעשה החלפות, במקום מטוס, הוא יבוא דרך גבול עם אוטובוס.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: אפשר להמשיך את ההקראה?

יעקב אשר: אבל אני מבקש שיהיה לנו לקראת הסוף את הניסוח.

גור בליי: רגע, הקראתי ועוד לא התייחסתם לתוספת ב-7א(ב)(3), "הממשלה שקלה את הצורך בתקנות" - - -

יעקב אשר: היא אמרה שכן.

גור בליי: מקובל?

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: מרוב שאנחנו שם – היא אמרה, אפילו את זה אני זוכר.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: עכשיו אנחנו עוברים לסעיפים של ועדת חריגים.

יעקב אשר: אם לא מקובל משהו, אז להגיד בהתחלה.

שי סומך: לא (א)(2).

שי סומך: אישור של הטסה רפואית זה משהו רפואי לגמרי.

שי סומך: צריכים להיות חריגים, אבל אני לא בטוח שזה צריך להיות לפי ועדת חריגים.

מיכל גולדברג: אני לא עקבתי.

יעקב אשר: לא היית איתנו, אז זה לא טוב.

מיכל גולדברג: אני מצטערת.

יעקב אשר: גור הקריא, אבל הוא הוסיף (א)(2).

גור בליי: אני לא רוצה.

גור בליי: עכשיו אנחנו נדבר על זה.

גור בליי: אני שם את זה כרגע על המדף.

יעקב אשר: עוד פעם (א)(2) ההוא?

מיכל גולדברג: אז על זה נדבר בנפרד.

גור בליי: נדבר בנפרד.

גור בליי: אני שם את זה עם כוכבית.

יעקב אשר: מי ראש הוועדה הזו?

יעקב אשר: אם הממשלה תרצה לשים פה שר לעניין, היא לא יכולה?

מיכל גולדברג: היא יכולה, אדוני.

מיכל גולדברג: יש סעיף בהמשך, עוד לא הקראנו, סעיף קטן (י): "הממשלה תמנה" - - -

יעקב אשר: היא יכולה או לא יכולה?

מיכל גולדברג: היא יכולה.

יעקב אשר: היא יכולה.

יעקב אשר: אז הלאה, תמשיך.

איל זנדברג: לא.

איל זנדברג: היא לא יכולה לקבוע שר.

איל זנדברג: היא יכולה לקבוע יושב-ראש לוועדה, אבל זו ועדה שמחליטה החלטות פרטניות, זה בדרך כלל החלטות אישיות פרטניות, 1,000 החלטות שיש ביממה עכשיו, עם סדר גודל של מאות רבות.

איל זנדברג: לא אמור להיות גורם פוליטי שמחליט בעניינו של פלוני או אלמוני.

איל זנדברג: זה לא עניין של מדיניות.

יעקב אשר: לא, לא פוליטי.

יעקב אשר: אני רציתי לדרוש איש ציבור.

יעקב אשר: אני לא אמרתי שר וגם לא אמרתי מאיזו מפלגה.

איל זנדברג: ברור.

איל זנדברג: אבל בדרך כלל בוועדות כאלה שרים לא אמורים לכהן בראשן או בתפקידים כאלה.

קריאה: ובוודאי לא בתקופת בחירות.

מיכל גולדברג: אדוני, אני אשמח להתייחס.

מיכל גולדברג: בסעיף קטן (י) יש התייחסות ליו"ר הוועדה.

מיכל גולדברג: בנוסח הממשלתי נכתב, הממשלה תמנה את יושבי-ראש ועדת חריגים וועדת ההשגות.

מיכל גולדברג: הוועדה ביקשה להוסיף: "מקרב חבריהן".

מיכל גולדברג: זה באמת מונע - - -

איל זנדברג: גם אם לא כתוב "מקרב חבריהן", הבסיס של משפט מינהלי הוא שיש גוף והיושב-ראש שלו הוא מבין חברי הגוף.

איל זנדברג: הוא לא בא מלמעלה.

מיכל גולדברג: זה לא הסיכום.

איל זנדברג: זה בוודאי הסיכום.

איל זנדברג: יש שלושה חברים ויש יושב-ראש.

איל זנדברג: זה לא שפתאום הגוף הופך להיות זוגי כשבנו אותו אי זוגי.

איל זנדברג: הסעיף הזה בנוי כך שיש חברים.

איל זנדברג: הממשלה יכולה להרחיב לעוד שני נציגים, רצו לאפשר גמישות כי לא ידעו איזה משרדים, אז קבעו שלושה משרדים סטטוטורית שייקבעו בלשון החוק, ועוד שני משרדים הממשלה יכולה להוסיף כראות עיניה.

איל זנדברג: אבל יושב-ראש של גוף, במשפט המינהלי, בא מתוך הגוף.

איל זנדברג: יושב-ראש הכנסת הוא חבר כנסת.

קריאה: מי יהיו החברים בגוף?

עמית הלוי: ומה הבעיה שיהיה יושב-ראש מחוץ לגוף?

עמית הלוי: איפה קבעו בחוק שאסור?

עמית הלוי: איפה כתוב בחוק שאסור?

יעקב אשר: רגע, רגע, רגע.

מיכל גולדברג: אדוני, הסיכום הממשלתי היה שאפשר למנות את יושב-ראש הוועדה מחוץ לוועדה.

מיכל גולדברג: הוא יכול להיות גם גורם שהוא לא חבר בוועדה, ולכן בכוונה בנוסח הממשלתי, בסעיף קטן (י), נאמר, הממשלה תמנה את יושבי הראש של ועדת חריגים ושל ועדת ההשגות.

מיכל גולדברג: נקודה.

יעקב אשר: להוסיף עכשיו?

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים לא להוסיף "מקרב חבריהן" , כדי לאפשר לממשלה - - -

יעקב אשר: הבנתי.

יעקב אשר: אני שואל, הנוסח הממשלתי שיצא יצא לא "מקרב חבריהן"?

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: בכוונה זה יצא כך.

יעקב אשר: אז ככה הוא יישאר.

יעקב אשר: ככה הוא יישאר, והממשלה תחליט מה שהיא תחליט, והיועץ המשפטי יגיד לה אם זה מותר או אסור.

יעקב אשר: למה להכניס את זה לפה?

יעקב אשר: לא מספיק ויכוחים היו לי פה היום?

יעקב אשר: בשביל מה צריך עוד?

קריאה: רק לפי הבנתנו, לא יהיה שר שיהיה יושב-ראש.

קריאה: אם אין, אז בכלל אין בעיה.

יעקב אשר: אני לא ביקשתי שיהיה שר.

יעקב אשר: אני רק אומר דבר אחד.

יעקב אשר: אני כן הייתי מכניס את זה, אבל אני משאיר את זה לשיקול דעת הממשלה עכשיו כי אני לא רוצה להיכנס לכל זה.

יעקב אשר: אני חושב שצריך להיות פה נציג של משרד הרווחה או עובד סוציאלי במקצועו.

יעקב אשר: אני חושב שצריכים להיות אנשים כאלה.

יעקב אשר: לא מעניין אותי שר.

יעקב אשר: איש ציבור אני רוצה.

יעקב אשר: מישהו שהוא לא רק נציג של בריאות אפידמיולוגית, חוץ דיפלומטית ומי עוד?

יעקב אשר: רשות אוכלוסין אולי כן צריך להיות.

יעקב אשר: צריך להיות עובד סוציאלי, צריך להיות איש ציבור, לא משנה באיזה תפקידים הוא היה.

יעקב אשר: שר לשעבר, אוקיי?

יעקב אשר: מה זה משנה?

יעקב אשר: צריך פה מישהו אם טאצ' לחיים גם כן, כי זה החיים.

יעקב אשר: אתם כל היום מתווכחים איתי על פסיקים, ואני מדבר על החיים.

יעקב אשר: על זה אני מדבר.

שי סומך: אדוני, אני רק אסביר בשני משפטים - - -

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אם אתה מתכוון להסביר לי למה לא שר – זה לא מעניין אותי עכשיו.

יעקב אשר: את זה נעשה על כוס קפה בהזדמנות אחרי הקורונה.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: מה הבעיה, גור?

גור בליי: פשוט קפצנו כבר לסעיף (י).

גור בליי: אני רוצה להבין מה הכוונה - - -

יעקב אשר: איזו כוונה?

יעקב אשר: על מה?

גור בליי: את מי הם רוצים להביא מבחינת היושב-ראש.

גור בליי: כי מקובל שאחד החברים הוא היושב-ראש.

יעקב אשר: גור, אני הבנתי ואמרתי שאני נצמד לנוסח הממשלתי.

עמית הלוי: רגע, אני רוצה להבין וחשוב שזה ייאמר לפרוטוקול, יעקב.

עמית הלוי: לפי הנוסח הממשלתי, היושב-ראש נוסף לשלושה, יכול להיות נוסף לשלושה.

מיכל גולדברג: יכול להיות נוסף.

עמית הלוי: אם זה לא ברור, אז צריך להבהיר את זה.

יעקב אשר: זה ברור.

עמית הלוי: לא, זה לא ברור.

עמית הלוי: יש פה פרשנויות שונות.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: הם אומרים משהו אחר - - -

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: הם אומרים שני דברים.

עמית הלוי: תאמין לי שהקשבתי, יעקב.

עמית הלוי: הם אומרים שני דברים.

עמית הלוי: הם חושבים שהמינוי יהיה אחד משלושתם, אותו עובד ששר הפנים מינה - - -

יעקב אשר: אבל את זה הם אמרו.

יעקב אשר: אני מדבר איתך על מה כתוב.

יעקב אשר: עמית, אתה עורך דין ואני לא.

עמית הלוי: גם אני לא.

עמית הלוי: כשיש פרשנויות, תמיד אחרי זה אומרים, המחוקק השאיר חוסר בהירות.

יעקב אשר: אז אני עושה את זה בלי פרשנויות.

יעקב אשר: אני נצמד לנוסח הממשלתי בעניין הזה.

יעקב אשר: ואם הממשלה תרצה שר ויגידו לה בממשלה שלא, אז זו בעיה שלכם.

עמית הלוי: אז אני אומר את הצעתי.

עמית הלוי: אני מציע שבסעיף (י) יהיה כתוב: הממשלה תמנה את יושבי-הראש של ועדת חריגים ושל ועדת ההשגות מתוך הוועדה או מחוצה לה.

איל זנדברג: אנחנו רוצים לדבוק בהצעה הממשלתית.

יעקב אשר: אבל בהצעה הממשלתית הקראת את זה ככה.

קריאות: - - -

עמית הלוי: לא כתוב - - -

יעקב אשר: אז לא שמעת את מיכל.

עמית הלוי: זאת הצעתי ואני גם אציע הסתייגות על זה.

עמית הלוי: אני מראש אומר, אני מציע הסתייגות על הסעיף הזה.

יעקב אשר: מה היא אומרת?

עמית הלוי: ולא רק זה.

עמית הלוי: שי, אני מסתייג מדבריך, מהמעט שאמרת, כאילו שר לא יכול להיות יושב-ראש.

עמית הלוי: להיפך.

עמית הלוי: בדיוק מה שאמר יושב-ראש הוועדה.

עמית הלוי: אנחנו מנוסים בזה, תאמין לי.

עמית הלוי: אני גם עבדתי בממשלה כמה שנים.

עמית הלוי: אנחנו מנוסים בזה שדווקא הצורך באדם שיש לו טאצ' למדיניות ציבורית במובן הרחב, כמו שאמר היושב-ראש, לא משהו שכתוב במדף - - - בסוף השיקולים האלו של ועדת חריגים - -

יעקב אשר: או דווקא מה שהממשלה בחרה, במקרה באמת אדם ראוי לעניין הזה.

עמית הלוי: - - הם שיקולים קשים.

עמית הלוי: השר שטייניץ פנה אליי ואמר לי שנורא קשה לו, כמו שאמר פה איל, בגלל שזה המון החלטות, אז יכול להיות שיחליטו שאין לו זמן, יכול להיות.

עמית הלוי: אבל לומר אפריורית כאילו הדבר הזה אסור – להיפך, זאת הסמכות של הממשלה, זו החובה שלה לשקול שיקולים רחבים מעבר לממד אחד ולקחת את כל הממדים בחיים.

עמית הלוי: ולכן אני בעד.

עמית הלוי: ואם לא, אני אגיש הסתייגות.

עמית הלוי: כבר מראש תרשום את ההסתייגות, גור, שבסעיף (י) יהיה כתוב: הממשלה תמנה את יושבי-הראש של ועדת חריגים ושל ועדת ההשגות מתוך חברי הוועדה או מחוצה לה.

עמית הלוי: אני מגיש את ההסתייגות הזאת, בבקשה.

יעקב אשר: אני הבנתי קודם ממה שאת אמרת, מיכל - - -

עמית הלוי: לא כתוב.

עמית הלוי: ככה היא פירשה את זה.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: שזו לא פרשנות שלך.

יעקב אשר: זה כתוב במפורש שהיא תמנה, אז ברגע שהיא ממנה היא יכולה למנות – אין פה הסתייגות שרק מקרב חבריה.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: היא יכולה למנות.

מיכל גולדברג: לכן אני התנגדתי להצעה של הייעוץ המשפטי של הוועדה כדי לאפשר את זה, כי בנוסח הממשלתי העניין הזה נדון וזה מה שהתקבל, שתהיה אפשרות למנות יושב-ראש לא מבין - - -

יעקב אשר: אני מציע להיצמד לנוסח הממשלתי.

עמית הלוי: לא, כי אני שומע פה - - -

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תגיש את זה כהסתייגות.

יעקב אשר: הלאה.

עמית הלוי: הנה, הגשתי.

יעקב אשר: תגיש כהסתייגות.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: מקובל?

מיכל גולדברג: כן.

גור בליי: שוב, זה הכלל הרגיל.

גור בליי: אין עיכוב ביצוע אוטומטי.

גור בליי: אחרי זה יש תיקון עקיף משלים של הדבר הזה.

אנחנו מציעים: אני חושב שזה הגיוני שיש רלוונטיות.

איל זנדברג: מהי רלוונטיות זו שאלה גדולה.

איל זנדברג: ראית כאן, יש דעות שונות בקרב חברי הכנסת.

איל זנדברג: בוא נשאיר לממשלה את הגמישות.

יעקב אשר: כן, נשאיר את זה ככה.

יעקב אשר: רק אני אומר, ואני פונה מכאן לנציגי הממשלה ותעבירו את זה, שאני חושב שצריך להיות נציג של משרד הרווחה ואדם עם הכשרה של עובד סוציאלי כי אלה דברים הומניטריים.

יעקב אשר: יש מקצוע לכל דבר.

יעקב אשר: אני חושב שאם היו בונים – ועל זה הייתם צריכים להיאבק.

יעקב אשר: לא להיאבק אם יהיה שר או לא יהיה שר.

יעקב אשר: שר הוא טוב לי כי יש לך על מי לתת ביקורת.

יעקב אשר: על פקידים אתה לא יכול להביא ביקורת על החלטות משונות.

יעקב אשר: אם אתם רוצים באמת את החיים עצמם, לא את הדברים הנוספים – סליחה, קצת הצלחתם להרגיז אותי – אז הייתי שם אנשי מקצוע מהתחום, ומשרד הבריאות פה לא אפידמיולוג.

יעקב אשר: אפידמיולוג זה אחד.

יעקב אשר: אני הייתי שם גם רופא שיחליט על מצבים מסוכנים הומניטריים.

יעקב אשר: אם זה סוכרת זה מסוכן, כן או לא.

יעקב אשר: ועובד סוציאלי לעניין הזה.

יעקב אשר: ושאותם יתכלל שר שיצטרך לעמוד מולם ולשמוע את חוות דעתם, ולקבל החלטה של חיים או מוות.

יעקב אשר: אין לי בעיה עם זה.

יעקב אשר: אני מרגיש נהדר להסתכל על עצמי בראי בבוקר, גם אם זה יהיה שר, ובטח אם זה יהיה שטייניץ, בלי לפגוע באחרים.

אריאל קלנר: לגבי ההחלטה בהשגה ניתן להגיש עתירה מינהלית לבית המשפט לעניינים מינהליים – מה הם זמני התגובה?

אריאל קלנר: לפני כן כתוב 24 שעות ויש תשובה.

מיכל גולדברג: בבתי משפט לענייניים מינהליים יש את סדרי הדין שלהם, כפי שהם פועלים כמובן.

עמית הלוי: מה הם?

עמית הלוי: יש מגבלה לבית משפט?

עמית הלוי: הוא יכול לתת החלטה בעוד 20 שנה?

מיכל גולדברג: תיאורטית, כן.

מיכל גולדברג: אבל בתי משפט לעניינים מינהליים נותנים החלטות במהירות.

מיכל גולדברג: רק לאחרונה היה לנו דיון שבית משפט לעניינים מינהליים קבע ביום שישי.

גאל אזריאל: בדיוק השבוע היה לנו דיון ביום שישי שנגמר ביום ראשון.

גאל אזריאל: בתי המשפט יודעים לטפל בדברים האלה בצורה דחופה.

עמית הלוי: אבל הוא מציע להגביל את זה בחוק.

עמית הלוי: כמו שהגבלתם את ועדת ההשגות, הוא מציע לומר שגם בית המשפט יהיה חייב לתת החלטה תוך X שעות.

גאל אזריאל: זה מחייב לעשות תיקון עקיף.

אריאל קלנר: מה נראה לכם הגיוני?

אריאל קלנר: מה נראה לכם סביר?

אריאל קלנר: 48 שעות?

אריאל קלנר: 24 שעות?

אריאל קלנר: 72 שעות?

אריאל קלנר: בוא נכניס את זה לחוק, כדי שאנשים לא ייכנסו למצב שבו זה גם לא ברור ואנשים ייפלו בין הכיסאות.

יעקב אשר: 24 שעות זה הנוסח הממשלתי?

גור בליי: לא.

גור בליי: לגבי בית משפט אין התייחסות.

יעקב אשר: אז משרד החוץ רוצים להביא את גולדפרב, - - - אחד משניכם, בעניין ועדות חריגים?

אייל סיסו: אני רוצה להתייחס לסעיף שקבעתם, בחקיקה לקבוע 24 שעות.

אייל סיסו: אנחנו עוסקים בוועדה שקבעה הממשלה בראשות השר שטייניץ.

אייל סיסו: קיבלנו כ-1,500 בקשות ואושרו כרגע 500.

אייל סיסו: 24 שעות זה זמן בלתי ריאלי.

אייל סיסו: אנחנו נעשה כמובן לעשות מאמצים ולתת כמה שיותר מהר תשובות לאנשים.

אייל סיסו: אבל צריך להבין שאנשים לפעמים מגישים בקשות מהצד השני של העולם, בזמני עבודה שונים מישראל.

אייל סיסו: לפעמים עד שאתה ניגש לבקשות, הפסדת כבר 12 שעות שחלפו בהפרשי זמן, ולקבוע 24 שעות בחקיקה, לדעתי, זה דרקוני מדי ובלתי אפשרי לעמוד בזה.

אייל סיסו: כמובן, עוד פעם, השאיפה היא לתת כמה שיותר מהר.

אייל סיסו: זו נקודה אחת.

אייל סיסו: נקודה שנייה, - - - להביא אנשים נוספים, אנשי רווחה וכולי, אנחנו כמובן בעד, לא מתנגדים.

אייל סיסו: למרות שאנחנו מכירים ובקיאים, ובעלי ניסיון רב בנושא של מצוקות בחו"ל, לפחות במשרד החוץ אנחנו עוסקים בטיפול בישראלים במצוקה שנים על גבי שנים, מכירים את הבעיות ויודעים לטפל בהן, אבל כמובן נשמח אם עוד חבר ועדה כזה או אחר יצטרף עם ניסיון מתחומים שונים.

אייל סיסו: אני רק רוצה עוד פעם להדגיש, הנושא של הזמן הוא קריטי.

אייל סיסו: 24 שעות בחקיקה זה בעייתי מאוד.

עמית הלוי: יעקב, אני מציע בעקבות מה שהוא אומר, והוא אומר פה דברים חשובים, לאפשר שני הרכבים של ועדות, כי הוא אומר שהגישו להם 1,500 בקשות, הם הספיקו לדון ב-500, אתה מגביל אותם פה ל-24 שעות.

עמית הלוי: אני מציע שני הרכבים.

יעקב אשר: בלי להיכנס אם זה שני הרכבים, תגדילו מבחינתנו את כוח האדם לעניין הזה, וכמו שהמנכ"ל מינה בכיר אחד, שימנה עוד בכיר ויעבדו במשמרות.

יעקב אשר: מה הבעיה?

יעקב אשר: או במקביל, שני הרכבים.

גאל אזריאל: צריך לזכור שבאיזור מוגבל בחוק, ונראה לי שגם באיזור תיירות, הוועדות הן ל-12 שעות בלבד.

גאל אזריאל: זאת אומרת, הוועדה ביקשה לצמצם.

גאל אזריאל: הממשלה הציעה 24 שעות, ואתם ביקשתם שנצמצם את זה ל-12 שעות.

עמית הלוי: אבל הוא לא מצליח.

עמית הלוי: - - -

גאל אזריאל: יש גם כרגע נציגה של משרד המשפטים בוועדה - - -

יעקב אשר: אבל ההבדל פה, והוא מסביר לך מבחינתו כמשרד החוץ, שאלה דברים בין-לאומיים.

יעקב אשר: זה לא כמו באיים הירוקים באילת.

יעקב אשר: ולכן 24 שעות, אני מקבל את זה.

יעקב אשר: למרות שאני מעדיף 12 שעות.

יעקב אשר: הלוואי שזה היה 12 שעות, אבל אנחנו צריכים להיות גם זה.

יעקב אשר: אנחנו לא יכולים לרדת מ-24 שעות.

יעקב אשר: אני רק שואל את מיכל ואת משרד המשפטים, אם מחר הממשלה רוצה לשבט את הוועדה הזאת לשתי ועדות, שהן בעצם מאותו כוח, אז יש בעיה חוקית בעניין הזה?

איל זנדברג: אני אבדוק.

איל זנדברג: אבל אני חושב שצריך לתת לזה ביטוי בחוק כדי שלא תהיה בעיה.

איל זנדברג: רעיונית, אין בעיה.

יעקב אשר: אז תיתנו.

יעקב אשר: אם הממשלה תרצה - - -

קריאה: מספר הרכבים לפי הצורך.

איל זנדברג: השאלה היא אם צריך לתת לזה ביטוי בחוק.

יעקב אשר: באותם קריטריונים.

איל זנדברג: כן, כן.

איל זנדברג: אני מבין.

איל זנדברג: רעיונית, אין עם זה בעיה.

איל זנדברג: השאלה היא אם צריך לכתוב משהו או שזה - - -

יעקב אשר: אם צריך, תכתבו.

יעקב אשר: ואם לא צריך, אל תכתבו.

יעקב אשר: תודה רבה, אדוני.

יעקב אשר: הלאה, אפשר להמשיך?

עמית הלוי: צריך להוסיף הבהרה בסעיף (ג), שיתאפשרו הרכבים נוספים שונים, מספר הרכבים לפי החלטת הממשלה.

יעקב אשר: כן, אבל עמית, אם הם יגידו שלא צריך ואפשרי - - -

עמית הלוי: אבל אתה רואה שצריך.

עמית הלוי: שמעת עכשיו בן אדם - - -

יעקב אשר: לא, לא שלא צריך.

עמית הלוי: הבנתי, אם צריך להבהיר את זה בחוק.

יעקב אשר: אלא אם צריך להבהיר את זה בחוק.

עמית הלוי: כתוב בוועדה המסוימת, עם שלושה – יש פה ספציפיקציה של האנשים.

יעקב אשר: באותו הרכב, אותו דבר, מנכ"ל משרד - - -

עמית הלוי: למנות נוספים - - -

יעקב אשר: אני רוצה שיבוט של זה.

עמית הלוי: אז צריכה להופיע פה בסעיף (ג) אפשרות לשיבוט.

יעקב אשר: שיבוט.

יעקב אשר: זו לא ועדה שנוסח אשכנז וועדה בנוסח ספרד.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: זה נוסחי תפילה.

אריאל קלנר: מה אמרנו בסוף בנושא בית המשפט?

יעקב אשר: לגבי בתי המשפט, אנחנו לא יכולים להיכנס לזה כי אתה נכנס פה לתוך מערכת.

יעקב אשר: יש מה שנקרא סעד דחוף.

גור בליי: כן, וזה ניתן במקרים מתאימים.

גור בליי: לא הייתי נכנס פה ומתחיל לפתוח - - -

יעקב אשר: אין לדבר סוף, חברים.

יעקב אשר: אין לדבר סוף.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: אני אמשיך ב-(ט).

גור בליי: אם המנהל הכללי של אותו משרד אינו חבר בה, ברור שאם הוא החבר, אז אתה לא יכול למנות מישהו שיהיה מעליו שהוא כפוף לו.

גור בליי: מקובל עליכם, נכון?

יעקב אשר: מקובל עלייך?

יעקב אשר: את איתנו?

יעקב אשר: כי אני רואה שהיא לא איתנו.

מיכל גולדברג: כן, מקובל.

יעקב אשר: אני לא רוצה להיזכר בזה בעוד שעה.

יעקב אשר: איל, תדליף לה.

איל זנדברג: מה?

יעקב אשר: תראה לה איפה - - -

עמית הלוי: אז אם הוא מינה את עצמו כחבר ועדה, אז מי יהיה?

עמית הלוי: - - -

איל זנדברג: הכוונה היא לא יצטרכו למנות.

איל זנדברג: כתבנו את זה - - - ייווצר פער.

איל זנדברג: הרעיון שוועדת השגות יושבת בוועדת - - -.

איל זנדברג: גור צודק.

איל זנדברג: לא יכול להיות - - -

יעקב אשר: גם אני מבין את זה.

גור בליי: ישב הסמנכ"ל בוועדה הזו והמנכ"ל בהשגות.

גור בליי: מה תשים, את המנכ"ל בוועדה, והסמנכ"ל ישב עליו?

איל זנדברג: אף מנכ"ל לא ירצה לשבת בוועדת חריגים.

איל זנדברג: זה לא יעיל, זה לא הגיוני.

איל זנדברג: אנשים - - -

יעקב אשר: מיכל?

מיכל גולדברג: זה ברור מעליו.

מיכל גולדברג: איך המנכ"ל ישב בוועדת חריגים?

מיכל גולדברג: ברור שאז הוא לא - - -

איל זנדברג: אבל היו עוד דברים ברורים מאליהם בנוסח של החוק.

יעקב אשר: אפשר להוריד את זה?

גור בליי: אם לא צריך, אז נוריד את זה.

יעקב אשר: להוריד.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: זה מופיע בפרוטוקול, אם תשכחו את זה אחר כך.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: אז אנחנו חוזרים פה לממשלתית, בסעיף (י), ויש את ההסתייגות של עמית שרשמנו.

יעקב אשר: מקובל?

יעקב אשר: כי עליי זה מקובל מאוד.

מיכל גולדברג: כן.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: עכשיו אנחנו עוברים לפן המשלים בעצם, התוספת לנושא של הגבלת הטיסות.

גור בליי: פה יש כמה דברים.

גור בליי: בעצם התיקונים שאנחנו מציעים הם בעמוד הבא.

גור בליי: עשינו את זה בנוסח משולב כי קצת קשה לקרוא את זה לא בנוסח משולב.

יעקב אשר: מה המשמעות שלהם?

גור בליי: אני אסביר בדיוק את הדבר הזה.

גור בליי: אולי אני אתחיל קודם כל במה שלא בנוסח משולב, ושעליו אין הערות.

איל זנדברג: רק שאלה טכנית.

איל זנדברג: איך יודעים מה התוספת שלך ומה התוספת הממשלתית בנוסח המשולב?

גור בליי: אני תיכף אסביר, כי זה באמת טיפה מבלבל.

גור בליי: בלחץ הזמן לא עשינו את זה מספיק ברור.

גור בליי: אני אסביר.

יעקב אשר: תקרא, עד שתגיע לתיקונים.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: אני אקרא את סעיף 5.

גור בליי: אז שוב, הסמכה לתקנות לקבוע בהן,

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: זה לא נכנס בנוסח המשולב.

גור בליי: זה נשאר כפי שזה.

אריאל קלנר: ומה קורה אם לא?

אריאל קלנר: דיברנו על זה קודם, אם יש חברת תעופה שמתרשלת בתפקידה - - -

מיכל גולדברג: החובה היא גם על הנוסע וגם על חברת התעופה.

מיכל גולדברג: האמת היא שאלו הוראות שקבענו אותן כבר בתקנות בנושא תעופה שאושרו בוועדת הכלכלה ונקבע שם קנס מינהלי על חברת תעופה לגבי כל נוסע שהיא לא דרשה ממנו להציג בדיקת קורונה.

מיכל גולדברג: אני לא זוכרת כרגע את הסכום, אפשר לבדוק אותו, יחסית משמעותי, על כל נוסע שהיא לא ביקשה ממנו להציג את התוצאה.

מיכל גולדברג: וגם על הנוסע עצמו קבוע קנס מינהלי בסכום שאני יכולה לבדוק אותו אם הוועדה מתעקשת.

אריאל קלנר: אני אשמח והנקודה היא להבין מה הסנקציות כי גם היום יש אנשים שאומרים, אנחנו מעדיפים לשלם 5,000 שקל ולא נכנסים לבידוד ולא שום דבר.

מיכל גולדברג: לחברת התעופה אסור להעלות אדם כזה למטוס.

מיכל גולדברג: אם במקרה היא העלתה אדם שלא הציג תוצאה של בדיקת קורונה, הסנקציה כנגדה זה קנס, וכמובן גם נגד האדם עצמו.

מיכל גולדברג: זו הסנקציה שקבועה כרגע, ומן הסתם גם תהיה בהמשך.

עמית הלוי: היה מקום לומר שאם חברת תעופה עושה הפרה חוזרת של דבר כזה, אז צריך לקבוע סנקציה יותר חריפה.

גאל אזריאל: זה כלול כבר כרגע בתקנות - - -

עמית הלוי: מה כלול?

גאל אזריאל: העבירה החוזרת.

עמית הלוי: אבל זה כלול ככפל קנס, או משהו כזה, והיה ראוי לומר שחברה מפירה באופן סדרתי, צריך לתת להן סנקציה יותר חריפה.

יעקב אשר: אני יכול להבין מה הבעיה ומה השינויים?

גור בליי: לא הגעתי לזה.

יעקב אשר: תמשיך.

גור בליי: לגבי התיקונים שרצינו להציע קודם – באמת לא הספקנו להבליט את זה.

גור בליי: הממשלה זה התיקון שמחוק פה באמצע.

גור בליי: אני עובר לעמוד הבא, בעמוד 6 עשינו נוסח משולב.

גור בליי: לכתוב, בלב הדבר הזה: "וכן לעניין כניסה לישראל של כלי טיס הנושא נוסעים או יציאה מישראל של כלי טיס".

גור בליי: זה הגבלות על כניסה או יציאה של כלי טיס.

גור בליי: דבר אחד זה ניסוחי, להעביר את זה להתחלה.

גור בליי: אני חושב שזה יהיה יותר ברור.

גור בליי: זה עניין רק של נוסח.

גור בליי: העניין של מהות שאנחנו מציעים, וזה גם לגבי כלי טיס וגם לגבי כלי שיט – גם לגבי 8 וגם לגבי 9, זה בעצם לעשות קשירה בין ההגבלה על כלי הטיס לבין הסייגים – וזה לא קיים פה בנוסח הממשלתי – שהממשלה תקבע בתקנות.

גור בליי: זאת אומרת, כרגע הם אומרים, אנחנו יכולים לקבוע הגבלה על כניסה ויציאה של כלי טיס וכלי שיט.

גור בליי: נקודה.

יעקב אשר: משרד הבריאות, יש היגיון רב בעניין הזה.

מיכל גולדברג: אדוני, אנחנו מתנגדים לתיקון כאן, ואני אסביר למה.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים ששתי הסמכויות יישארו כשתי סמכויות נפרדות.

מיכל גולדברג: ברור שיש איזשהו קשר בין הסמכויות.

מיכל גולדברג: ברור שהאדם שכניסתו מותרת לישראל כן יהיה ככל הנראה חריג בתקנות תעופה לכלי טיס שמביאים לישראל אנשים שכניסתם הותרה.

מיכל גולדברג: אבל אנחנו מבקשים לא לקשור את זה ברמת החוק.

מיכל גולדברג: אנחנו כן מבקשים שיישארו שתי סמכויות נפרדות - - -

קריאה: לוועדות אחרות.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אני מסכים לגמרי עם מה שאמר גור, ואני מבין את הבעיה שלך.

יעקב אשר: אני מציע את הנוסח הזה.

יעקב אשר: זה אפשרי בתקנות.

גור בליי: זה ברור.

גור בליי: הכול בתקנות.

גור בליי: אנחנו מדברים רק על תקנות.

מיכל גולדברג: אנחנו מתנגדים לנוסח כפי שהוא עכשיו בחוק, מכיוון שהוא אומר שכל מי - - -

יעקב אשר: לכן אני אומר, בשים לב – התקנות הנ"ל יותקנו - - -

גור בליי: ההגבלות לעניין - - - ייקבעו בשים לב.

מיכל גולדברג: זה בסדר.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: תנו לי קצת לנהל, כי כל אחד בא פה עם בונקר היום.

יעקב אשר: אני לא יודע מה קרה.

יעקב אשר: תנו לי חמש דקות, ואנחנו פותרים את הכול.

יעקב אשר: נו, באמת.

יעקב אשר: אני לא חדש בתפקיד.

גור בליי: ייקבעו בשים לב לאפשרות הכניסה והיציאה של מי שכניסתם הותרה – העברנו להתחלה, אני חושב שזה יותר טוב ניסוחית.

גור בליי: אני מניח שלזה אין התנגדות.

מיכל גולדברג: אנחנו נראה אחרי זה.

ניצן רוזנברג: נסתכל על זה ביחד.

גור בליי: נסתכל על זה ביחד ברוח חיובית.

יעקב אשר: כמו תמיד.

יעקב אשר: כמו תמיד, חברים.

יעקב אשר: מה יש לכם היום?

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: הרב עמית.

עמית הלוי: כן.

גור בליי: רגע, אנחנו מסיימים עוד שנייה.

יעקב אשר: מה זה מסיימים עוד שנייה?

יעקב אשר: אה, נכון.

יעקב אשר: רגע, רגע, רגע.

יעקב אשר: מנכ"ל משרד התחבורה, תיכף אנחנו נעלה אותו על הקו.

מיכל גולדברג: אדוני.

יעקב אשר: הוא על הקו?

יעקב אשר: נכון?

יעקב אשר: מנכ"ל משרד התחבורה.

יעקב אשר: אז תבדקו.

יעקב אשר: אפשר לגמור להקריא?

גור בליי: כן.

מיכל גולדברג: שנייה.

מיכל גולדברג: אם אפשר, אני מקווה שרננה מרשות התעופה האזרחית עדיין בזום, כי הייתה הצעה שרצו להעביר עוד הסמכה שכלולה באופן מאוד כללי כרגע בחוק, ורצינו לפרש אותה.

יעקב אשר: את יכולה להסביר את זה?

מיכל גולדברג: פשוט אין לי את הנוסח המוצע כרגע, ולכן הייתי מעדיפה שהיא תציג את זה.

רננה שחר: לי יש.

יעקב אשר: כן, בבקשה, רננה.

רננה שחר: אנחנו מבקשים להוסיף פסקה (5) – הגבלה על מועדי ההפעלה של כלי טיס או על מספר הטיסות או מספר הנוסעים בשדה התעופה.

רננה שחר: אנחנו רוצים שתהיה לנו גמישות לא לעשות הגבלות על נוסעים בדרך הזאת שדובר פה עד עכשיו, אלא לעשות גם אולי מכסות לפי היכולות של מדינת ישראל להתמודד עם בידודים, עם לקלוט את האנשים וכולי, נגיד המודל האוסטרלי שהוצג, לפי דעתי, במסמכים.

רננה שחר: אז אנחנו רוצים שתהיה לנו אפשרות לעשות דברים גם יותר ממוננים ופשוט שיהיו מכסות של אנשים שיכולים להגיע וניתן יהיה לקבוע את זה, וזה לא כתוב בצורה מפורשת.

יעקב אשר: אני אגיד לך איפה הבעיה שלי בעניין הזה.

יעקב אשר: בגלל שאם בבקשות שיעברו במסגרת הוועדה יגיעו למספר כזה וכזה, אני לא רוצה לקבוע מכסות.

יעקב אשר: אני לא חושב שזה נכון.

יעקב אשר: אני נורא מצטער.

שי סומך: אדוני, זה מתאים למצב שלמשל תהיה התחסנות מאוד גבוהה ובכל מקרה ירצו להכניס מספר מסוים של אנשים כי הסיכון קטן יותר, אז זה עוד כלי לממשלה לעשות הגבלה שהיא שונה - - -

יעקב אשר: אבל שוב, אנחנו הרי אומרים ששיקול הדעת של ועדת חריגים הוא הומניטרי בצל הסכנה, כדי לא להכניס הרבה אנשים.

יעקב אשר: אבל אם אחרי שאמרנו את כל זה והוועדה החליטה שפלוני ואלמוני נכנסים, אני לא מוכן שמכסות יעצרו אותם.

רננה שחר: אז אפשר לכתוב את זה.

רננה שחר: אפשר לכתוב כמו שאמרתם, בשים לב לאנשים שמותר להם להיכנס, אז להחיל את זה גם על הפסקה הזאת.

יעקב אשר: אבל זה מאוחר יותר.

יעקב אשר: את קובעת מכסה היום למחר, ובינתיים הוועדה אישרה עוד - - -

שי סומך: זה משהו עתידי.

שי סומך: לא לעכשיו.

שי סומך: כרגע יש בעיה של דור המדבר שנשאר מחוץ לישראל והוא צריך להגיע.

שי סומך: אבל אולי בעוד חודשיים תהיה התחסנות יותר גבוהה וירצו לשחרר קצת, אבל לא ירצו לשחרר לגמרי את הטיסות - - -

יעקב אשר: אתה אומר שכשירצו להקל, שיוכלו - - - ואז זה יהיה תלוי לא בוועדה הומניטרית אלא בדברים אחרים.

יעקב אשר: אבל השאלה היא אם לא יעשו בזה שימוש הפוך כמו שאני חושש.

יעקב אשר: זו השאלה.

שי סומך: אז צריך להבין מרננה למה היא מתכוונת.

גאל אזריאל: זה גם לא יהיה סביר להגביל את מספר הטיסות למספר כל כך קטן שבעצם יעקוף את ההסדר של מניעת הכניסה או היציאה.

גאל אזריאל: גם כללי המשפט המינהלי חלים על הממשלה כשהיא מאשרת את התקנות.

יעקב אשר: ענית לי תשובה מצוינת.

יעקב אשר: ואני שואל שאלה אחת.

יעקב אשר: אם ועדת חריגים אישרה ל-300 איש, האם הם יכולים לאשר מכסות רק ל-200?

קריאה: זאת לא הכוונה, אדוני.

יעקב אשר: לא, זו לא הכוונה.

יעקב אשר: השאלה היא אם החקיקה בצורה הזאת מאפשרת להם את זה.

גאל אזריאל: בסופו של דבר, הממשלה מתקינה את כל התקנות האלה.

גאל אזריאל: לא סביר שהיא תתקין מצד אחד ועדת חריגים שתאשר ל-300 אנשים, וביד השנייה תתקין תקנות שמאפשרות רק למספר יותר קטן של טיסות להיכנס לארץ.

גור בליי: מה שכתבנו קודם - - -

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: ובלבד שלא - - -

גאל אזריאל: בשים לב.

גור בליי: ובלבד דווקא.

יעקב אשר: זה אני לא רוצה שיקרה, כי אז זה איזה ילד להוריד מהמשאית.

יעקב אשר: כולם הומניטריים, ואז איזה ילד מורידים מהמשאית?

יעקב אשר: נמצא איתנו מנכ"ל משרד התחבורה.

יעקב אשר: עופר, בבקשה.

עופר מלכה: יש כמה דברים שאני רוצה לומר מתוך זה שאנחנו כבר מעל שבוע בתוך הדבר הזה.

עופר מלכה: לגבי המכסות, אני חושב שזה לא נכון.

עופר מלכה: כל התקנות המיוחדות מביאות אותנו למצב מיוחד שכולנו תקווה שהתחלואה תרד והתקנות האלה ישונו ונוכל לחזור לשגרה.

עופר מלכה: ולכן המכסות אינן במקומן.

עופר מלכה: במצב של תחלואה גבוהה אנחנו פועלים מתוקף ועדות חריגים וועדות הומניטריות כפי שאנחנו עושים היום.

עופר מלכה: ולכן אין מקום לתקנות.

עופר מלכה: אין מקום לסבך את עצמנו ולהעמיד את עצמנו במצב חוקי שאנחנו יכולים או לא יכולים להכניס אנשים בגלל שקבענו מכסות.

עופר מלכה: ומצד שני, כשאנחנו רוצים לקבוע מכסות אז אנחנו לא נוכל לעשות את זה כי קבענו מכסות שמאלצות אותנו להכניס אנשים.

עופר מלכה: אז אני חושב שזה לא נכון.

עופר מלכה: זה דבר ראשון.

עופר מלכה: הדבר השני, בקשר לבדיקות, אני ניסיתי לעלות לוועדה קודם, ואני חייב לציין את זה עכשיו.

עופר מלכה: הבדיקות, לדעתנו, צריכות להיות גם לפני היציאה מהארץ וגם לפני חזרה לארץ, ודין המעברים היבשתיים כדין המעברים האוויריים והימיים כי בשלוש האפשרויות האלה חוזרים מחו"ל לארץ.

עופר מלכה: וכל התקנות שמקפידות על הכניסה והיציאה מהארץ נועדו כדי למנוע את ייבוא הנגיפים, הווריאנטים, והמוטציות, גם אם זה אותו דבר, אבל זה הרעיון המסדר לשמו אנחנו עובדים.

עופר מלכה: ולכן זה לא משנה מאיפה נכנסים, אם מדרך הים או מדרך היבשה או מדרך האוויר.

עופר מלכה: לכן הדברים צריכים להיות זהים.

עופר מלכה: לגבי 72 שעות קודם, אנחנו חושבים שזה חשוב מכמה סיבות.

עופר מלכה: האחת, מכיוון שיש פה רצף שנותן למשרד הבריאות את היכולת לאבחן את החולים, את נקודת ההידבקות ואת הווריאנט או המוטציה, ואנחנו צריכים אורך ימים.

עופר מלכה: אם אדם לא עשה את הבדיקה לפני שיצא מהארץ, ונסע, לדוגמה, לנסיעת עסקים קצרת מועד – כשהוא יחזור, אין לנו 72 שעות אחורה ואנחנו מחייבים אותו ב-72 שעות אחורה כשהוא חוזר לארץ.

עופר מלכה: אז אפילו בשל כך, צריך לעשות את הבדיקה הזו לפני שהוא יוצא.

עופר מלכה: ויש עוד הרבה סיבות אחרות שמשרד הבריאות יכול להסביר אותן טוב ממני, אבל זה חשוב, ולראיה, גם מדינות אחרות עושות את זה.

עופר מלכה: דבר נוסף, זה קונקשנים.

עופר מלכה: הרבה מדינות דורשות בדיקות אחורה גם לצורכי קונקשן.

עופר מלכה: יכול להיות שאדם נסע למקום שלא צריך בדיקה 72 שעות אחורה, לא ביקשנו ממנו, והוא מגיע לקונקשן ולא יכול להמשיך ואז הוא תקוע.

עופר מלכה: דיברתם על הסמכות – המשמעות של הסמכות היא תצהירים.

עופר מלכה: אנחנו רואים שבתצהירים זה לא מילה, כמו שנאמר פה, יבוא חזרה וילך למלונית.

עופר מלכה: מבין הנדרשים למלוניות, רק 30% מוצאים את עצמם במלונית.

עופר מלכה: אתמול בטיסה של 109 אנשים שחזרו, רק 32 הופנו למלוניות, וגם זה כי זה היה מאוד מאוד מוקפד, עם הרבה יותר כוחות מאשר נוסעים, וזה לא קורה כל יום.

עופר מלכה: זה קורה כשיש בשדה התעופה רק טיסה אחת ביום.

עופר מלכה: זה לא יקרה כשיהיו הרבה יותר טיסות ביום.

עופר מלכה: ואנחנו חווינו את כל הסיפורים ואת כל המראות בשדה התעופה, שאנשים מתנגדים לצאת למלונית, רבים עם ועדות הבריאות ומינהל האוכלוסין עד כדי מכות, ומוצאים את עצמם לא הולכים למלוניות ומעדיפים קנס על פני מלונית.

עופר מלכה: ולכן, ביקשנו שלא יהיו שני דברים.

עופר מלכה: האחד, שהתצהירים לא יהיו תצהירים.

עופר מלכה: קרי: כל מי שרוצה לצאת ולחזור, יעבור בוועדת חריגים שהיא יודעת מה הקריטריונים לצאת ולחזור, ואין מקום שאדם יסמן, אני יוצא ללוויה, ואין לנו שום יכולת – אף אחד לא עומד בשער שדה התעופה ובודק אם באמת יש לוויה או אין לוויה.

עופר מלכה: אין לנו את היכולת לפקח על זה.

עופר מלכה: ולכן נדרשות כל האסמכתאות שיועברו לוועדת חריגים.

עופר מלכה: יש לה 24 שעות לבחון את זה ולהחליט.

עופר מלכה: לגבי ועדת חריגים בתוך שדה התעופה, זו שקובעת על המלוניות, ביקשנו שיהיה תיקון והיא לא תהיה בשדה התעופה, אלא היא תהיה בכל מקום אחר.

עופר מלכה: כך ביקשנו שיהיה מוגדר, שכן באותו רגע, בהתאם לנסיבות, אם יש לחץ בשדה התעופה, אם אנחנו חושבים שיהיו מכות בשדה התעופה או לחצים כאלה ואחרים, עדיף שיהיה שיקול דעת שיתיר לנו לעשות את ועדת חריגים במלונית.

עופר מלכה: קרי: הגיעו כבר האנשים למלונית כי הם רוצים ועדת חריגים, אבל הם כבר במלונית, אז הרבה יותר קל לנו לסיים את התהליך כשהם במלונית מאשר רבים איתם בשדה התעופה.

עופר מלכה: אלו התיקונים שאני חושב שצריך לתקן.

עופר מלכה: ביקשנו אותם.

יעקב אשר: יש כאלה שמגיעים והם היו מוחרגים – אם זה ילדים שאין להם אפוטרופוס למלונית, איך תיקח אותם למלונית בהנחה שקורה כזה מקרה?

יעקב אשר: נכים, שהחרגנו.

גור בליי: אדם עם מוגבלות, קטין, אלה אנשים שמלכתחילה אתה מחריג, אז דווקא אותם?

גור בליי: - - -

איל זנדברג: להסיע אותם באוטובוסים?

איל זנדברג: אנשים שחזרו מחו"ל עם ווריאנטים מכל העולם, לדחוף אותם לאוטובוס?

איל זנדברג: - - -

יעקב אשר: לגבי אדם עם מוגבלות, אתם צריכים לזקק את זה.

יעקב אשר: אני מבין את מה שאתה אומר, ואתה אומר שבשדה התעופה קשה לכם לעשות את זה, למרות שאני חושב שאפשר היה במהירות לארגן מקום בשדה התעופה, אבל נגיד שלא, ואתם רוצים לשמור לכם את האפשרות לעשות את זה גם במקומות אחרים, ואגב, לאו דווקא במלונית.

יעקב אשר: זה יכול להיות באיזה מתקן ליד שדה התעופה אם תרצו.

יעקב אשר: כי לפעמים במלונית אתה כבר נכנס לעימות עם כאלה שאתה יודע מראש שבסוף לא תשלח אותם למלונית.

עופר מלכה: אבל הוא כבר במלונית, ולכן זה עדיף שהוא יהיה כבר במלונית.

עופר מלכה: הוא יקבל את החדר, ואחרי שהוא התמקם בחדר, אם הוא רוצה לראות ועדת חריגים אז הוא יורד ללובי.

עופר מלכה: אבל הוא כבר במלונית.

קריאות: - - -

עופר מלכה: זה שיקול דעת.

עופר מלכה: אני לא אמרתי כאן או כאן.

עופר מלכה: אני חושב שצריך לתת את שיקול הדעת למנהלים בשטח.

יעקב אשר: אדוני המנכ"ל, אני שוחחתי עם השרה בעניין הזה והסכמתי איתה על עצם הרעיון של לתת לכם את האפשרות להחליט על מקום אחר.

יעקב אשר: אבל כשאתה בא ואומר שבעצם התהליך הוא שאתה הולך להכניס אותם לחדר ולעשות להם את הוועדה אחרי יום או יומיים, ובינתיים יאכלו ארוחת ערב - - -

עופר מלכה: לא, לא.

עופר מלכה: ממש בסיום הקליטה בחדר.

יעקב אשר: אז אני אומר שבמקום סיום הקליטה בחדר - - -

עופר מלכה: אבל אמרתי, זה רק בשיקול דעת.

עופר מלכה: זה לא בהכרח.

יעקב אשר: בסדר, אבל זה לא חייב להיות במלון, כי אם זה מלון שהוא בצפון או מה, אז אתה לא חייב לקחת אנשים לצפון כדי להחזיר אותם למרכז אחרי שתבדוק ותראה - - -

עופר מלכה: המלוניות האלה הן בתל אביב ובירושלים.

עופר מלכה: הם לא בצפון ולא במקומות אחרים.

קריאה: תהיה ועדת חריגים בכל מלון?

עופר מלכה: העובדה היא שפחות מ-30% שנדרשים למלונית מגיעים למלונית.

עופר מלכה: וכל הבעיה בסוף מסתכמת בחוסר היכולת לאכיפה, מכיוון שאנשים מתנגדים, רבים, מרביצים, ומעדיפים בסוף גם לשלם קנסות וגם את הקנסות הם לא מתכוונים לשלם.

יעקב אשר: אז אתה אומר שבגלל שבשדה התעופה אין לכם אפשרות לרכז אותם למקום אחד או להשתלט על זה, לכן אתה רוצה שזה יהיה במקום בטיחותי מבחינתך, שהם לא יכולים לברוח.

יעקב אשר: נכון?

עופר מלכה: גם זה, וזה גם לקח של מינהל האוכלוסין וגם משרד הבריאות.

עופר מלכה: אני לא יודע אם אשר ירד מהקו, אבל אנחנו עושים דיונים, אנחנו נמצאים בשטח כשמטוסים כאלה מגיעים.

עופר מלכה: אתמול בלילה עד לפנות בוקר היינו עם טיסה כזו.

עופר מלכה: בעוד שעתיים אמורה לנחות טיסה נוספת כזו.

עופר מלכה: אנחנו חווים את הקשיים שחווים האנשים שמאיישים את שולחן ועדת חריגים, אנחנו רואים את האלימות כלפיהם, אנחנו רואים את ההתססה, ברגע שיש אחד, "מוביל דעת קהל", במרכאות, שהולך וצועק: לא נהיה במלוניות, ונהיה שם בלגן שלם, כולם פתאום לא רוצים ללכת למלוניות.

עופר מלכה: אנחנו רואים את זה.

עופר מלכה: זו בעיה, זו הבעיה, ולכן רק פחות משליש מגיע בסוף לאן שהוא אמור להיות.

עופר מלכה: וכל האחרים גם לא עושים בידוד ביתי, אתם יודעים את זה, אתם קוראים עיתונים, אתם רואים בתקשורת, הם לא נמצאים בבידוד.

עופר מלכה: אז מה שאנחנו אומרים, תנו את שיקול הדעת – לא צריך להגביל רק בנתב"ג, תנו את שיקול הדעת לוועדה להחליט איפה היא רוצה בהתאם לנסיבות.

עופר מלכה: היא רואה שיש קנוניה, היא רואה שיש הסתה, היא רואה שיש בעיות, היא אומרת לאנשים, חבר'ה, הכול בסדר, תעלו לאוטובוס, ועדת חריגים עוברת למלונית.

עופר מלכה: כשהם מגיעים למלונית כבר יותר קשה להם לצרוח ולהיות מותססים.

עופר מלכה: הם במלונית.

עופר מלכה: אין ברירה.

קריאה: הוא מבקש גמישות.

קריאה: הוא לא מבקש הכרעה.

יעקב אשר: אני לא יודע אם שמת לב, אבל אני אומר עוד פעם, כי כשהסברת לנו אז הסברת למה אתה רוצה להגיע, ולאן שאתה רוצה להגיע זה לא נשמע לי טוב.

יעקב אשר: מה שנשמע לי טוב, זה שאפשר להחליט שבשדה התעופה הוא מקום בעייתי לעניין הזה או ליצור מתחם בשדה התעופה לעניין הזה.

יעקב אשר: זה בסדר.

יעקב אשר: אבל, יש כאן בעיה אחרת.

יעקב אשר: לקחת אנשים, אתה אומר, שגם אותם חריגים שלא קשורים לוועדת חריגים, אלא יש חריגים מובנים – הרי אתה לא יכול לקחת קטין אם הוא בא לבד לארץ.

גור בליי: הרי במקור ועדת חריגים לא נועדה למה שאנחנו רואים עכשיו.

גור בליי: במקור, והסעיף מדבר על זה, זה נועד לקטינים, אדם עם מוגבלות, אדם שמונה לו אפוטרופוס.

גור בליי: דווקא את האנשים האלה, זו שאלה אם אתה רוצה לגרור אותם למלונית ואז לעשות.

גור בליי: הדבר הזה לא פשוט.

שלמון: אני יכול להסביר פרקטית מהשטח ולפתור את הדיון?

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אשי, בבקשה.

ששחור-לבן, קרי: אז המטרה היא, מי ששחור-לבן, עוד בשרוול מזוהה, ובחלק מהמקרים אנחנו אפילו יודעים עליהם מראש.

ששחור-לבן, קרי: אנחנו משחררים אותם מהחובה, נותנים להם צמיד מתאים והם יוצאים החוצה.

ששחור-לבן, קרי: כל מי שלא שחור-לבן, אלא טענות מטענות או מצב לא ברור, ילך למלון ושם יתכבד להגיש את הבקשה לוועדה.

יעקב אשר: כן, אבל אני מבקש רק דבר אחד.

יעקב אשר: ללכת למון זה מי שרוצה לעלות לחדר שלו אם הוא רוצה, כי היה נשמע קצת מדבריו של המנכ"ל שכאילו, בוא, נכניס אותו לחדר, וכבר זה, והוא כבר ילך לישון.

יעקב אשר: ההליך חייב להיות בהתחלה.

יעקב אשר: לא אכפת לי שאתה יוצר מתחם ליד המלון או בכניסה, הלובי של המלון מהווה את ועדת חריגים, או חדר או אולם.

יעקב אשר: אבל לא שאדם חייב דווקא קודם כל לכרטס את החדר שלו.

יעקב אשר: זה יעשה לך בלגנים יותר גדולים מכל דבר אחר.

שלמון: זו כבר הטכניקה, ונחפש את הטכניקה הכי נכונה.

שלמון: בזה אין ספק.

אריאל קלנר: אני חושב שכדאי לאפשר להם את הגמישות, יעקב.

יעקב אשר: בתנאי שאותם אנשים שהם בהגדרות, מקבלים בשדה התעופה את - - -

אריאל קלנר: נכון.

אריאל קלנר: וגם להם יש אינטרס להקל כמה שיותר ולהוציא אותם.

גור בליי: אבל אני רוצה להבין מה התיקון המוצע פה באופן פרקטי.

יעקב אשר: אתה תגיד את התיקון.

גור בליי: לא.

גור בליי: אני לא מדבר על הנוסח.

איל זנדברג: אין הצעה.

איל זנדברג: הממשלה לא הציעה את זה.

איל זנדברג: אני לא יודע, זו הצעה שאני לא מכיר.

איל זנדברג: הממשלה החליטה מה הנוסח שהיא רוצה, היא פרסמה אותו והניחה על שולחן הכנסת, וזה הנוסח הממשלתי.

איל זנדברג: אני לא יודע מה לומר על זה, חוץ מזה שזה לא נושא שבהכרח אנחנו מסכימים לו.

יעקב אשר: יש לך התנגדות לזה?

יעקב אשר: בדקת את עצמך?

איל זנדברג: כן.

איל זנדברג: אני מוכן להסביר - - -

יעקב אשר: לא, לא.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: לפני שאתה מסביר.

יעקב אשר: אולי תבדוק, כי בעצם הנקודה שמגיעה מכאן היא נקודה פרקטית, מהחיים.

יעקב אשר: במקום כזה כמו שדה התעופה טוענים האנשים שמבצעים בשטח, של משרד הבריאות ומינהל האוכלוסין - - -

איל זנדברג: פיקוד העורף - - -.

איל זנדברג: משרד התחבורה, להבנתי, לא אחראי על העברה למלוניות, אבל אולי אני לא מבין.

איל זנדברג: נדמה לי שפיקוד העורף דואג לדבר הזה.

איל זנדברג: אולי צריך לשמוע אותם.

עופר מלכה: הוא לא אחראי להעברה למלוניות, אבל הוא האחראי על שדה התעופה, ובסוף הכול נדבק אלינו וכל הצרות האלה קורות בשטחנו.

עופר מלכה: זה לא שאנחנו זורקים את תפוח האדמה הלוהט הזה, אלא אנחנו מנסים לייעל את זה לאור הניסיון בשטח כי אנחנו חווים באופן אישי את הטיסות האלה.

יעקב אשר: ראינו את זה כולנו.

איל זנדברג: אני מבין, אבל פה צריך לחדד.

איל זנדברג: מרגע שאזרח מגיע וצריך להחליט אם הוא עובר או לא עובר, מי שאחראי הם אנשי פיקוד העורף.

עופר מלכה: אתה צודק.

עופר מלכה: מי שאחראי – כן, רק חבל שזה לא היה עד היום, כי עד היום ייחסו לנו את כל הבעיות של האחרים.

עופר מלכה: אז חשוב להגיד את זה פה בוועדה.

עופר מלכה: אתה צודק.

עופר מלכה: האחריות היא של מינהל האוכלוסין, היא של משרדים אחרים, רק שבסוף זה נדבק למשרד התחבורה בטעות.

איל זנדברג: לכן הממשלה בוחנת את הדברים מראש - - -

עופר מלכה: אז אני מודה לך שחידדת שזה לא אנחנו.

איל זנדברג: אני לא יכול עם הזום.

איל זנדברג: אבל אם יש משרדים אחרים שאכן מטפלים בזה, אז נראה לי לא כל כך הגיוני שאנחנו נשמע את המשרד – אני מבין לחלוטין את - - - של המנכ"ל, ומשרדים אחרים שהם מטפלים בזה ולא נמצאים כרגע בשיח, זה לא כלול בהצעה הממשלתית שהועברה בדחיפות, בלי תזכיר חוק, בבהילות בגלל החשיבות, ואנחנו רוצים לעשות שינוי שיש לו משמעויות - - -

עופר מלכה: אז מה אתה רוצה, שאם יש כשל אז אנחנו לא נצביע עליו כי הם לא בדיון.

איל זנדברג: ואני אומר, א', הנחות מוצא - - -

עופר מלכה: אני שואל – אם יש כשל, אז אנחנו צריכים לשתוק ולתת לכשל להמשיך כי מישהו לא עלה לדיון?

איל זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני יכול לדבר ברצף?

יעקב אשר: הלוואי שהוא שומע גם אותי.

יעקב אשר: אדוני המנכ"ל, כשאתה מדבר בזום אתה לא שומע שבינתיים הוא מדבר, אז נעשה את זה אחד-אחד.

עופר מלכה: מאה אחוז.

יעקב אשר: אני אגיד לך במילה אחת, איל.

יעקב אשר: הוא אומר, אני בשדה התעופה, זה נכון, הרי עובדה שלא הטילו עליו לקחת את האנשים למלונות.

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: כי זה לא הספציפיות שלו.

יעקב אשר: עכשיו הוא אומר, אנשים הגיעו עכשיו לארץ, אני צריך לעשות להם ועדת חריגים - - -

איל זנדברג: לא, לא הוא.

איל זנדברג: הוא לא צריך לעשות להם ועדת חריגים.

איל זנדברג: זה בדיוק העניין.

איל זנדברג: זה לא הגורם הממשלתי הרלוונטי.

מיכל גולדברג: אדוני, אולי אני יכולה לסייע.

איל זנדברג: - - -

יעקב אשר: רגע, בוא נשמע את משרד הבריאות.

איל זנדברג: אני יכול אולי לומר את דבריי?

יעקב אשר: לא, הבנתי אותך.

יעקב אשר: הבנתי.

איל זנדברג: אבל לא אמרתי כמעט מילה.

יעקב אשר: אבל הבנתי.

יעקב אשר: אמרת, הוא לא הגורם.

יעקב אשר: היא רוצה רגע להציע - - -

איל זנדברג: אבל אני רוצה להגיב גם לגופם של דברים.

איל זנדברג: יש פה הנחות שאומרות שאי אפשר לבצע את הפעולה בשדה התעופה.

איל זנדברג: זאת שאלה שצריך לברר אותה.

יעקב אשר: הבנתי.

יעקב אשר: אז צריך לשאול את פיקוד העורף והמשטרה.

איל זנדברג: ויותר מזה.

איל זנדברג: הטענה שאומרת שרק 30% מגיעים או לא מגיעים, אנחנו מכירים את הנתונים האלה.

איל זנדברג: אומנם אנחנו לא בשטח, אבל אנחנו מנסים להתקרב לשטח.

איל זנדברג: והנתונים האלה קשורים גם לשאלה של אכיפה וגם לשאלה של היעילות שמבררים אותה.

איל זנדברג: ולעניין האכיפה, אפשר לטפל.

איל זנדברג: זה לא ישנה, אותה בעיית אכיפה ואלימות תתרחש, להבנתי, גם במלון.

איל זנדברג: הבן אדם שלא רוצה ללכת וממציא תירוץ בגיל צעיר לכאורה, ויש לו תירוץ לא נכון, הוא לא יהיה רגוע יותר כשיעלו אותו לאוטובוס ויסיעו אותו לאיזשהו מקום.

איל זנדברג: לא תהיה ועדת חריגים בכל מלון.

איל זנדברג: נכון?

איל זנדברג: האם הדבר הזה יפגע ביכולת של האזרחים לקבל פתרון מהיר ויעיל?

איל זנדברג: אני מניח שזה יקשה.

איל זנדברג: זה יגרום לכך במציאות שיותר אזרחים שלא צריכים להגיע למלונית יגיעו לשם.

איל זנדברג: הם ייסעו באוטובוס עם אנשים שאולי כן או לא ידביקו אותם כי הם יגיעו עם ווריאנטים מהעולם, ושמים אותם בפוזיציה כאילו הם חשודים.

איל זנדברג: אם יש התפרעויות, בוא נטפל בהן.

איל זנדברג: יש משטרה, היא יודעת לטפל באנשים עם התפרעויות.

איל זנדברג: ולא מהסיבות האלה נמציא עכשיו על רגל אחת פתרון חדש.

עופר מלכה: כבוד היושב-ראש, אם אפשר, שני משפטים.

יעקב אשר: עופר, שנייה אחת.

יעקב אשר: אני רוצה לשמוע את עמדת משרד הבריאות ואחר כך נשמע אותך בקשב רב.

מיכל גולדברג: אדוני, כפי שהציג פה מנכ"ל משרד התחבורה וגם ממשרד הבריאות, זה לא סוד, יש בעיות בשדה התעופה עם הנושא של הפינוי למלוניות.

יעקב אשר: ברור.

יעקב אשר: ברור.

מיכל גולדברג: אנחנו רוצים להציע כאן הצעה נוספת לגבי סמכות שימוש בכוח לפינוי למלונית.

יעקב אשר: אבל רגע, זה לא קשור.

מיכל גולדברג: הם כן קשורים אחד לשני.

מיכל גולדברג: אני רק אגיד לגבי העניין הזה, של חובת שמיעת אדם שלא מעוניין להתפנות למלונית מטעמים הומניטריים או נסיבות מיוחדות, אותו סעיף שמנכ"ל משרד התחבורה מתייחס אליו, זה 22ג(ד).

מיכל גולדברג: מה שמקשה עלינו כרגע זה שכרגע יש שם את הסיפה שאומרת שהחלטה תתקבל בהקדם האפשרי ולפני העברה למקום בידוד מטעם המדינה.

מיכל גולדברג: זו תוספת שנוספה בוועדה.

מיכל גולדברג: אנחנו הסכמנו לזה, אבל עם הזמן אנחנו רואים שזה מקשה.

מיכל גולדברג: אולי אנחנו נבדוק בינינו ונגיע לוועדה, בדקות הקרובות אולי, עם איזשהו נוסח שיתייחס גם לעניין הזה - - -

יעקב אשר: בינינו זה כולל את משרד התחבורה?

מיכל גולדברג: כמובן.

מיכל גולדברג: אנחנו בקשר עם היועצת המשפטית של משרד התחבורה שתתייחס לנקודות האלה.

עופר מלכה: כבוד היושב-ראש, אם אפשר משפט.

עופר מלכה: עופר, מנכ"ל משרד התחבורה, בבקשה.

עופר מלכה: בקיצור, נאמר שלא רוצים להעלות לאוטובוס אנשים שיש סיכוי שהם עם מוטציות, ושוכחים שהם ירדו ממטוס והם היו דבוקים אחד לשני כמה שעות.

עופר מלכה: באוטובוס לפחות יש תקנות של 50% מכמות הנוסעים המותרת, מה שאין במטוסים, כך שהם יושבים כמו סרדינים במטוס ועכשיו באוטובוס זה לא בסדר.

איל זנדברג: האוטובוס הוא כפייה מטעם המדינה ועל המטוס הם עלו כי הם רצו לחזור ארצה מבחירה חופשית.

איל זנדברג: זה הבדל גדול מאוד.

איל זנדברג: ליצור סיכון מיותר על אדם זה חבל.

איל זנדברג: אם אפשר לא ליצור את הסיכון הזה, עדיף שלא.

עופר מלכה: מה זה משנה איך הם נדבקו, מכפייה או מרצונם החופשי?

עופר מלכה: אם הם נדבקו, הם נדבקו.

אריאל קלנר: אבל אם הם יודעים את התנאים, אז גם את זה הם צריכים לדעת.

איל זנדברג: אבל אנחנו מנסים למצוא דרך שתשמור על הבריאות ולא תגרום את הנזק הזה.

גור בליי: אבל אתה גם מערבב אותם מחדש.

איל זנדברג: - - - ההצעה שלנו מגינה על הבריאות באותה מידה.

עופר מלכה: מה שאני אומר זה שני דברים נורא פשוטים.

עופר מלכה: האכיפה היום נכשלה.

עופר מלכה: לא מצליחים לאכוף.

יעקב אשר: איל, שנייה, רגע.

יעקב אשר: רגע, רגע, רגע.

עופר מלכה: הדבר השני, אי אפשר להגיד שבאוטובוס נדבקים יותר מאשר כשהם היו סרדינים במטוס.

יעקב אשר: אני מבקש לתת למנכ"ל לסיים את הטיעונים שלו.

עופר מלכה: סיימתי.

עופר מלכה: תודה.

יעקב אשר: רגע, רגע, אדוני המנכ"ל, אני מציע חלופה נוספת לשיקול דעתכם, ובכל מקרה זה לא ייקבע פה, אנחנו לא נקבע איפה ומה.

יעקב אשר: אני כן מוכן ללכת על כיוון של מקום אחר שייקבע על ידי הוועדה.

יעקב אשר: ואל תשכחו שהוועדה הזאת היא הומניטרית, אז היא תחשוב גם על דברים כאלה.

יעקב אשר: אני כן ממליץ שזה לא יהיה לאו דווקא במלון פלוני או אלמוני.

יעקב אשר: ואם כן, אז צריך לדעת.

יעקב אשר: הרי הוועדה תהיה ועדת ניידת.

גור בליי: מי שקובע את זה לפי הסעיף זה המנהל, נכון?

גור בליי: זו לא ועדת חריגים?

גאל אזריאל: נכון.

גאל אזריאל: זאת לא ועדה.

גאל אזריאל: זה מנכ"ל משרד הבריאות.

עמית הלוי: אני רוצה להציע משהו, יעקב.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: ולכן אני אומר שאם היינו יודעים מה אתם רוצים בדיוק, היה אפשר יותר להתייחס לזה.

גאל אזריאל: אם היה מתקיים דיון בממשלה לפני, יכול להיות שהייתה לנו הצעה מגובשת.

עמית הלוי: יעקב, אני רוצה להציע הצעה.

עמית הלוי: הבקשה המדוברת כאן היא להוריד את הסיפה, כמו שאמרה פה מיכל.

עמית הלוי: להוריד את הסיפה שבו כתוב, לפני שיפונה למקום כזה או אחר, ולהשאיר את הגמישות לאותו אחראי מטעם משרד הבריאות.

עמית הלוי: אני לא מקבל את השפה הזו, איל, שבא בן אדם שזו לא האחריות שלו, אבל הוא כעד רוצה בטובת המדינה, כולנו באותו צד של השולחן.

עמית הלוי: השיחה הזאת היא שיחה שאתה יוצר את הניתוק בין החיים לבין המילים, ואחרי זה אתה בטענות אליהם.

עמית הלוי: בא מנכ"ל משרד התחבורה, והוא לא אחראי, הוא לא הפונקציה שאחראי מינהלית על זה.

עמית הלוי: הוא אומר לך, יש קושי בשטח, אנחנו לא מצליחים להשתלט.

עמית הלוי: מה הוא אומר?

עמית הלוי: תן לי את הגמישות לאפשר, במקום מסוים, אני אשתדל לעשות את זה בשדה התעופה.

עמית הלוי: האינטרס שלהם זה לא להתרוצץ למלונית.

עמית הלוי: אומר לך אשר שלמון, 10% המקרים שכבודו התייחס אליהם, הילדים והחולים, הוא כבר יודע, כבר בשרוול הוא מוציא אותם - - - אז נשארו 90% שהוא מבקש גמישות.

יעקב אשר: אחרת לא הייתי מתקדם עם זה.

עמית הלוי: ברור שאין לו אינטרס, וטוב שאמרת את זה, אין לו אינטרס בזה.

עמית הלוי: אלה שיוצאים בטיסה, אתה לא מחייב אותם בבדיקה.

עמית הלוי: אתה אומר, תיכנסו, סרדינים, תסכנו.

עמית הלוי: עכשיו אתה פתאום דואג לאלו שנכנסים לאוטובוס בלית ברירה והוא צריך לאזן בין דברים.

עמית הלוי: הוא אומר, משתוללים לי שם.

עמית הלוי: אני לא הייתי שם בשטח.

עמית הלוי: אבל אני סומך על אדם כמו מנכ"ל משרד ממשלתי שאומר, משתוללים בשטח, תן לי, יעקב, את הגמישות ותוריד את שלוש המילים האלו "ובלבד שאחרי שיפונה".

עמית הלוי: זה נראה לי סביר, הגיוני.

עמית הלוי: אנחנו שומעים פה את הדברים.

יעקב אשר: עמית, אתה רוצה דרשה, אני אתן לך.

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: גמרתי.

יעקב אשר: הצעות לסדר אני נותן הכול.

יעקב אשר: אני אסביר לך, אני אגיד לך.

יעקב אשר: אני הייתי בעד זה ואני גם בעד זה.

יעקב אשר: אני רק חושש מדבר אחד, מחוסר הבהירות שיש פה.

יעקב אשר: אני לא יודע מי זה הגורם שצריך להחליט בסוף על הדבר הזה.

יעקב אשר: אני לא יודע מי זה המנהל.

יעקב אשר: תגידו לי.

מיכל גולדברג: המנהל זה מנכ"ל משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך לעניין הזה.

איל זנדברג: והגורם הביצועי זה פיקוד העורף.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, דווקא מהחיים.

יעקב אשר: עזוב רגע את הניסוחים ואני מבקש לא להפריע לי.

יעקב אשר: דווקא מהקטע של החיים, אני לא בטוח שיותר טוב התפרעות במקום גדול ורחב בטרמינל מהתפרעות בתוך אוטובוס.

יעקב אשר: ואני גם לא רוצה מצב שאנשים מגיעים למקום שכבר בעצם אמרו להם, הנה, קיבלתם כבר את התשובה בזה שלקחנו אתכם לשם, עכשיו תחכו, תעלו לחדר.

יעקב אשר: אני לא יודע איך עובדות הוועדות האלה.

יעקב אשר: אני יודע דבר אחד.

יעקב אשר: אין לי בעיה שיפנו האנגר גדול בתוך שדה התעופה, שלא קשור לטרמינל שאפשר לברוח ממנו, וכל הפרוצדורה הזאת תיעשה קודם.

יעקב אשר: אני קצת חושש מהקטע שכל הבלגן שהיה בשדה התעופה יעבור לתוך המלוניות, ושם היה לא פחות בלגן.

יעקב אשר: ראינו מקומות, הפכו שולחנות, שברו רהיטים, השתוללו ולא יודע מה, וקפצו מחלונות וברחו גם כן.

יעקב אשר: אז מה הרווחנו?

יעקב אשר: מה הרווחנו?

עמית הלוי: הם טוענים שהרווחנו.

עמית הלוי: שזה מווסת.

יעקב אשר: אבל דווקא בגלל שאני לא משפטן, אני דווקא בא מהחיים, מהמנכ"לות, ואני שואל את השאלה הזאת.

יעקב אשר: אין לי בעיה.

יעקב אשר: אני חושב שכן נכון לתת להם שיקול דעת, אבל - - -

אריאל קלנר: אז זה בדיוק העניין.

אריאל קלנר: בוא ניתן להם שיקול דעת.

אריאל קלנר: אם זה לא יעבוד, הרי הם בעצמם לא ירצו להישאר עם זה.

אריאל קלנר: זאת אומרת, אין פה מטרה שדברים לא יעבדו.

אריאל קלנר: אם הם יראו שזה לא עובד, אז יחזרו למצב הקודם.

אריאל קלנר: וחוץ מזה, אפשר למצוא את זה אולי במקום אחר, אפשר למצוא את זה בשדה התעופה.

אריאל קלנר: יעקב, ברגע שאתה נותן להם את שיקול הדעת, אז מחר הם יכולים להחזיר מפה לפה.

אריאל קלנר: ברגע שהכול מקובע - - -

מיכל גולדברג: אדוני, יש הוראה נוספת שאנחנו מבקשים להכניס.

אריאל קלנר: רק להשלים.

יעקב אשר: רגע, דקה.

יעקב אשר: אני מבקש, איזה עוד נושאים קרדינליים או אתה יודע מה, לא קרדינליים, נושאים שהממשלה – אין לנו.

גור בליי: קודם כל, לא גמרתי להקריא את הנוסח עצמו.

גור בליי: נשארו לנו סעיפים 6, 7 ו-8.

גור בליי: חוץ מזה, עלה פה הנושא שרננה העלתה לגבי המכסה של המטוסים, כן או לא, היה על זה דיון.

יעקב אשר: אמרנו שלא.

גור בליי: היה את הנושא שהוסיפו עכשיו.

יעקב אשר: אבל רגע, רגע.

יעקב אשר: תקרא, תקרא.

יעקב אשר: תסיים את זה.

גור בליי: קודם כל, אני אקרא את 6, 7 ו-8.

יעקב אשר: כן, תקרא את הדברים שהם בהסכמה.

גור בליי: ותיכף אני ארכז לוועדה מה עוד עלה בינתיים.

גור בליי: סעיף 6 אומר כך: זה פשוט ההסמכה בחוק בתי המשפט לעניינים מינהליים להגיש עתירה על ועדת חריגים.

יעקב אשר: מקובל?

מיכל גולדברג: כן.

יעקב אשר: הלאה.

גור בליי: הכוונה פה היא?

שי סומך: למשל, הסמכות של שר הפנים למנוע כניסה של זרים לארץ.

שי סומך: אוקיי.

מיכל גולדברג: בין היתר.

מיכל גולדברג: או למשל, שקצין בביקורת הגבולות יוכל להשתמש בסמכויות שלו וזה לא רק בשגרה, וזה לא רק הסמכויות שמוקנות לשוטרים או לפקחים לפי חוק הסמכויות.

גור בליי: אוקיי.

יעקב אשר: סיימנו להקריא?

גור בליי: רגע, לא.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: יש שינוי בסעיף 7?

קריאה: לא, לא.

יעקב אשר: הלאה, נו.

גור בליי: המשמעות של זה, וחשוב שהוועדה תשים לב, בגלל החומרה של הצעדים האלה, הם לא יכולים להתקבל על ידי קבינט הקורונה אלא על ידי הממשלה כולה, כמו סגר.

יעקב אשר: בסדר, זה היה הנוסח של הממשלה.

מיכל גולדברג: נכון, בנוסח של הממשלה, ההצעה הייתה רק לגבי העניין של איסור כניסה או יציאה.

מיכל גולדברג: אנחנו נצטרך לשוחח בעניין פסקה (2) שהורחבה בעניין הזה.

מיכל גולדברג: אם תהיה הפסקה בוועדה, נוכל לגבש הסכמות ממשלתיות.

גור בליי: לפני ההפסקה, יש בעצם כמה נושאים שהועלו ושבעצם אתה צריך לתת עליהם את הדעת.

גור בליי: נושא אחד שהעלתה רננה מרשות התעופה האזרחית זה על ההוספה של כפיית מכסה במטוסים, ואני מבין שהוועדה לא רוצה להכניס.

גור בליי: נכון?

איל זנדברג: זה פשוט מבהיר ונותן כלי חיוני לממשלה.

איל זנדברג: אני לא מבין למה לא לעשות את זה.

יעקב אשר: אמרנו שלא.

יעקב אשר: הוועדה הביעה את דעתה.

יעקב אשר: אנחנו כבר סיימנו את הדיון.

יעקב אשר: עכשיו אנחנו משאירים נקודות שהיו פתוחות.

יעקב אשר: אתם רוצים שאני אקבל החלטה עכשיו על הכול ושלא יהיה דיון יותר?

גאל אזריאל: אנחנו רק רוצים להבהיר בעניין הזה שיש סמכות כבר.

גאל אזריאל: אנחנו חשבנו שנכון לכתוב אותה בצורה יותר מפורשת ויותר מפורטת כדי שלא יהיו הסדרים ראשוניים בתקנות, אבל אם הוועדה סבורה שלא צריך לכתוב את זה, ולהסתפק בהסמכה כללית - -

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: בדיוק כמו שאמרת.

יעקב אשר: תאמיני לי, אין לי מילה לתקן אותך.

גאל אזריאל: - - כמובן שהמחוקק קובע.

יעקב אשר: מה לעשות.

יעקב אשר: כרגע.

גור בליי: הנושא השני הפתוח זה הנושא שעכשיו דובר עליו שהממשלה אמרה שהיא צריכה לעשות שיח פנימי, מה שעלה לגבי על המלוניות, איפה עושים את ועדת החריגים של המלוניות.

גור בליי: זה נושא שני.

איל זנדברג: נגדיר את זה ככה.

איל זנדברג: הנושא השני הוא האם למחוק את הסיפה ב-22, ובלבד אחרי - - -

יעקב אשר: או להציע משהו אחר.

יעקב אשר: ויש בקשה של משרד הבריאות שביקשו להוסיף גם את השימוש - - -

מיכל גולדברג: סמכות שימוש בכוח, משרד המשפטים ומשרד - - -

איל זנדברג: בקשה משותפת.

מיכל גולדברג: זו בקשה של משרד המשפטים ומשרד הבריאות.

יעקב אשר: אתם רוצים להקריא את הנוסח?

גור בליי: לפני כן, אני רוצה לרכז.

יעקב אשר: אני רוצה את הדברים ביחד.

יעקב אשר: היו עוד נושאים, אני לא אברח מהם, אני לא נועל את הישיבה.

גור בליי: פשוט שנגמור את התמונה.

גור בליי: היו עוד נושאים שהוא העלה ממשרד התחבורה.

יעקב אשר: בתחבורה היו כמה נושאים.

יעקב אשר: אחד היה הנושא - -

גור בליי: של המלוניות.

יעקב אשר: - - של לאפשר להם מקום אחר.

גור בליי: שתיים, הוא דיבר על תצהיר שזה נושא שעד עכשיו לא דובר.

יעקב אשר: את נושא התצהיר אני לא הבנתי.

גור בליי: הדבר השלישי זה הבדיקות ליוצאים, נושא בדיקות היוצאים שהוא הזכיר, שגם לא ברור מה עמדת המשרד.

עופר מלכה: כבוד היושב-ראש, אם אפשר להסביר את זה.

יעקב אשר: עופר, דקה.

יעקב אשר: אני חושב שהסברת את העניין של היוצאים.

עופר מלכה: כן.

יעקב אשר: אני מצליח להתחבר לזה, שוב, גם העניין שאמרת – ואני לא יודע לחשב את זה – שאדם הוציא ב-72 שעות, יכול להיות שאישרו לו טיסה לכמה שעות והוא חוזר חזרה ובעצם הוא על אותה בדיקה, אם הבנתי נכון.

עופר מלכה: אנחנו חושבים – אשי, תגיד מה דעתך, אני חושב שזה חשוב – שצריך גם לחייב בדיקה 72 שעות קודם ולא רק 72 שעות לפני חזרה.

עופר מלכה: גם לפני יציאה.

יעקב אשר: אשי שלמון, אתה יכול להסביר לנו למה?

שלמון: הנושא הזה עלה אתמול לדיון עם שרת התחבורה, יש לכך שורה של מטרות אבל אחת המטרות המשמעותיות לא להביא לתוך שדה תעופה אדם שהוא חולה, והיו לנו דברים מעולם.

שלמון: אנחנו מוצאים את זה בעיקר בקרב אנשים שהמדינות שאליהן הוא מיועד דורשות בדיקה ואז הוא מקבל בדיקה חיובית ובכל זאת מנסה את מזלו בלהגיע לשדה.

שלמון: אני חושב שזה חשוב.

שלמון: מאידך, אני עוד לא הספקתי לדון עם המנכ"ל שלי בסוגיה הזאת.

שלמון: על פניו, זה נשמע הגיוני אבל נרצה להחזיר תשובה מסודרת.

יעקב אשר: אז אני מבקש, תחזירו תשובה מסודרת, ורק לתשומת לבכם שנציגי משרד המשפטים אומרים שזה לא היה.

איל זנדברג: זה לא מופיע בהצעת החוק.

גאל אזריאל: זה אפילו מנוגד, זה סותר את הנוסח של הצעת החוק.

איל זנדברג: זה לא עמדה שלנו.

איל זנדברג: צריך לקרוא מה כתוב פה, שזו ההחלטה.

איל זנדברג: יש החלטת ממשלה.

יעקב אשר: חבר'ה, מה קרה היום?

יעקב אשר: אני יוצא להפסקה ותכף נמשיך את הנקודות, שנדע מה אנחנו צריכים.

יעקב אשר: בנושא הזה אני יכול להגיד את חוות דעת הוועדה, לפחות מה אני חושב, ויגידו חבריי.

יעקב אשר: אני כן הייתי מעדיף להפוך את המקום הזה למקום כמה שיותר סטרילי, ואנחנו הרי בסך הכול באים ואומרים, אנחנו מאפשרים לאנשים לצאת מהארץ.

יעקב אשר: הרי יכולנו - יש מקומות שמחליטים החלטות, סוגרים ולא בודקים כל כך הרבה במי פגענו ומי לא.

יעקב אשר: אומרים, אנחנו מוכנים לתת יציאה, אנחנו רוצים להיות בטוחים שהכול בסדר, אנחנו כל כך הרבה דברים עושים, אז כולם בתוך החבילה הזאת, גם אלה שיוצאים בשמחה הביתה למשפחותיהם אחרי שהיו פה הרבה זמן.

יעקב אשר: ולכן העמדה שלי כוועדה, ויגידו חבריי אם מישהו חושב אחרת, אני חושב שצריך להיענות לדבר הזה.

יעקב אשר: מה שאני כן מבקש, ואנחנו נסכים לעניין, אני כן מבקש לנסות לעשות תיאום אם זה אפשרי, ואם לא, הוועדה תקבל את ההכרעה ומשרד המשפטים יגיד שזה בניגוד לדעתו, אז בסדר אבל הנושא לא לוויכוח מבחינת הוועדה.

יעקב אשר: תנסו להגיע לנוסח מוסכם בעניין הזה, יהיה מקובל עלינו, ואם לא, תציגו את ההתנגדות שלכם.

גור בליי: אני מבין שהם יסבירו את עמדתם בעניין הזה.

יעקב אשר: הסבירו כבר את עמדתם.

שי סומך: לא.

שי סומך: עדיין לא.

יעקב אשר: גור, אני לא נכנס עוד פעם לדיון.

שי סומך: עדיין לא השלמנו.

גור בליי: אני רק אומר שהדבר הזה לא תואם את התכלית המוצהרת של החוק.

גור בליי: החוק אומר אנחנו לא רוצים לייבא מוטציות.

גור בליי: מה אכפת לנו לייצא מוטציות, באופן אמיתי?

עמית הלוי: זה תוספת.

עמית הלוי: אנחנו גם דואגים לעולם, לא רק לעם ישראל.

יעקב אשר: אתה יודע מה, אני חושב שאם אנחנו מתנהגים בכזאת לארג'יות בעניין הזה - יכולנו להגיד, אל תבלבלו את המוח עכשיו, היית בארץ שנה, עבדת פה, שב בשקט, חכה שיעבור.

יעקב אשר: הפוך.

יעקב אשר: דווקא בזכות הוועדה, היועץ המשפטי ואחרים, אנחנו באים ואומרים, ואומרים לך אנשי המקצוע, אנחנו רוצים את השקט הנפשי שאני יודע שלא מסתובב שם, לא מדביק את האנשים.

יעקב אשר: אני יודע שיש לי מקום אחד, אי ירוק.

יעקב אשר: מה הבעיה?

יעקב אשר: למה באילת זה יכול להיות ופה זה לא יכול להיות?

יעקב אשר: חבר'ה, מה קרה פה?

יעקב אשר: אז מה, אז מבקשים מאדם – כמו שאתה מבקש ממנו לפני שהוא טס, אתה אומר לו, תעשה 72 שעות.

יעקב אשר: אגב, רוב חברות התעופה יבקשו את זה ממנו בכל מקרה, אז מה הבעיה?

יעקב אשר: מה קרה?

שי סומך: אדוני, אני מבקש, אני כמעט לא דיברתי.

שי סומך: זה נושא שיש בו מורכבות.

שי סומך: יש עובדים, יש צוותי אוויר, יש מחוסנים, יש מחלימים.

שי סומך: זה נושא שלא נדון, הוא לא נראה לי בשל.

יעקב אשר: במה הוא נדון לגבי הכניסה?

שי סומך: לא, זה פשוט, אבל למשל מה עם העובדים?

שי סומך: אי ירוק, אז יש עובדים, הם גם צריכים להיות מחוסנים, ואם הם מחלימים?

שי סומך: זה נושא שהוא לא בשל, לא נדון, זה נושא שיש בו מורכבות.

שי סומך: שמענו את הדברים האלה, בסוף זה לא נכנס.

יעקב אשר: אני רואה בזה היגיון.

גור בליי: בסדר, אבל צריך לחשוב על הפרטים של זה.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: היו ועדות בכנסת שהוסיפו עוד דברים.

יעקב אשר: אתם רוצים לטעון נושא חדש, תטענו נושא חדש.

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: אין סמכות ליועץ המשפטי לטעון נושא חדש, למרות שהוא איש מאוד רציני.

גור בליי: לא, אנחנו לא טוענים.

יעקב אשר: לא אתה.

עמית הלוי: יש פה תוספת.

עמית הלוי: גור, אנחנו מקבלים את זה שיש תוספת כאן והתוספת היא ראויה.

יעקב אשר: זו הוועדה הראשונה שעושה - - - ?

עמית הלוי: מה שאתה אומר, שי, זה נכון, יש פה שתי תכליות.

עמית הלוי: תכלית אחת שאמר ד"ר שלמון היא לגבי אזור שדה התעופה.

עמית הלוי: אתה אומר – אני גם חושב שמותר למדינת ישראל לדאוג לאלה שטסים במטוס כמו סרדינים, כמו שהוא אמר, מותר לנו גם לדאוג להם, ואגב מותר ללאומיות הישראלית לדאוג לעולם.

עמית הלוי: מותר לה לא לשלוח חולה לעולם, מותר לה.

עמית הלוי: ולכן, אתה אומר יש עובדים.

עמית הלוי: עובדים זה משהו אחר, זה קשור למטוס, באמת צריך לשקול את זה אבל קו המינימום שהוא מדבר עליו זה שדה התעופה, כלומר לא לאפשר לנוסעים חדשים שמגיעים, להיכנס לשדה התעופה כשהם לא מביאים בדיקה חיובית.

איל זנדברג: הכוונה לנוסעים?

איל זנדברג: רק להבין.

גאל אזריאל: הוא אמר הפוך, שזה מונע מעובדים, שזו פגיעה בחופש העיסוק.

עמית הלוי: לא מונע מהם כי לא דיברנו עליהם.

עמית הלוי: דיברנו רק על נוסעים.

איל זנדברג: אמרתי שאין הבדל בין העובדים של נתב"ג לעובדים של הקניון ועובדים בכל רחבי - - -

עמית הלוי: אני מבין, אבל כרגע הם לא דיברו על עובדים.

עמית הלוי: הם דיברו על אלה שבאים לטוס.

איל זנדברג: אם מדובר על נוסעים - - -

עמית הלוי: מדובר על נוסעים.

עמית הלוי: אני דווקא אומר שהוא מעלה פה משהו נכון, והפגיעה בחופש העיסוק, כמו הפגיעה בחוק כבוד האדם וחירותו בחופש התנועה, כמו שאת יודעת, זה נעשה פה בחוק לשם תכלית ראויה.

עמית הלוי: אם את מתנגדת לזה, תתנגדי בכלל.

גאל אזריאל: באופן מידתי ולא מעבר לנדרש.

שי סומך: מה שאמרתי, יש מורכבות.

עמית הלוי: אני מסכים, אני רק אומר, הוא ביקש רק נוסעים.

עמית הלוי: להיפך.

עמית הלוי: אתה עכשיו מעלה פה משהו שבאמת יש מקום לדון עליו, שגם דיילים אולי צריך לחייב.

איל זנדברג: הממשלה אמורה לבוא עם הסדר כולל למה שקרוי תו ירוק, איך אנשים יסתובבו בחללים, במבנים ברחבי הארץ, ובית הנתיבות, הטרמינל, הוא לא שונה מהקניון בהקשר הזה - זה שעוברים בדרך למטוס - אז אם מישהו עולה למטוס ונוסע, יש פה משהו מיוחד.

איל זנדברג: זה לא כמו מישהו שבא לקניון, אבל אם אתה בא לשדה התעופה או בא לקניון זה אותו דבר.

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: מדברים על מי שטס.

איל זנדברג: הממשלה צריכה לבוא עם תוכנית מסודרת.

איל זנדברג: משרד הבריאות עובד על זה ופה רוצים בחטף - - -

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: מדברים על מי שטס.

איל זנדברג: מי שטס, אז אנחנו שואלים מה ההיגיון.

עמית הלוי: ההיגיון הוא לשמור על אלה שנתנו להם לטוס, לא לומר: נתנו לכם לטוס למרות הקורונה והכול, אבל אתם תהיו חולים במטוס.

יעקב אשר: חברים, אנחנו גמרנו את הסימפוזיון הזה.

יעקב אשר: אני אומר עוד פעם, דעתי ודעת הוועדה - - -

עמית הלוי: אני רוצה להקריא פה משהו.

יעקב אשר: לא רוצה להקריא עכשיו שום דבר.

יעקב אשר: אני לא יודע.

יעקב אשר: דעתי, אני חושב שהבקשה הזאת של האנשים שמפעילים בפועל את המקום היא בקשה נכונה.

יעקב אשר: אני לא יכול לבחון אותה עד דק אם היא נצרכת ב-100% או ב-80% או ב-70%.

יעקב אשר: אני חושב שההכבדה, סו קולד, שאנחנו מתרעמים עליה פה ואותו אדם שהלך וקנה כרטיס וגם ארז את המזוודה שלו וקיבל את הרשות מאותה מדינה שמארחת אותו פה כבר תקופה לא קצרה, ביקשו ממנו רק עוד דבר – מטוש אחד, זה הכול.

יעקב אשר: זה הכול.

יעקב אשר: לא פגענו בזכויות אדם.

יעקב אשר: אולי אי אפשר להשוות את זה לקניון, הכול יכול להיות.

יעקב אשר: הדיון הסתיים.

יעקב אשר: אני רק ממליץ ומבקש שמשרדי הממשלה יגיעו, אם יוכלו להגיע, להבנה נוסחאית בעניין הזה או עקרונית, אולי גם המשרד שלך ישמח מאוד לעשות את זה, משרד המשפטים, אני לא יודע.

יעקב אשר: תהיה לכם הפסקה, תדברו על זה גם כן.

יעקב אשר: מה עוד נשאר לנו פתוח?

גור בליי: הנושא של הכוח הסביר.

גור בליי: הם יציגו את הנוסח.

גבי פיסמן: ביקשת שנציג את הסעיף.

יעקב אשר: זה היה בהחלטת ממשלה?

גבי פיסמן: זה היה בהצעת החוק הממשלתית הראשונית שהובאה לוועדה.

גבי פיסמן: בזמנו, כשזה נדון בוועדה, כל הנושא של שימוש בכוח לצורך פינוי למלונית, העמדה שלך הייתה - -

יעקב אשר: נכון.

גבי פיסמן: - - שעדיף לעשות שימוש בסעיף 20 לפקודת בריאות העם.

גבי פיסמן: מבחינתנו, הסעיף הזה, בקריאה שלנו, מאפשר שימוש רק במקרים חריגים, בנסיבות שהבנינו אותן בזמנו.

יעקב אשר: השימוש בכוח?

גבי פיסמן: השימוש בכוח, הוא מאוד מאוד - - -

יעקב אשר: מישהו צריך לאשר את זה ברמת דרג גבוה?

גבי פיסמן: כמובן, גם היום לפי סעיף הפקודה זה בסמכות המנהל, אבל מאחר שהסעיף הוא לא תואם את חוק סמכויות, הוא סעיף אנכרוניסטי והוא גם לא מדבר בשפה של חקיקה מודרנית של הסמכה מפורשת לשימוש בכוח, יש כן אזכור לסמכות המעצר, אנחנו סברנו שיש קושי עם הפעלה רחבה של הסעיף הזה.

גבי פיסמן: לכן, בנינו מודל, קונסטרוקציה מאוד מאוד מצמצמת של הסעיף.

גבי פיסמן: כדי לאפשר עכשיו מתן מענה לצורך בפינוי למלונית גם כשיש התנגדויות וסירובים וגם במקרים של התפרעויות, למעשה אנחנו מבקשים על דעת כל משרדי הממשלה להחזיר את אותו סעיף שהיה בהצעה הממשלתית, עם איזשהו ניואנס שבעצם מחדד את המידתיות של השימוש בכוח.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: אפשר להקריא את הסעיף?

גבי פיסמן: אני מקריאה.

גבי פיסמן: זה תיקון לסעיף הסמכויות בפרק של המלונית, תיקון לסעיף 22יא:

גבי פיסמן: לשם אכיפת ההוראות הקבועות בסעיפים - - -

גור בליי: גבי, להבין.

גור בליי: זה להחליף את הנוסח הקיים בעצם.

גור בליי: נכון?

גבי פיסמן: נכון.

יעקב אשר: וזה מקובל עליכם, משרד הבריאות?

מיכל גולדברג: כן.

מיכל גולדברג: מקובל עלינו, אדוני.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תקשיבו חברי הוועדה כי אנחנו צריכים לקבל החלטה בזה.

גבי פיסמן: לשם אכיפת ההוראות הקבועות בסעיף 22(ב) עד 22(ה), יהיו נתונות לנציג המוסמך, לרופא המוסמך ולשוטר, הסמכויות המפורטת בסעיף 26.

גבי פיסמן: סירב אדם למלא אחר הוראות הנציג המוסמך או אחר הוראות הרופא המוסמך, רשאי שוטר, לבקשת הנציג המוסמך או הרופא המוסמך, לעשות שימוש בכוח סביר לשם העברתו למקום בידוד מטעם המדינה.

גבי פיסמן: לעניין פסקה זו יראו מי שסירב לדרישת הזדהות כמי שסירב למלא אחר הוראות הנציג המוסמך או הרופא המוסמך.

קריאה: שזה?

גבי פיסמן: שזה בעצם בירור מול הנציג המוסמך, הבירור שקשור לטעמים ההומניטריים.

גבי פיסמן: הרעיון הוא שבעצם השימוש בכוח לא ייעשה לפני שניתנה אפשרות לאדם להיפגש עם הגורם שיבחן את הבקשה שלו באופן פרטני.

גבי פיסמן: וניתן לאדם הסבר בדבר הצורך בשהייה במקום בידוד מטעם המדינה לשם מניעת התפשטות המחלה ואת משמעות סירובו.

גבי פיסמן: כלומר, הוא צריך להבין גם את המשמעות של הסירוב שלו וגם ניתנה לו הזדמנות לפני כן שכל טענותיו לעניין הבידוד במלונית יישמעו.

יעקב אשר: מה אומרים, חברים?

עמית הלוי: מה ההגדרה של כוח סביר?

גבי פיסמן: אנחנו בדרך כלל בחקיקה לא מגדירים כוח סביר.

גבי פיסמן: כוח סביר זה גם לפי הפסיקה כוח סביר בנסיבות העניין, הוא נבחן פר מקרה ובוודאי הוא צריך להיות הכוח המועט ביותר האפשרי לצורך מילוי הסמכות.

גבי פיסמן: יש תוספת אחת קטנה ששכחתי בסעיף קטן (2).

גבי פיסמן: כדי לאפשר את השימוש בכוח סביר לא רק בפינוי למלונית אלא גם במקרה שאדם מנסה לצאת מהמלונית, אחרי המילים "לעשות שימוש בכוח סביר לשם העברתו למקום בידוד מטעם המדינה" נבקש להוסיף "או מניעת יציאתו ממנו".

גבי פיסמן: אני אקריא שוב את הנוסח, שזה יהיה ברור?

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אני שמעתי.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תכניסו את זה כרגע בנוסח, אנחנו נקבל את ההחלטה שלנו.

יעקב אשר: עוד פעם, אני אומר, ברור שזה יותר טוב מהנוסח שהוצג על ידכם – סליחה שאני אומר – לא, מיכל?

מיכל גולדברג: הנוסח הממשלתי המקורי?

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: לא המקורי, זאת אומרת הנוסח שאפשר בכוח סביר.

יעקב אשר: פה, אני מבין שזה עם הרבה מאוד מחסומים עד שמגיעים לזה.

מיכל גולדברג: זה נוסח, כן, שהוסכם עם משרד המשפטים ועם המשטרה.

יעקב אשר: חברי הוועדה, אז אמרנו את הדברים.

יעקב אשר: אני מבקש, אנחנו נצא להפסקה של חצי שעה ואני מבקש לסיים עד אז.

יעקב אשר: אם לא, אני אומר לכם, אני מנסח את זה, כולל מה שהיה בהתחלה – תזכירו לי.

עמית הלוי: חובת אדם הנכנס.

עמית הלוי: הבדיקה לאדם נכנס.

גור בליי: בדיקה חיובית.

יעקב אשר: ואמרנו שוב.

יעקב אשר: ההגדרה היא – אנחנו התכוונו למה שיקרה בפועל.

יעקב אשר: תתרגמו את זה בבקשה עם סעיף זה או סעיף אחר, אבל בסופו של דבר מה שהוועדה החליטה זה הנוסח שיבוא לפה להצבעה.

איל זנדברג: זה כמו השיעורים בזום.

איל זנדברג: לומדים כל היום בזום, ואז בהפסקה מקבלים שיעורי בית.

יעקב אשר: אבל לפחות יש לך מורה נחמד.

יעקב אשר: חצי שעה, ואני מבקש, תעשו מאמץ, אנשי הממשלה.

יעקב אשר: אני פותח את הישיבה.

יעקב אשר: אני רוצה לסכם כמה דברים כי אני נאלץ לצאת, וימשיך את הדיון עורך דין עמית.

יעקב אשר: נכון?

עמית הלוי: מספיק אשתי עורכת דין.

יעקב אשר: מאז הסיפור אז עם דגל התורה, הייתי בטוח שאתה עורך דין.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: אז לא עורך דין עמית.

יעקב אשר: יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שיצטרכו לאחר מכן עוד טיפה זמן לגמור את הניסוח הסופי, אבל אני רוצה להעלות את הנקודות אחת לאחת ולומר את החלטת הוועדה, ואתם תדאגו לנסח את זה.

גור בליי: יש פה בכמה נקודות.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אני רוצה לדבר על הנושאים.

יעקב אשר: יש את הנושא הראשון שדיברנו עליו, הכניסה היבשתית, כן או לא, והתוצאה השלילית בתנאי הכניסה למעבר יבשתי.

יעקב אשר: יש נוסח שמוסכם על כולכם, אז תציגו לנו.

איל זנדברג: לא הספקנו לנסח.

יעקב אשר: מיכל, את רוצה לעדכן אותנו בהחלטה שלכם, של משרד הבריאות, כדי שאנחנו נוכל לקבל?

יעקב אשר: יש שינוי אצלכם בהחלטה?

מיכל גולדברג: מבחינתנו, אנחנו הצענו להישאר עם הנוסח הממשלתי, וכפי שהוועדה ביקשה להבהיר בסיפה, חובה על הנכנס לישראל לבצע בדיקת קורונה מהסוג ובמועד שייקבע בתקנות לפני או אחרי הכניסה, וכאן גם חשבנו על איזשהו נוסח שיאפשר את אותם מקרים חריגים הומניטריים באישור פרטני של המנהל ובהתאם לתנאים שיקבע באישור.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: זה יהיה החלטה.

יעקב אשר: משרד המשפטים, התנגדתם?

איל זנדברג: לא.

איל זנדברג: האישור הפרטני, אם כבר בנוסח הזה שלא מלכתחילה, זה צריך להיות משהו רוחבי, לא צריך אישור פרטני כי אין הבדל בין האזרחים.

איל זנדברג: בתקנות קובעים את הסטנדרט הבריאותי.

מיכל גולדברג: לא, לא.

איל זנדברג: אישור פרטני זה אומר שהמנהל יישב ויחליט שמשה כן וזה לא.

מיכל גולדברג: לא, לא.

מיכל גולדברג: אין הסכמה.

גאל אזריאל: אפשר לקבוע משהו כללי, שאזרח חולה יוכל להיכנס בתנאים שייקבעו בתקנות ואז ננהל את השיח בתוך הממשלה.

מיכל גולדברג: לא, לא, לא.

איל זנדברג: האישור הפרטני לא מתאים - - -

קריאות: - - -

יעקב אשר: לא סגרנו, אז עכשיו אנחנו סוגרים.

עמית הלוי: שיהיה מובהר בסעיף הזה שהחובה הזאת היא תנאי.

קריאה: אבל אפשר להגיד שהאישור הפרטני יהיה לפי תנאים שייקבעו בתקנות.

עמית הלוי: היא תנאי.

יעקב אשר: את מסכימה שהאישור הפרטני יהיה לפי מה שייקבע בתקנות?

מיכל גולדברג: לא, לא, אדוני.

קריאות: - - -

יעקב אשר: שאלתי אותה.

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים על מקרים באמת מאוד חריגים כפי שהסביר פה נציג משרד הבריאות, שמאשרים טיסת אמבולנס מיוחדת לישראל.

מיכל גולדברג: זה באישור פרטני.

מיכל גולדברג: כמובן שמדובר פה בהחלטה מינהלית של מנכ"ל משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך, זה כפוף לכל כללי המשפט המינהליים של שוויוניות וכו' וכו', לפי אמות מידה.

יעקב אשר: הבנתי.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: לאחר ששמענו את דעת הצדדים – שמענו את זה גם קודם וגם עכשיו, לי לפחות הספיק, אני חושב שגם לחברי הוועדה – אנחנו נלך על הנוסח הזה שהציע משרד הבריאות שהוא נוסח אחר ממה שחשבנו קודם אפילו, הוא יותר מרוכך מהבחינה הזאת.

יעקב אשר: זה יהיה הכיוון ויצטרכו לנסח את זה.

יעקב אשר: את תקריאי את הנוסח אחר כך וזה ייכנס לנוסח של הוועדה.

תמי סלע: אפשר לשאול בעניין הזה?

יעקב אשר: אני לא נכנס עכשיו לכל הדיון.

יעקב אשר: הדיון יימשך אחר כך.

גור בליי: פשוט אני אומר, זה לא רק עניין נוסחי.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: יהיה פה יושב-ראש.

מיכל גולדברג: אבל שיהיה ברור שלא מדובר בתקנות אלא מדובר באישור פרטני.

יעקב אשר: בסדר.

איל זנדברג: יהיה תקנות.

איל זנדברג: אישור פרטני לא יכול לבוא - - -

יעקב אשר: סליחה.

יעקב אשר: אני עכשיו אומר את זה בקצירת העומר, ירחיבו את זה אחר כך ואני מבקש עכשיו לא לדבר.

יעקב אשר: הנושא השני, לגבי הנושא של יושב-ראש הוועדה, בנוסח כפי שזה מופיע היום אבל שיהיה כתוב: מתוך הוועדה או מחוצה לה.

יעקב אשר: על פי החלטת הממשלה ועל פי חוות דעת שייתן היועץ המשפטי לממשלה, לממשלה.

יעקב אשר: אני לא רוצה לקבוע את זה.

קריאה: על מה זה?

גור בליי: י'.

יעקב אשר: הלאה.

יעקב אשר: לגבי הנושא של - - -

גור בליי: המלוניות.

יעקב אשר: לא, לפני המלוניות.

יעקב אשר: המלוניות אני רוצה בסוף כי מנכ"ל משרד התחבורה נמצא איתנו על הקו.

יעקב אשר: לגבי הנושא של בדיקה לפני היציאה.

עמית הלוי: העלייה למטוס.

עמית הלוי: שרת התחבורה מתנגדת.

יעקב אשר: משרד הבריאות, אני מבין שיש לכם שינוי בגישה?

יעקב אשר: כי משרד התחבורה מאוד מבקש את זה, אני תומך בזה מאוד.

יעקב אשר: השאלה, אם אין צורך מבחינת

יעקב אשר: כם אז זה כבר סיפור אחר.

מיכל גולדברג: לדעתנו אין צורך, ולהיפך, זה עוד יכול לגרוע.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים את כל הנושא הזה להשאיר.

מיכל גולדברג: מדובר פה בעצם בתו ירוק לנתב"ג, זו בעצם הבקשה ואנחנו מבקשים להשאיר את זה.

מיכל גולדברג: נבחן את זה במסגרת הסיפור של התו הירוק כשנבחן את כל הנושא של התו הירוק.

עמית הלוי: סליחה, מיכל.

עמית הלוי: זה לא תו ירוק.

עמית הלוי: זה תו ירוק או בדיקה.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: מדובר באם התחסן או בדיקה.

מיכל גולדברג: זאת בדיוק המשמעות של תו ירוק.

עמית הלוי: אוקיי.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים כרגע לא להכניס את זה דווקא, ספציפית - - -

יעקב אשר: גם אם זה לא מופיע עכשיו, אם תרצו תוכלו לאשר את זה.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: במסגרת התו הירוק.

מיכל גולדברג: נכון.

יעקב אשר: מצוין.

יעקב אשר: עכשיו אנחנו עוברים למלוניות.

יעקב אשר: מנכ"ל משרד התחבורה, אני רוצה שתתאר לנו.

יעקב אשר: שוב, אני לא מדבר כרגע על הניסוחים המשפטיים, אני רוצה רק לדעת איך זה הולך לעבוד על פי ההצעה שלכם.

יעקב אשר: אני השתכנעתי וגם חברי הוועדה, שזה לא טוב לעשות את זה בתוך מתחם שדה התעופה.

יעקב אשר: ראינו גם מה קרה, זה גם מקבץ את כולם, זה מאלץ אותך לקבל כמה טיסות ביחד או טיסה אחת כולה על אותם אנשים שנמצאים שם וכולם עומדים ביחד, וחגיגה.

יעקב אשר: אתם הצעתם הצעה.

יעקב אשר: אני רק אומר את הקווים האדומים מבחינתנו.

יעקב אשר: כל אותם – אני לא יודע אם צריך להכניס את זה בתוך החקיקה, אני חושב שלא כי לא נגיע לכל הפירוטים – אבל גם בשיחה שהייתה לי איתך עם השרה קודם אני מבין שמחלימים, מחוסנים, בעלי מוגבלויות, קטינים, נשים בהריון – שלא אמרנו קודם כי לא ידענו – כל אלה מקבלים את ההחלטה במקום, בעצם מקבלים את הפס הירוק שלהם והולכים הביתה.

יעקב אשר: כל השאר שהם בגדר ספק, שצריכים הכרעה, יועברו למלוניות, ובמלוניות מה מחכה להם?

יעקב אשר: זה אני רוצה שתסביר, כי קודם אמרו – עולים לחדר, לא עולים לחדר.

יעקב אשר: אני רוצה לדעת איך הולך התהליך דקה לפני שאנחנו נקבל את ההחלטה שלנו, ובקצרה.

עופר מלכה: מה שתיארת הוא נכון.

עופר מלכה: כמו שד"ר אשי שלמון אמר, מי שהוא מקרה ברור – שחור ולבן הוא הגדיר את זה – מקבל צמיד אדום ויוצא החוצה להמשך התהליך.

יעקב אשר: ירוק.

עופר מלכה: כל האחרים יועברו למלונית.

עופר מלכה: בכל מלונית יהיו נציגים של משרד הבריאות שיהיו ועדת הבדיקה אם אפשר לשחרר מלונית או מתעקשים שאותו אדם פונה, יישאר במלונית.

עופר מלכה: הם יעשו את זה.

עופר מלכה: אנחנו יכולים, משרד הבריאות יודע להעמיד את הצוותים האלה ולפזר אותם גם במלונית.

יעקב אשר: תוך כמה זמן בן אדם מקבל תשובה?

עופר מלכה: הוא מקבל את התשובה במקום, זה תלוי בכמות הפונים.

עופר מלכה: כל אחד עובר את הבירור, מקבל תשובה ואו שהולך לבידוד ביתי או שעולה לחדר במלונית.

עופר מלכה: הבדיקה היא במקום, אין השתהות מעבר לעמידה בתור.

יעקב אשר: הבנתי.

יעקב אשר: תודה רבה, אדוני.

עופר מלכה: ולא מטפלים בכולם בבת אחת.

ניצן רוזנברג: במקום, זה אומר עם ההגעה למלונית?

עופר מלכה: כן.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: עם ההגעה למלונית.

יעקב אשר: אני רוצה שזה יהיה ברור ואני מבקש ממך כי אני חושב שגם אתה לא רוצה שיקרה הדבר הזה.

יעקב אשר: אם מישהו רוצה בינתיים לבקש חדר לנוח חצי שעה, שעה, שייקח חדר, מה אכפת לי, אבל אתה לא מכריח אף אחד להיכנס לחדרו.

יעקב אשר: אתה אומר להם: הנה, ועדה או שתיים במלונית, כמה שצריך לפי הכמות כי הרי זה אנשי משרד הבריאות – אם צריך ארבעה אנשים אז יהיו שניים ושניים – ותוך זמן קצר, עם ההגעה למלון, מקבלים את התשובות שלהם לכאן או לכאן.

עופר מלכה: נכון.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תודה רבה.

אפרת טפליץ: אני רוצה בהקשר הזה לחדד, זה מתקשר אחר כך לסמכות שימוש בכוח.

יעקב אשר: לגבי זה, עוד פעם, אני בצער מקבל את ההצעה שלכם.

אפרת טפליץ: אני רק רוצה לחדד, להבהיר לוועדה שסמכות השימוש בכוח, היא מותנית בכך שנעשה בירור.

אפרת טפליץ: כלומר, אם אדם מתנגד לעבור למלונית, יהיה צריך לערוך את הבירור בשדה התעופה, לא יהיה אפשר לעשות שימוש בכוח לפני כדי להעביר אותו למלונית.

יעקב אשר: אם זה החוק, אז זה החוק.

יעקב אשר: אני לא מתערב בזה.

גור בליי: זה התיקון שהם מבקשים עכשיו.

גור בליי: צריך שהם יתכתבו אחד עם השני.

מיכל גולדברג: אולי רק להבהיר.

מיכל גולדברג: הסעיף רק יאפשר במקרים מסוימים לקיים את הבירור אחרי נתב"ג אבל הוא כמובן לא מונע לקיים את הבירור בנתב"ג.

יעקב אשר: אם כולם יענו כמקהלה אחרי שילמדו את הפרוטוקול של הוועדה ויגידו כולם אנחנו לא רוצים ללכת לבית מלון כרגע, אנחנו רוצים את התשובה פה ועכשיו - - -

עמית הלוי: אז עיקרנו מתוכן את הסעיף.

יעקב אשר: אז עיקרנו מתוכן.

מיכל גולדברג: ברור.

יעקב אשר: מה ברור?

יעקב אשר: ברור שכן או ברור שלא?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: הסעיף, מבחינת משרד הבריאות, הוא מאפשר חלק מהתשובות לתת אחרי נתב"ג, אבל הוא לא מונע מבחינתנו כמשרד הבריאות גם לתת תשובות במקרים אחרים בנתב"ג.

עמית הלוי: מיכל, מה שאומר לך יעקב - - -

מיכל גולדברג: ואם יהיה ספציפית בן אדם שיתנגד ויהיה צורך להפעיל נגדו שימוש בכוח, זה לא מדובר בכל האנשים, גם אנשים שטוענים שיש להם נסיבות - - -

יעקב אשר: לא, אבל אומרת נציגת משרד המשפטים שאם הוא מסרב לנסוע למלון, אפילו לצורך הוועדה הוא מסרב?

יעקב אשר: הוא נוסע לוועדה, לא מכניסים אותו למלון.

מיכל גולדברג: אם הוא מסרב לנסוע למלון ונדרש לעשות - - -

יעקב אשר: אני רוצה שהיא תענה לי על זה.

אפרת טפליץ: לצורך שימוש בכוח.

עמית הלוי: מה זה שימוש בכוח?

עמית הלוי: אומרים לו, תעלה לאוטו.

עמית הלוי: הוא אומר, אני לא עולה לאוטו, אז זה מעקר את המשמעות של מה שאנחנו עושים פה.

אפרת טפליץ: בסדר, אבל מיכל, מה שמשרד הבריאות אומר, שבמקרים כאלה – וההנחה היא שזה לא יהיו מקרים גורפים – כן, יינתן מענה בשדה תעופה.

יעקב אשר: למה שלא יהיו מקרים גורפים?

מיכל גולדברג: כי הכוונה לאנשים שלא מוכנים, אחרי שמשכנעים אותם, אלה אנשים שבאמת צריך להפעיל נגדם כוח - - -

יעקב אשר: נשאיר למציאות לעשות את שלה.

יעקב אשר: אני לא בטוח.

גור בליי: אבל השאלה היא - - -

יעקב אשר: יהיו עוד שאלות, אפשר לשאול.

איל זנדברג: מבחינה טקסטואלית, הכוונה היא להשמיט את הסיפה, לא לבנות פה עכשיו מנגנון חדש.

איל זנדברג: נכון?

איל זנדברג: הכוונה היא להשמיט את הסיפה כך שהממשלה, תהיה לה את הגמישות.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: לשאלה אחר כך – עמית, תזכור שיש לגור שאלה.

יעקב אשר: מבחינת הנוסח, אנחנו בעצם חוזרים להצעה שהייתה של משרד הבריאות, לא מפרטים בפירוט שמותר לקחת אלא אומרים - -

מיכל גולדברג: נכון.

יעקב אשר: - - ייקבע על ידי – לא זוכר את הנוסח – תכף תקריאו את זה.

יעקב אשר: אלה הדברים.

יעקב אשר: זה רוח הדברים, אלה החלטות של הוועדה, ומרגע זה אני מעביר את ניהול הוועדה לעמית.

גאל אזריאל: אם אפשר רק להבין את ההסברים בהתחלה כשדיברנו על זה.

גאל אזריאל: אמרת אם הבנתי נכון שקטינים ובעלי מוגבלות, כלומר כל החריגים הברורים האלה, הם עדיין יהיו חייבים לקבל את הפטור כבר בשדה התעופה.

יעקב אשר: במקום.

יעקב אשר: הם הצהירו את זה.

גאל אזריאל: אז צריך להתאים את הנוסח.

גור בליי: השאלה אם לא כדאי להכניס את זה לחוק.

יעקב אשר: אני חושב שלא, אגיד לך למה.

יעקב אשר: או שתקרא לזה באופן כללי באיזשהו שם, אבל לא פרטני.

גור בליי: כן.

יעקב אשר: לא פרטני.

יעקב אשר: אל תקרא לזה שמות כי אם אתה תתחיל, אז שכחנו אישה בהריון, למשל.

תמי סלע: אז הומניטרי.

יעקב אשר: אנחנו רק נפגע באנשים.

יעקב אשר: זה לא הומניטרי רק, כי הומניטרי, כולם טוענים הומניטרי.

יעקב אשר: זה מלכודת משפטית, זה לא עצה.

תמי סלע: זה שהם טוענים הומניטרי, זה לא הופך את זה להומניטרי.

יעקב אשר: תמצאו את הנוסח.

יעקב אשר: עמית.

גור בליי: אבל בכל מקרה אנחנו משאירים את בהקדם האפשרי.

גור בליי: זה בכל מקרה נכון.

מיכל גולדברג: כן.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: שיהיה לך בהצלחה, עמית.

יעקב אשר: אני מצטער.

יעקב אשר: אם יצטרכו עוד כמה דקות אחרי ההסכמות האלה, בבקשה.

עמית הלוי: כיוון שלוח הזמנים הוא לא ארוך – אנחנו ברבע לתשע – מבחינתי, בנושאים שדיברנו, כלומר גם לגבי הניסוח של סעיף 2, ההבהרה שתוצאה שלילית היא תנאי כניסה אבל היא כפופה לחריגים באופן פרטני, כמו שאמרת קודם, מיכל, אז תציגי פה ניסוח מדויק.

גור בליי: אנחנו יושבים על זה.

עמית הלוי: בניגוד ליעקב – אני רק אומר כדי שתכירו אותי – אני מבחינתי גם יודע לנסח.

עמית הלוי: הכלל הוא ברור, שלא יהיו אחרי זה אי הבנות ואי הבהרות.

עמית הלוי: אני מצביע מהר מאוד, אצלי ההצבעות הן מהירות אחרי דיון ארוך.

עמית הלוי: דיון קצר, אז אפשר להרחיב את הדיון, אבל הדיון מוצה.

עמית הלוי: חלק יש מחלוקות, חלק יש הבנות כאלה ואחרות, וזה לגיטימי.

עמית הלוי: עכשיו אנחנו בקצה, כמו שסיכם יושב-ראש הוועדה יעקב, אני אומר את הדברים מאוד ברור שלא יהיו אי הבנות, גור.

עמית הלוי: אני מנסח ומצביע.

עמית הלוי: זאת עמדתי, שתדעו זאת.

עמית הלוי: הגדרנו, תוצאה שלילית – מיכל, תרשמי את הדברים שיהיה ברור ותנסחי, עם איל וכל מי שרוצה להצטרף, וגור כמובן, זה תפקידו.

עמית הלוי: תוצאה שלילית חובה טרום הכניסה לארץ, אפשר גם אחרי אבל טרום הכניסה לארץ החובה בהצגת תוצאה שלילית כתנאי כניסה, למעט עם ההסתייגות של ועדת חריגים פרטנית.

עמית הלוי: זה אחד.

עמית הלוי: גם במעברים יבשתיים, התיקון של מתוך הוועדה או מחוצה לה ליושבי-ראש.

עמית הלוי: האפשרויות למלוניות באופן שהצגתם את זה עכשיו, בכפוף למה שאמרה הגברת שזה לא יעמוד בסתירה למודל הרך של השימוש בכוח.

עמית הלוי: מבחינה זאת, בואו ננסה את זה שבוע, שבועיים, למרות שכמו שזה הוצג, יעקב אמר בצדק, המציאות היא אולי אחרת.

עמית הלוי: והסיפור של עלייה למטוס, אני רק רוצה לומר הערה.

עמית הלוי: מבחינתי – אני לא יודע למה חזרתם בכם, משרד הבריאות – יש כלל.

מיכל גולדברג: לא ביקשנו.

עמית הלוי: לא, בנושא דרישת בדיקה מוקדמת לפני עלייה, את אומרת זה במסגרת התו הירוק.

עמית הלוי: אני רוצה לומר לך משהו.

מיכל גולדברג: זאת הייתה בקשה של משרד התחבורה.

עמית הלוי: זה עוד לא קיים כרגע.

מיכל גולדברג: זה לא קיים כרגע, זו הייתה בקשה של משרד התחבורה, לא שלנו.

מיכל גולדברג: אנחנו חושבים מקצועית – כרגע, משרד הבריאות, גורמי המקצוע, לא רואים כרגע - - -

עמית הלוי: אז אני רוצה לומר לך משהו שאני רואה, לתשומת לבך.

עמית הלוי: כיוון שאני ממלא מקום כאן והיושב-ראש לא התעקש על זה, למרות ששרת התחבורה מתעקשת על זה, יש כלל שהוא כלל גורף שעליו אמר הלל הזקן שהוא כל התורה כולה - כל התורה כולה, כל השאר זה פרטים - מה ששנוא עליך אל תעשה לחבריך.

ישראל, אומרת: אנחנו צריכים להקפיד על נורמות מוסריות שאנחנו דורשים מאחרים כלפינו גם כלפי אחרים, בזה לא צריכה להיות הבחנה.

ישראל, אומרת: לכן, אני שב על עמדתי בכל אופן.

ישראל, אומרת: יש לנו ממילא כמה דקות עכשיו, נעשה איזושהי הפסקה, רק נשמע פה את רון שחיכה בסבלנות לגבי הנוסחים של ארבעת הדברים הללו ואחר כך אנחנו נגיע להצבעה אם הנוסחים האלה יהיו מוסכמים.

ישראל, אומרת: רון חלפון הוא יועץ משפטי של רשות שדות התעופה.

ישראל, אומרת: אתה רוצה להתייחס, רון?

רון חלפון: כן, תודה רבה.

רון חלפון: אני רציתי להתעכב שוב על הנקודה של בדיקות לפני הכניסה לטרמינל, כפי שאדוני ציין.

רון חלפון: אני מבין את עמדת משרד הבריאות שאולי הקונספט של נתב"ג ירוק עדיין לא בשל, אבל לכן יש תקנות שיגיעו בסופו של דבר אל ועדת הכנסת.

רון חלפון: מה שאנחנו מבקשים כרגע, שיהיה סעיף שיסמיך את הממשלה לקבוע תקנות ובמהלך קביעת התקנות ייקבע ההסדר כולו.

רון חלפון: אנחנו לא חושבים שיש סיבה לא לעשות את זה.

רון חלפון: ההשוואה בין נתב"ג לקניון היא לא השוואה נכונה.

עמית הלוי: למה?

רון חלפון: נתב"ג בסופו של דבר אמור לשרת את הציבור על מנת שיוכל ליישם את זכויות היסוד שלו, כמו שציין פה נציג משרד המשפטים.

רון חלפון: לכן, לא נכון להשוות את זה לקניון וכשאדם בא לממש זכות יסוד שלו, רצוי שזה יהיה במקום נקי מקורונה ככל האפשר.

רון חלפון: זה צעד שהוא יחסית פשוט.

רון חלפון: רוב מדינות העולם כבר דורשות בדיקות PCR לפני עלייה לכלי הטיס, נשארת דלתא מסוימת שעליה אנחנו מעוניינים להתגבר כדי שבעתיד נתב"ג יוכל להיות מקום בטוח.

עמית הלוי: למה ההתנגדות שלכם אגב להסמיך, לתת את האופציה לממשלה?

איל זנדברג: זה לא כל כך בשל אבל זו מין איזה אמירה.

איל זנדברג: אם אני מבין את ההצעה כרגע, ושוב, יש פה פער בין הנוסעים לבין מי שאינו נוסע, לגבי הנוסעים, הרעיון – כך אני הבנתי, אדוני היושב-ראש – היושב-ראש הציע לדבר על הנוסעים, זה נגזרת אחת שאפשר, אני לא חושב שצריכה להיות לנו התנגדות אליה, ההיגיון שלה הוא מסוים.

עמית הלוי: מה אתה אומר על החילוק - - -

איל זנדברג: לגבי הדבר הזה, האם הכוונה היא שיהיה סעיף שיאמר שהממשלה רשאית להתקין תקנות לעניין הגבלת הכניסה לבית הנתיבות?

עמית הלוי: לבית הנתיבות ולעלייה למטוס.

איל זנדברג: ולעלייה.

איל זנדברג: כן, אבל הדלתא.

עמית הלוי: אבל ההבחנה מקובלת עליך, שנתב"ג הוא שונה מאשר קניון?

איל זנדברג: אני חושב שלא, אמרתי את זה עוד קודם.

איל זנדברג: אני חושב שלא, אבל אם רוצים לכתוב את הסעיף כמו שהוצע, שהממשלה מוסמכת להתקין תקנות שיגבילו, שיקבעו כללים בדבר – נכון, הכניסה, היתר הכניסה לטרמינל - -

עמית הלוי: לא מפריע לך.

איל זנדברג: - - על בסיס חיסון, החלמה, לא משנה מה יהיה הסיפה, זאת הסמכה.

איל זנדברג: נראה לי זה לא אחיד, אבל אין לנו התנגדות.

איל זנדברג: זו לא הצעה ממשלתית פשוט מאוד.

גור בליי: לא.

גור בליי: אנחנו צריכים עוד קצת זמן, צריכים לשבת.

גור בליי: בואו נראה.

גור בליי: אחד ירד.

עמית הלוי: לא ירד.

עמית הלוי: למה ירד?

גור בליי: אמרו שהנושא של הכניסה ירד.

עמית הלוי: תוצאה שלילית בתנאי כניסה למעבר יבשתי; יושב-ראש הוועדה מתוך הוועדה או מחוצה לה; האפשרות להוצאה גם למלוניות בתנאים שהזכיר פה מנכ"ל משרד התחבורה עופר מלכה; הרביעי – סליחה, רק ארבעה – מה שביקשתי עכשיו במסגרת מה ששנוא עליך לא תעשה לחבריך, אני מציע לשקול את זה ואם משרד המשפטים פה גם אומר שבהגדרה הכוללת, הרחבה הזאת, זה לא מפריע לו, אז זה הנושא הרביעי.

איל זנדברג: לא.

איל זנדברג: לפרוטוקול – זה לא תואם את ההצעה הממשלתית, זה לא בשל.

עמית הלוי: לא בשל לתו הירוק.

איל זנדברג: אנחנו חושבים שנדבוק בנוסח הממשלתי.

עמית הלוי: אני מניח שעד שהממשלה תקבע – אתם גם מעורבים בזה – אפשר לקבוע משהו כמו שאתה אומר רק לנוסעים באופן שמייצר איזושהי נורמה מוסרית.

עמית הלוי: מדינת ישראל לא צריכה לומר אנחנו שולחים החוצה את האנשים שאולי הם חולים.

עמית הלוי: אני גם חושב בכלל, הדרישה היא לא כל כך - - - איל, אתה הזכרת לי קודם.

עמית הלוי: אנחנו יוצאים להפסקה אבל רק דקה, אני חייב להקריא לך משהו.

עמית הלוי: אולי קראת את הספר הזה, ספר נפלא של אלבר קאמי, אתה מכיר את זה?

עמית הלוי: – "הדבר".

עמית הלוי: יש שם סיפור מאוד מיוחד.

עמית הלוי: אני אקריא את זה ובזה נסיים, ככה שיהיה טעם להפסקה:

האנשים אומרים: אני אומר את זה לכם באהבה.

האנשים אומרים: אנחנו באותו צד, צד של מדינת ישראל.

האנשים אומרים: בואו לא ניפול, גם מתוך הומניזם מאוד מפותח, לא ניפול בטעות.

האנשים אומרים: הווירוס הזה הקטן, לא נזלזל, כאילו במסגרת השיח של זכויות ההומניזם וזכויות האדם אנחנו נחזיר את ההומניזם הזה כבומרנג, כמו שאומר כאן קאמי.

האנשים אומרים: כמה דקות עכשיו נעשה הפסקה, ננסח את ארבע הנקודות הללו.

האנשים אומרים: ב-21:10 אנחנו נרצה להצביע כאן כיוון שחברי הכנסת מחכים והדברים כבר נדונו.

תמי סלע: סליחה.

תמי סלע: אפשר עוד שאלה לגבי משהו שעלה פה קודם ואני לא בטוחה שהוא נסגר עד הסוף?

עמית הלוי: ארבע הנקודות האלה?

תמי סלע: כן.

תמי סלע: לגבי העניין של החובה לבצע בדיקה לפני הכניסה לישראל, עלה פה שהמשמעות שלה עם הסייג הנוסף, בעצם היא גם סוג של איסור כניסה במצבים מסוימים גם על אזרח ישראלי.

עמית הלוי: נכון.

תמי סלע: ואז עלה שאולי לאור זה צריך להחיל חלק מהסעיפים שהחלנו על 1 ולא החלנו קודם על 2.

עמית הלוי: אז אמרנו, היינו בעד חריגים, רק שאומרים משרד הבריאות - - -

תמי סלע: יש שם גם הבניה מסוימת של שיקול הדעת, למשל בחינה אל מול הפגיעה בזכות הכניסה לישראל, אל מול חלופות אחרות, שכל זה לא הוחל בזמנו על סעיף 2 כי הייתה מחשבה שזו בעצם רק קביעה של חובת בדיקה לנכנס לישראל ושאין פה עניין של זכות הכניסה לישראל.

תמי סלע: אז כרגע זה בעצם בנוסח לא חל כל הסעיפים האלה של הבניית שיקול דעת ושל ועדת החריגים.

עמית הלוי: הכול זה אחרי שיקול הדעת.

עמית הלוי: כן, זה יכול להיות בתוך ההבניה הזאת אבל באופן מעשי, בשורה התחתונה, שיקול הדעת, כולל שלוקח בחשבון את האיזון בין איסור הכניסה לבין מצב הבריאות של החולה, המדינה ממנה הוא בא, המוטציה אותה הוא מייצג, כל זה ייכלל, זה יכול להיכלל.

עמית הלוי: אבל בסוף, השורה התחתונה שיש אפשרות מעשית למנכ"ל משרד הבריאות או לרגולטור האחראי לומר, הבן אדם לא נכנס אם הוא לא עובר את זה, וגם כשהוא עובר, תהיה ועדת חריגים פרטנית או אישור פרטני.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: אישור פרטני של מנכ"ל משרד הבריאות - - -

איל זנדברג: לא, הוא מדבר על משהו אחר.

גור בליי: אישור פרטני זה דבר אחד.

גור בליי: כרגע אני שם את זה בצד שנייה אבל מה שהעלינו גם קודם – אני גם העליתי ובאמת יש אי בהירות, אני מסכים עם תמי, מה שקודם אמרתי ליושב-ראש וגם ממשיך וזו אחת הסיבות שאמרנו שזה לא בשל מבחינה זו שאנחנו צריכים עוד קצת זמן לסגור את הדבר הזה – זה לא רק העניין של ועדת החריגים.

מיכל גולדברג: א', זה לא ועדת חריגים.

מיכל גולדברג: זה אישור פרטני של מנכ"ל משרד הבריאות.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: זה לא רק העניין של האישור הפרטני.

גור בליי: יש עוד שני מרכיבים נוספים מיוחדים שחלים על הנושא של איסור כניסה ויציאה בגלל הרגישות של ההגבלה הזאת.

גור בליי: האחד, שהתקנות הן רק ל-14 ימים ולא ל-28 ימים; שתיים, שהתנאי להתקנת התנאים האלה זה חוות דעת אפידמיולוגית ושהממשלה שקלה דברים יותר מחמירים.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: אדוני היושב-ראש, אי אפשר.

מיכל גולדברג: כבר דנו בזה בדיון עצמו.

גור בליי: לא, אבל הייתה אי בהירות.

מיכל גולדברג: זה בתקנות לפי סעיף 12 לחוק, תקנות ל-28 ימים בלי שום דרישות מיוחדות.

עמית הלוי: הבנתי.

עמית הלוי: זה חובת הנוסע, באותה מידה החלטנו - - -

איל זנדברג: אבל זה לא מונע ממנו להגיע לארץ.

תמי סלע: זה לא מונע ממנו להיכנס מתחנה יבשתית - - -

קריאות: - - -

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים בדיוק על אותו עניין.

עמית הלוי: אנחנו החלטנו שאותה חובת נוסע שעומדת לאיש צוות בכלי טיס או לנוסע, אותה חובה חלה על אדם שמגיע במעבר יבשתי, משתי סיבות.

עמית הלוי: אחת מנה היושב-ראש, בחוכמת החיים שלו שהוא יודע שזה ייצור מצב שאנשים פשוט יגיעו במקום מלונדון, מהית'רו, לנתב"ג, הם יגיעו לטאבה או לאלנבי.

עמית הלוי: זה אחד, ופשוט המציאות תוביל, זה מין תמריץ שלילי שאת נותנת לאנשים להיכנס בדרך אחרת.

עמית הלוי: שתיים, כיוון שאנחנו לא מעוניינים – ואתה שאלת למה אמרתי עלילת דם, כי אני הקשבתי קשב רב ליועץ המשפטי לממשלה, שאמר לא פחות; אני יודע מה זה עלילת דם, מה זה 1840, אני יודע מה זה, שבא פקיד בכיר כמוהו ואומר: אתם האשמתם בעלילות דם, זה לא בחירה מקרית המילים האלה.

עמית הלוי: אז עכשיו אני אומר כאן – אני לא יודע מה היה אז, לא הייתי פה – מחדל נתב"ג, הקרוי מחדל נתב"ג, לא מאשים אף אחד, לא עלילה ולא אג'נדה ולא דם ולא כלום.

עמית הלוי: אני עכשיו אומר כאן: אם מישהו בא לאלנבי, כמו שהוא עולה, שאתם הטלתם גם חובת גברא, לא רק חובת חפצא על המטוס, באותה מידה אותו גברא – בין אם הוא עומד שם – נכנס הבן אדם, כמו שאתה אמרת, נכנס הבן אדם, אנחנו נוהגים בו אחרת.

עמית הלוי: יכול להיכנס מסיבות הומניטריות כי הוא חולה, יש חריגים.

עמית הלוי: אני, יש לי הרגשה שההומניזם, גם במשרד הבריאות הם עוסקים בזה – אתה יודע, אצלם זה לא במילים, הם עוסקים באנשים, רובם שם רופאים, ד"ר אשי שלמון הוא רופא, אונקולוג לדעתי במקור, אני בטוח שהם ידאגו לזה.

עמית הלוי: כמה דקות, גור.

עמית הלוי: אני אומר את זה ברצינות, גור.

עמית הלוי: אני חייב לסיים את זה עד 21:15.

עמית הלוי: עשינו את הדיון, אז יש פה עשר דקות, בואו נתכנס פה ב-21:15 עוד פעם להצבעה.

עמית הלוי: הישיבה יצאה להפסקה אם זה לא היה ברור, עד 21:15.

עמית הלוי: אנחנו נתכנס ונצביע, כמה פיות שיהיו פה, על ארבעת הנושאים הללו, תיקונים לארבעת הנושאים – מיכל, תעבדי על זה.

אסף פרידמן: מצביעים על כל החוק.

עמית הלוי: על כל החוק, בסדר גמור.

עמית הלוי: אנחנו כבר הקראנו את החוק, אסף.

עמית הלוי: אנחנו נקריא את ארבעת התיקונים כפי שמיכל תעלה כאן, אחרי שתתייעצי עם איל ועם גור.

עמית הלוי: נעלה פה את הנוסח הזה על ארבעת הנוסחים.

עמית הלוי: אני, יש לי נוסח אגב – אם לא, אני אקריא את הנוסח שלי, אבל אני מציע שתעשו.

עמית הלוי: ערב טוב לכולם, לילה טוב לכולם.

עמית הלוי: ערב טוב, חברת הכנסת מארק, חבר הכנסת דיין ולכל המשתתפים ואזרחי ישראל הצופים בנו.

עמית הלוי: אנחנו באישור הצעת החוק, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), תשפ"א-2021.

עמית הלוי: אנחנו בעצם אחרי כל הדיונים והנוסחים שכבר נכנסו והוטמעו, מצביעים עכשיו.

גור בליי: אני אסביר.

עמית הלוי: אתה לא מקריא את הכול מחדש.

עמית הלוי: הייתה פה הקראה מלאה, אנחנו מקריאים ארבעה שינויים.

גור בליי: רק את הנקודות.

עמית הלוי: ארבעה שינויים שהוספנו, שקשורים ליציאה לישראל, להגבלת כניסה במעבר יבשתי – אנחנו לא מחפשים מחדל מעבר יבשתי, מחדל נתב"ג אלנבי, מחדל נתב"ג-נתב"ג – לכן אנחנו עושים.

עמית הלוי: אנחנו לא עושים את זה בכיף – אזרח ישראל, ברור שאנחנו פה מגבילים את מה שהוגדר בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אנחנו עושים את זה לתכלית ראויה בנסיבות שנוצרו, וכל מי שעוקב אחרי המוטציות, אחרי ההשפעה של מקדם ההדבקה ונושא באחריות כללית על מה שקורה סביבו, מבין שאנחנו עושים את זה מתוך ניסיון לאזן בצורה רצינית ועניינית, ולכן אנחנו דנים פה עכשיו על ארבעת המרכיבים הללו.

עמית הלוי: גור יציין אותם.

עמית הלוי: אם יש נוספים, נוספים, נצביע כדי שנוכל להגיע הלילה למליאה ולהצביע.

עמית הלוי: בבקשה, גור, תקריא את השינויים המדוברים.

גור בליי: דבר אחד, בהתאם לסיכום של הוועדה אנחנו הכנסנו באיסור יציאה את החריג הקבוע.

גור בליי: בסוף הלכנו לניסוח שיהיה חריג מובנה של מי שיוצא מישראל אל מקום מגורים קבוע הנמצא מחוצה לה – לא אמרנו, לא מקום שהייה ולא מרכז חיים אלא מקום מגורים קבוע – שמבטא שזה יכול להיות מקום חדש, כמו שאתה התייחסת אליו, מרכז חיים מסתכל אחורה ואנחנו רוצים לאפשר יציאה למקום מגורים קבוע.

גור בליי: זה דבר אחד.

עמית הלוי: קבוע.

עמית הלוי: אני אומר כאן לפרוטוקול – אין הכוונה שעכשיו הוא חייב לקנות בית.

עמית הלוי: הוא הולך לחוזה שנה, לדוגמה המקרה של אתמול, הוא הולך לחוזה שנתי לעבודה, הוא יוכל לצאת.

מיכל גולדברג: נכון.

עמית הלוי: זאת הכוונה.

עמית הלוי: קבוע, אין הכוונה שהוא חייב לייצר איזשהם אישורים.

עמית הלוי: הוא מביא לך חוזה.

עמית הלוי: מול מי?

עמית הלוי: מול איזה רגולטור הוא צריך להביא את הדברים האלה?

עמית הלוי: למי הוא צריך להראות את האישור?

גאל אזריאל: זה ייקבע בתקנות.

גור בליי: זה ייקבע בתקנות.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: ומאידך גיסא, מי שהתמזל מזלו ויש לו בית גם בישראל וגם בלונדון, הוא לא יכול לדלג בין שני הבתים אלא אנחנו מדברים על בן אדם שעוזב את ישראל שלא על מנת לחזור אליה לתקופה ארוכה.

איל זנדברג: אלא אם כן מרכז חייו בלונדון ויש לו גם דירה.

עמית הלוי: זה ודאי.

עמית הלוי: גם מי שלא מרכז חייו – אני רק אומר ואני מאוד מבקש, בתקנות שזה יהיה דבר נגיש, לא דבר מסובך, שיהיה אפשר להגיש את זה בקלות, ומי שיש לו חוזה שנתי של עבודה במקום אחר – שנה זה נותן לך פרק זמן מספיק.

מיכל גולדברג: כן.

עמית הלוי: אני מקווה שאנחנו נגמור את הצרה הזאת עוד לפני כן.

גור בליי: זה 7א(א)(1).

עמית הלוי: מאה אחוז.

גור בליי: 7א(א)(2) זה סעיף שהיה לנו הרבה דיבור עליו.

גור בליי: הנוסח שסוכם כרגע על דעת הוועדה שיהיה כתוב, ובנסחות אנחנו נעשה שיופים: חובה על אדם - עוד פעם, יש סמכות להתקין תקנות שכוללות - חובה על אדם הנכנס לישראל לבצע בדיקת קורונה מהסוג ובמועד שייקבע בתקנות לפני הכניסה ולאחריה, וכן לקבוע כי מי שבבדיקת הקורונה שביצע התקבל ממצא חיובי, לא יהיה רשאי להיכנס לישראל אלא לפי אישור שקיבל לכך מהמנהל ובהתאם לתנאי האישור.

גור בליי: אני חושב ש"בנסיבות מיוחדות" פה זה מיותר לכתוב.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים להוסיף "ובנסיבות מיוחדות" כדי שיהיה ברור שלא כל חולה קורונה יכול להיכנס - - -

איל זנדברג: העניין הוא שזה עניין של הסמכה.

איל זנדברג: אם נכתוב פה "נסיבות מיוחדות", מגבילים את הממשלה אם היא תרצה להרחיב את זה.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים - - -

איל זנדברג: ואני לא רואה סיבה שנגביל את הממשלה.

איל זנדברג: כל הרוח של הוועדה כל הערב הזה וכל היום הייתה לאפשר גמישות ניהולית והתנהלותית.

איל זנדברג: פה אנחנו כותבים שתי מילים שאחרי זה אנחנו יכולים גם להצטער עליהן לכיוון ההפוך.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים שיהיה ברור שהכוונה היא באמת לא לאפשר לכל חולה קורונה להיכנס.

מיכל גולדברג: זה ממש לא המצב הרצוי.

מיכל גולדברג: להיפך.

מיכל גולדברג: המטרה היא לשמור על - - -

איל זנדברג: זאת לא הכוונה אבל אנחנו מסמיכים את הממשלה.

איל זנדברג: הממשלה לא תאפשר, אני לא מעלה על הדעת שהממשלה בתקנות שלה תאפשר דבר חמור כמו שחולי קורונה ייכנסו סתם, והיא תגביל את עצמה, אבל אם נכתוב בחוק והממשלה תרצה לאפשר יותר מרווח, אז אולי יהיה לה קשה.

גאל אזריאל: הממשלה תעשה את האיזונים בהתאם לעמדות של המשרדים השונים הרלוונטיים לעניין – משרד האוצר, משרד הכלכלה, משרד הרווחה, המשרד לאזרחים ותיקים – יש הרבה משרדים אחרים שרלוונטיים מבחינת הנושא - -

מיכל גולדברג: מה הקשר?

מיכל גולדברג: עם כל הכבוד, מדובר פה בעניין בריאותי.

גאל אזריאל: - - ולכן הממשלה היא זאת שמוסמכת להתקין את התקנות.

איל זנדברג: זה ניסוח באמת מאוד מהיר וקשה לנו.

מיכל גולדברג: אז אם ככה, אנחנו מתנגדים לכל התוספת.

עמית הלוי: כבר סיכמתי בחוץ – אני רק מזכיר לך, גור, שאך לא מכבר אתה ביקשת להוסיף החמרה משמעותית.

עמית הלוי: נכון?

עמית הלוי: ביקשת באחד הסעיפים פה לומר שרק אם יש החמרה משמעותית, לא החמרה רגילה, אז אני אומר שוב.

עמית הלוי: בחוק יש שתי מטרות.

עמית הלוי: מטרה אחת, שאנחנו נוכל לאכוף אותו; מטרה שנייה, שלא נגיע אליו.

עמית הלוי: נכון?

עמית הלוי: גם מטרה, שלא נגיע אליו.

עמית הלוי: מה שאומרת כאן נציגת משרד הבריאות - - -

אוסנת הילה מארק: לתכלית ראויה.

אוסנת הילה מארק: קודם כול, הוא צריך להיות לתכלית ראויה.

אוסנת הילה מארק: התכלית הראויה פה היא המצב הבריאותי של החולים במדינת ישראל, ואני חושבת – באמת, עמית, אם אנחנו כבר החלטנו לשרוף פה את הלילה, אז יאללה, בכיף.

עוזי דיין: כיף של מי זה בדיוק?

אוסנת הילה מארק: כיף שלי.

אוסנת הילה מארק: יאללה, בכיף נעשה את זה.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שבמצב התחלואה שיש פה במדינת ישראל וגם בגלל שאנחנו הולכים עכשיו לפתיחה של המשק – אנחנו רוצים להתחיל לפתוח בצורה דיפרנציאלית, לא דיפרנציאלית – אני חושבת שכל נגיעה בתקנות היא נגיעה לא נכונה כי עכשיו אם אתה אומר, אם משרד הבריאות עכשיו מוסיף מילה כזו, מילה אחרת, שכובלת את הממשלה, אנחנו נגיע עוד פעם לסיטואציה שאנחנו כובלים את הממשלה, ואת זה אנחנו רוצים למנוע.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שזה לא נכון, עמית, לעשות את זה.

עמית הלוי: לא, פה הממשלה אומרת ככה, אוסנת.

עמית הלוי: אומרת נציגת משרד הבריאות שהיא רוצה להבהיר לציבור הרחב שנמצא בעולם היום ומגיע – בין אם הוא מגיע לשדות התעופה, שם יש לו הגבלת כניסה גם ככה.

עמית הלוי: נכון?

עמית הלוי: הוא לא יכול להגיע.

אוסנת הילה מארק: נכון.

עמית הלוי: עכשיו אנחנו דנים על המעבר היבשתי שבו אנשים מגיעים לאלנבי או לטאבה או למעברי גבול ורוצים להיכנס.

עמית הלוי: אנחנו רוצים לומר להם מראש: תדעו לכם, אם אתם חולי קורונה, אתם תצטרכו אישור מאוד מיוחד; אם לא – תחכו שבוע מראש, תישארו שבוע, שבועיים, תחלימו ותגיעו, כיוון שאם תגיעו ואנחנו מתחילים לברר אם זה מוטציה חדשה שרק בשבועיים האלו נוצרה, מין זן כזה, הכלאה דרום אפריקנית - - -

אוסנת הילה מארק: כן, אבל למה אתה צריך להיכנס לדקויות האלה?

עמית הלוי: מה זה דקויות?

עמית הלוי: הוויכוח הוא ויכוח מאוד קטן.

אוסנת הילה מארק: הוא קטן והוא משמעותי.

עמית הלוי: לא, הוא לא משמעותי.

אוסנת הילה מארק: הוא משמעותי.

עמית הלוי: הוא לא משמעותי כי בסופו של דבר - - -

אוסנת הילה מארק: אז למה משרד הבריאות מתנגד לזה?

עמית הלוי: שנייה, אני אומר לך.

עמית הלוי: כי אחר כך לחשה לי נציגת משרד הבריאות שאם זה לא נכתב, אחרי זה כשהיא באה להתקנת התקנות בממשלה, אומרים: לא, זה נסיבות רגילות וכו', אז היא רוצה מראש להבהיר גם לאזרחים הנמצאים בחו"ל וגם לדיון שעוד שנייה יקרה – אחרי שאנחנו נאשר בתקנות עצמן שהממשלה תקבע – שרק נסיבות מיוחדות יאפשר חולה קורונה.

עמית הלוי: זה ידרוש – לדעתי, זאת הערכה שלי – זה ידרוש פשוט מהממשלה לשבת על כל אחד.

עמית הלוי: אם יש מקרה מיוחד, אנחנו נכניס אותו, נטפל בו כאן.

עמית הלוי: אנחנו לוקחים אחריות על אזרח ישראלי, זו החובה שלנו וזה בסדר ויהיה מנגנון אישור פרטני.

עמית הלוי: אבל, כדי שלא תצטרכי עכשיו להתחיל לברר איזו מוטציה הוא נושא, אומרים לו מראש: תדע לך, זה רק נסיבות מיוחדות.

עמית הלוי: את שואלת אותי אם יש בזה היגיון?

עמית הלוי: יכולים לצדוק, משרד המשפטים, לומר: ממילא מיוחדות, לא מיוחדות, קובע האדם עצמו.

עמית הלוי: זה גם נכון, אבל היא אומרת כי היא מנוסה.

אוסנת הילה מארק: מה זה האדם עצמו?

אוסנת הילה מארק: יש ועדה.

גאל אזריאל: מי שיקבע אם יש נסיבות מיוחדות זה מי שיהיה מוסמך לפי התקנות לקבוע את זה.

איל זנדברג: התקנות יסדירו את זה.

גאל אזריאל: למה לכבול מעבר לנדרש את שיקול הדעת של הממשלה?

קריאות: - - -

אוסנת הילה מארק: גור, אני חייבת להגיד משהו.

אוסנת הילה מארק: עכשיו כל נגיעה בכל אות שאנחנו נוגעים בה, אנחנו עולים על מוקשים.

אוסנת הילה מארק: וחבל, מיותר.

עמית הלוי: לא, שום מוקשים.

עמית הלוי: שום מוקשים.

עמית הלוי: אנחנו מצביעים עם אותה אצבע.

גאל אזריאל: אני אבקש להעיר שלא סתם חוק סמכויות מיוחדות הוא בסמכות ראש הממשלה כי בעצם יש השפעה על כלל הציבור ועל כלל משרדי הממשלה, ולכן הממשלה היא זו שמוסמכת להתקין את התקנות ולא רק משרד אחד בתוך הממשלה, למרות שברור שהשיקול הבריאותי הוא שיקול דומיננטי.

גאל אזריאל: יש שיקולים רבים נוספים רלוונטיים.

גאל אזריאל: ולכן, נכון לשמוע את משרדי הממשלה השונים ונכון שהממשלה תשקול את שיקול הדעת ולא לכבול את הממשלה מראש.

עמית הלוי: הוויכוח הוא סמנטי כי בסוף, אפשר לנסח את זה גם כך וגם כך.

גאל אזריאל: הוא מאוד משמעותי והוא - - -

קריאה: הוא לא סמנטי.

עמית הלוי: הוא סמנטי כיוון שבסופו של דבר את המיוחדות או לא מיוחדות, כמו שאת אומרת, קובע בעצמו אותו אדם שהוסמך לכך.

עמית הלוי: נכון?

גאל אזריאל: לא.

איל זנדברג: התקנות.

גור בליי: התקנות.

קריאות: - - -

גאל אזריאל: אם אתה קובע בחוק נסיבות, זה כובל את שיקול הדעת של הממשלה מראש לא לאפשר, גם בנסיבות יותר רחבות – אם הממשלה תשתכנע שיש נסיבות יותר רחבות שמאפשרות לאדם להיכנס לישראל גם אם הוא חולה, כי הממשלה סוברת למשל - - -

עמית הלוי: אבל בכל מקרה היא תעשה את זה רק דרך המנגנון של האישור הפרטני.

גאל אזריאל: נכון, אבל הממשלה מחליטה על זה.

גור בליי: אני רוצה להסביר משהו.

גור בליי: כל התוספת הזאת - - -

מיכל גולדברג: אז אנחנו מתנגדים לכל התוספת.

מיכל גולדברג: לא, גור, סליחה.

מיכל גולדברג: זה לא יהיה בתקנות.

מיכל גולדברג: הסכמנו שבנסיבות מיוחדות, במקרים מאוד מאוד מיוחדים, מנכ"ל משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך - -

עמית הלוי: יאשר.

עמית הלוי: נכון.

מיכל גולדברג: - - יוכל לתת אישור פרטני לאדם חולה להיכנס לישראל.

גאל אזריאל: אנחנו לא הסכמנו לזה.

קריאות: - - -

מיכל גולדברג: לא הסכמנו לתקנות בעניין הזה.

עמית הלוי: לא תקנות.

עמית הלוי: סליחה, היא צודקת.

עמית הלוי: אני חוזר, כיוון שאני ניסחתי, אני חוזר כי אנחנו עומדים להצביע עוד דקה.

עמית הלוי: אני חוזר בדיוק על ההגדרה שדיברנו עליה גם לפני כן: למעט אם אושרה כניסתו באופן פרטני על ידי המנהל הכללי של משרד הבריאות ו/או מי שהוסמך מטעמו.

עמית הלוי: בסדר?

גור בליי: כתבנו.

עמית הלוי: לא תקנות.

עמית הלוי: סליחה, היא צודקת.

אמרנו: צריך להבין שהסעיף הזה הוא נפרד מכל ההגבלות של הכניסה והיציאה, הוא לא כפוף ל-14 יום, הוא לא כפוף לחוות דעת האפידמיולוגית המיוחדת של המוטציות.

אמרנו: הדבר הזה אומר שגם אם המצב די נרגע, בעוד כמה חודשים אפשר למנוע כמעט בצורה טוטאלית כניסה.

קריאה: - - -

עמית הלוי: ל-28 יום.

עמית הלוי: לא?

גור בליי: 28 יום.

גור בליי: זה כמו התקנות ברמה יותר נמוכה, של תו סגול.

גור בליי: הדבר הזה בעיניי מעורר קושי מבחינת מידתיות בגלל העובדה שזה גם כשהמצב יירגע.

גור בליי: עכשיו, כשהמוטציות – בסדר גמור, אנחנו במצב יותר חירומי.

עמית הלוי: אבל זה ל-28 יום.

אוסנת הילה מארק: אני רוצה להגיד את זה גם לנציג של משרד המשפטים.

אוסנת הילה מארק: בכל מקרה, אני חושבת שאם אתה מכניס את התיקון הזה, הוא לא עומד בבג"ץ.

אוסנת הילה מארק: שתדע, ואני חושבת שמשרד המשפטים מבין את זה.

עמית הלוי: בסדר גמור.

עמית הלוי: ילכו לבג"ץ.

אוסנת הילה מארק: כי הפגיעה הזו היא פגיעה דרמטית.

עמית הלוי: ילכו לבג"ץ.

גור בליי: אפשר עכשיו לרפא אותה אם אתה מתייחס לזה כמו בסעיף הראשון של איסור יציאה וכניסה, שזה כל 14 יום, זה קשור בחוות דעת אפידמיולוגית.

עמית הלוי: לא, לא, לא.

עמית הלוי: אני לא חוזר אחורה.

עמית הלוי: סליחה, גור.

עמית הלוי: מחילה, מחילה, אני לא חוזר אחורה.

עמית הלוי: אני מקריא עכשיו את הנוסח.

גור בליי: לא, הקראתי.

עמית הלוי: לא, אז תוסיף.

עמית הלוי: נעשה את זה מאוד ברור ומי שירצה ילך לבג"ץ, כמו שאוסנת אומרת, וידון בית המשפט העליון לפי הכלים שהוא כידוע ניכס לעצמו, וזה בסדר.

עמית הלוי: עכשיו אנחנו דנים על הנוסח כמו שאנחנו מאשרים אותו כאן.

עמית הלוי: ההיגיון הוא כזה.

עמית הלוי: זאת האמירה שלנו היום, אני עומד מאחוריה.

עמית הלוי: מי שב-28 ימים הקרובים הוא חולה קורונה שהגיע מחוץ לארץ ודופק בדלת במעבר אלנבי – כשהוא חולה קורונה מאומת, שהוא חיובי כמו שהקראת - - -

גור בליי: זה לא רק אלנבי.

גור בליי: זה גם ב-JFK.

עמית הלוי: נכון.

עמית הלוי: גם ב-JFK, זה נכון.

עמית הלוי: אז יש לו אישור פרטני, אמבולנס כזה, אמבולנס אחר, טיסת אמבולנס וכו'.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: כיוון שאנחנו אומרים: אם היית בחו"ל ואתה מאומת באופן חיובי, יש לנו חשש – אני לא יודע לומר לך עכשיו אם זה 10% או 70% או 30% שאתה נושא מוטציה חו"ל, אתה לא חולה קורונה רגיל, יכול להיות מאוד שאתה לא חולה קורונה רגיל – ולכן אנחנו מבקשים, תתאפק עוד שבוע, למעשה עוד 14 יום עד שתחלים, תעשה עוד בדיקה ותגיע לארץ.

עמית הלוי: זה בעיניי סביר, ולכן אני מבקש שיתווסף הנסיבות המיוחדות.

עמית הלוי: אנחנו עושים הצהרה.

גור בליי: אני אוסיף את זה.

גור בליי: רק חשוב להבהיר.

עמית הלוי: אמרת את ההערה שלך, הבהרת.

גור בליי: שיובהר העניין הזה – לא רק הבעיה החוקתית – אני אומר, גם להבין על מה הוועדה מצביעה.

גור בליי: היא מצביעה על זה שגם כשכל חשש המוטציות שוכך, אזי - - -

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: רק ל-28 יום.

עמית הלוי: תאמין לי, 28 יום.

גור בליי: ועוד 28 ועוד 28 - - -

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: יצטרכו אישור מיוחד.

איל זנדברג: לפי המבנה השל החוק, 28 יום זה ההגבלות הכי פחות חמורות.

גור בליי: זה ההגבלות הרגילות ביותר.

עמית הלוי: אבל אחרי 28 יום מה קורה?

מיכל גולדברג: צריך להגיע שוב פעם לאישור.

עמית הלוי: אנחנו נבוא.

עמית הלוי: אני מודיע מראש למשרד הבריאות.

גאל אזריאל: זה הרף הנמוך ביותר.

גאל אזריאל: זה התו הסגול שצריך לשים מחיצות במשרד.

גור בליי: זה הרף של התו הסגול, זו בדיוק הבעיה החוקתית.

מיכל גולדברג: גור, אבל תבהיר לוועדה שכבר היום יש סעיף בתקנות תעופה שקובע את התנאי הזה כתנאי לעלייה למטוס.

איל זנדברג: לא קובע אותו דבר.

גור בליי: מיכל, שם לכל הפחות מתווספת הסכנה בהדבקה בתוך המטוס.

גור בליי: אנחנו ראינו את זה כדבר העיקרי, אבל לכל הפחות זה מתווסף.

גור בליי: את מדברת על סיטואציה גם אם אין סכנה במטוס, את רוצה לעשות את זה כעניין שגרתי - -

עמית הלוי: נכון.

גור בליי: - - ולא כעניין מיוחד - -

עמית הלוי: לא שגרתי.

עמית הלוי: עוד 28 יום.

גור בליי: - - והדבר הזה מעורר קושי מבחינת מידתיות.

מיכל גולדברג: סליחה.

מיכל גולדברג: אני רוצה את אותו הסדר – זה מה שהוועדה ביקשה – אותו הסדר שחל בעלייה למטוס יחול בכניסה בתחנת גבול יבשתית.

מיכל גולדברג: זו הבקשה של הוועדה ומבחינת משרד הבריאות - - -

גור בליי: גם אם אין סיכון להדבקה בכלי התחבורה.

גור בליי: זה העניין.

עמית הלוי: נכון.

עמית הלוי: אין סיכון.

עמית הלוי: הוא לבד, אבל יכול להיות שהוא מסכן.

גור בליי: אבל גם בסיטואציה שאין מוטציות מיוחדות.

עמית הלוי: לא, לא בטוח.

עמית הלוי: אתה לא יודע.

מיכל גולדברג: מבחינת משרד הבריאות, הנוסח הממשלתי שאושר בקריאה הראשונה כלל כבר גם כך את הסמכות הזאת.

קריאה: איפה?

גאל אזריאל: נבהיר שוב שלעמדת משרד המשפטים שניסח את הצעת החוק, זה לא כלול בהצעת החוק הממשלתית, ולכן הצעת החוק נבנתה בצורה שונה בין הפסקה הראשונה לבין הפסקה השנייה ולכן יש תיחום אחר.

עמית הלוי: החוק הקודם, זה היה רק על מטוסים, מיכל.

מיכל גולדברג: זה היה רק על מטוסים, נכון.

עמית הלוי: נכון, אז עכשיו אנחנו מחילים את זה.

עמית הלוי: אני מבקש לעצור.

עמית הלוי: אנחנו מרחיבים את זה.

עמית הלוי: אני אומר שוב, שיקול הדעת, מי שרוצה להגיש הסתייגות – אם אוסנת רוצה היא מוזמנת – אנחנו מוסיפים את המילים "בנסיבות מיוחדות" נוכח העובדה – שוב, כולנו פה במה שאתה קורא קושי חוקתי, כולנו מגבילים פה את זכות היסוד של הכניסה לישראל שכלולה בכבוד האדם וחירותו.

עמית הלוי: אני חושב שאנחנו עושים את זה באופן מידתי ולתכלית ראויה.

עמית הלוי: עוד 28 יום – אני אומר לך, גברת מיכל – אם ישתנה משהו במוטציות, אם היחס – שיקול הדעת שלי לפחות, אצבע אחת פה בוועדה – בין הסיכון שיהווה בן אדם שמגיע מחוץ ודופק בדלת מבחינת מוטציות ישתנה, אז אנחנו נשנה את זה ולא נחדש את זה באופן הזה.

עמית הלוי: כרגע אנחנו מחדשים ומוסיפים "בנסיבות מיוחדות".

עמית הלוי: עוד הערה?

גור בליי: נושא נוסף, רציתי לוודא שהוועדה רוצה את זה, שנוסיף את המילים לגבי ועדת חריגים וב-7א(ג): ועדת חריגים אחת או יותר.

עמית הלוי: הרכבים.

עמית הלוי: הרכבי ועדת חריגים, אחד או יותר.

עמית הלוי: יכולים להיות כמה הרכבים כדי למנוע את מה שאמר פה מנכ"ל משרד התחבורה, שמתוך 1,500 פניות הוא עוד לא טיפל ב-1,000 פניות.

גור בליי: והנקודה האחרונה, לבקשת הוועדה, אנחנו נוסיף בסעיף 5, שבעצם מתקן את 12(א), זה הסעיף של כלי התחבורה, כמו שיש חובה של מפעיל כלי טיס הנושא נוסעים לישראל לדרוש מהנוסעים, מאנשי הצוות, להציג כתנאי עלייה למטוס שבא לישראל תוצאה שלילית, אנחנו ננסח את זה בדיוק אבל בעיקרון להגיד שפסקה (4) תחול גם על נוסע – רק על נוסע, לא על איש צוות – בכלי טיס הנושא נוסעים שיוצא מישראל.

עמית הלוי: מצוין.

עמית הלוי: לגבי סעיף י' גם, הנוסף?

גור בליי: אני אומר שיכול להיות שהדבר הזה יכול ליצור הסדרים שליליים במקומות אחרים, יש חשש כזה, אבל זו החלטה של הוועדה.

עמית הלוי: בסדר גמור.

עמית הלוי: תודה.

עמית הלוי: יש עוד סעיף אחד.

מיכל גולדברג: סליחה, אדוני.

מיכל גולדברג: זה לא יוצר הסדרים שליליים כי זה ספציפי לגבי נוסעים בכלי - - -

עמית הלוי: טיס.

עמית הלוי: לא לגבי הטרמינל ולא לגבי זה, כמו שהיא אמרה.

גאל אזריאל: כדי שיהיו הסדרים שליליים צריך שתהיה סמכות מלכתחילה.

גור בליי: רק להבין מבחינת

גור בליי: כם, אנחנו מדברים פה רק על תוצאה שלילית, גם בנוסח המקורי שלכם וגם פה.

גור בליי: תוצאה שלילית זה כולל גם מתחסנים, מחלימים?

גור בליי: הם גם ייכנסו פה?

מיכל גולדברג: תוצאה שלילית זה כולל גם את הסמכות לקבוע בתקנות שהתנאי הזה של הצגת תוצאה שלילית בקורונה לא יחול על מחלים או על מתחסן, שזה לפי שיקול הדעת שייקבע בתקנות.

גור בליי: ואתם לא מעדיפים לכתוב את זה במפורש?

מיכל גולדברג: לא, אנחנו לא מעדיפים לקבוע את זה במפורש.

עמית הלוי: למה לא?

איל זנדברג: יכול להיות שזה יעשה סדר.

מיכל גולדברג: יכולות להיות סיטואציות – וכבר דובר על זה – שתידרש בדיקת קורונה שלילית מכל אחד, גם ממחלימים.

גור בליי: זה הסמכה רק, זה לא אומר שאת חייבת.

מיכל גולדברג: אנחנו דנו בזה ואנחנו מבקשים להיצמד לנוסח הממשלתי.

איל זנדברג: אנחנו לא בנוסח הממשלתי מלכתחילה פה, אנחנו בעולם אחר.

ניצן רוזנברג: צריך לסעיף הזה להבהיר שזה גם החובה על מפעיל כלי הטיס לדרוש.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: המפעיל והנוסע, שניהם – כמו בכניסה.

גור בליי: כן, אמרתי.

גור בליי: זה להחיל את פסקה (4) כמו שהיא, רק לא על אנשי צוות.

עמית הלוי: לא על אנשי צוות, וממילא היא לא על הטרמינל בגלל ההערה של משרד המשפטים.

גור בליי: גם מפעיל וגם הנוסע, להציג בדיקה שלילית.

עמית הלוי: זה לא על הטרמינל, זה רק על העלייה למטוס.

עמית הלוי: סעיף י', אנחנו מוסיפים.

אוסנת הילה מארק: גור, אתה יכול להסביר לי מה זה אנשי צוות?

עמית הלוי: דיילים.

אוסנת הילה מארק: הכוונה שגם אנשי הצוות לא חייבים יהיו בבדיקות?

אוסנת הילה מארק: לא הבנתי.

תמי סלע: כן חייבים.

גור בליי: לפי הצעת החוק הממשלתית, אנשי צוות חייבים בבדיקות על טיסות שנכנסות לישראל, ועכשיו הוועדה אומרת שבטיסות שיוצאות מישראל, אנשי צוות לא חייבים אלא רק הנוסעים עצמם.

עמית הלוי: אנחנו מחייבים את הנוסעים כשהם עולים למטוס, להיבדק.

אוסנת הילה מארק: למה?

אוסנת הילה מארק: כי רק נוסעים יכולים להידבק ואנשי צוות לא יכולים?

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: אנחנו דיברנו על זה.

עמית הלוי: בנכנס כתוב גם אנשי צוות?

גור בליי: כן.

אוסנת הילה מארק: ברור.

אוסנת הילה מארק: מה ההיגיון בזה?

עמית הלוי: מה הנוסח של תיקון 12 בנכנס?

אוסנת הילה מארק: שלא אכפת למדינת ישראל לייצא את הקורונה אבל היא מפחדת לייבא אותה?

עמית הלוי: לא, להיפך.

עמית הלוי: אכפת לה, לכן הגבלנו.

עמית הלוי: זה כל התוספת כאן, ההגבלה גם לייצוא.

אוסנת הילה מארק: זה מה שאני אומרת.

עמית הלוי: אותו דבר.

גור בליי: לגבי יציאה, אותו דבר?

עמית הלוי: אותו דבר צריך להיות, כן.

אוסנת הילה מארק: בוודאי שצריך להיות אותו דבר.

גור בליי: אז אם כך, לא צריך את (5).

גור בליי: אנחנו נוסיף ב-(4) חובת - - -

אוסנת הילה מארק: גור, זה צריך להיות אותו דבר רק ברמה המוסרית שלנו כאזרחים.

עמית הלוי: בסדר גמור.

עמית הלוי: קיבלנו, התקבל.

גור בליי: לישראל או מישראל, ויש את הנושא שהיושב-ראש דיבר עליו, שיו"ר ועדת חריגים יכול להיות מתוך הוועדה או מחוצה לה.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: והחלטת הממשלה.

גור בליי: וגם הנוסח שהוקרא קודם לגבי שימוש בכוח סביר במלוניות.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: המודל המרוכך.

גור בליי: זה גם נכנס.

גור בליי: הדבר האחרון לגבי הנושא של איפה תתכנס – המנהל, ההחלטה לגבי המלוניות, מה שדיברנו על 22ג(ד), אז יירדו המילים "לפני העברה למקום הבידוד מטעם המדינה".

גור בליי: זאת אומרת, ב-22ג(ד) – במלוניות – המנהל רשאי לאשר בקשה של חוזר לשהות במקום בידוד אחר או בתנאי בידוד לא מלאים, מטעמים בריאותיים הומניטריים, עקב נסיבות אישיות מיוחדות אחרות, בכלל זה בקשה של קטין, אדם עם מוגבלות או אדם שמונה לו אפוטרופוס, ובתנאים שיורה המנהל באישור לעניין אותו בידוד; החלטה בבקשה תינתן בהקדם האפשרי, וזה עוצר פה.

גור בליי: יכול להיות אחרי או לפני, אבל כמובן מה שגם דובר קודם, ברור שזה יהיה בהקדם האפשרי וכמה שיותר מהר, גם במלונית כמה שיותר מהר.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: יתרה מזאת.

עמית הלוי: אמר כאן סמנכ"ל משרד הבריאות ואנחנו אומרים את זה כאן לפרוטוקול, שכל האנשים שממילא יש להם החרגה, כלומר אפוטרופוס, קטינים או נכים או אחרים, הם כבר בשרוול הולכים לאן שהולכים, וכל השאר אנחנו נדון בהם בהקדם, אם אפשר בשדה התעופה, ואם לא, לפי שיקול הדעת יהיה אפשר במלוניות.

עמית הלוי: לפני שאנחנו מצביעים אני רוצה לומר לאלה השוהים בחו"ל, כיוון שאני מאוד מזדהה – הקלנו פה בתקנות הללו קודם כול על אלה שרוצים לצאת, ואני מאוד שמח ומודה על העזרה לכולם כאן.

עמית הלוי: אלה שרוצים לצאת ויכולים לצאת, יוכלו לצאת, זה דבר ראשון שעשינו כאן.

עמית הלוי: דבר שני, נהגנו בסטנדרט מוסרי גם ביציאה.

עמית הלוי: אנחנו לא מייצאים קורונה, כשם שאנחנו לא רוצים לייבא אותה, מה ששנוא עליך אל תעשה לחבריך.

עמית הלוי: הדבר האחרון, לכל האזרחים שלנו שנמצאים בחוץ לארץ, אנחנו דואגים לכם ורוצים לדאוג לכם ואנחנו אחראים לכם וכל הדברים שנאמרו כאן על ידי משרד המשפטים כנקודת מוצא, נכונים.

עמית הלוי: אנחנו בסיטואציה חריגה מאוד, אתם תידרשו לאחוז בקצת סבלנות, להשלים במידה ואתם חולים באופן חיובי בגלל אי הוודאות שאנחנו נמצאים בה.

עמית הלוי: תבינו אותנו, דווקא בגלל שאתם חלק מהכלל כאן, לא בגלל שאתם לא, להיפך.

עמית הלוי: אנחנו דואגים לכם, תתאפקו שבוע, תחלימו, תגיעו לכאן, שטיחים אדומים יחכו לכם.

עמית הלוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיכל גולדברג: אדוני, אני מציעה להקריא את הנוסח של פסקה (2) כדי שהוועדה תדע על מה היא מצביעה.

עמית הלוי: הקראנו את כל הנוסחים ואני גם אקריא אותם במליאה, תאמיני לי.

גור בליי: אני אקריא, ויש לי עוד שאלה קטנה לוועדה - כמובן בנסחות לפעמים עושים שינויים, אבל הרעיון.

גור בליי: חובה על אדם הנכנס לישראל לבצע בדיקת קורונה מהסוג ובמועד שייקבע בתקנות לפני הכניסה או לאחריה, וכי מי שבבדיקת קורונה שביצע התקבל ממצא חיובי, לא יהיה רשאי להיכנס לישראל אלא לפי אישור שקיבל לכך בנסיבות מיוחדות מהמנהל ובהתאם לתנאי האישור.

מיכל גולדברג: אנשים לא מקבלים אישורים להיכנס או לצאת מישראל.

מיכל גולדברג: אני לא מבינה למה הכוונה.

גור בליי: למה?

גור בליי: יש היום כבר כל מיני ועדות.

עמית הלוי: יש ועדת חריגים, ודאי.

ניצן רוזנברג: הוראת מעבר.

מיכל גולדברג: אתה מדבר על ועדות חריגים שייתנו?

עמית הלוי: יש היום ועדת חריגים, נכון.

מיכל גולדברג: אני לא חושבת שנדרש.

מיכל גולדברג: ההסדר יהיה בתקנות, לא בחוק.

גור בליי: לא, אני יודע.

אוסנת הילה מארק: גור, אבל תמיד כשנכנסת תקנה לתוקף, כמובן שמה שקדם לה ויש את מה שאחריה, אז לא צריך הוראה מיוחדת.

איל זנדברג: עניין מעשי, אנחנו לא רוצים לטרטר אנשים וגם לא לטרטר את הוועדה.

מיכל גולדברג: אם יהיה צורך, הוראת המעבר תיקבע בתקנות ולא בחוק.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: אז בתקנות יקבעו.

עמית הלוי: מאה אחוז.

עמית הלוי: אז אנחנו עוברים להצבעה.

איל זנדברג: לעניין הסתייגויות, אנחנו פשוט לא הספקנו לעדכן את השר – אני אומר את זה רק לשם הזהירות, לא ליצור פה שום גלים – אבל אנחנו רוצים את האפשרות לעדכן את השר ולראות מה יהיה.

איל זנדברג: אני אומר לשם הפרוטוקול שאנחנו מבקשים לשמור את הזכות – אני מחויב להגיד את זה מראש – של הסתייגות מאת שר המשפטים.

איל זנדברג: הוא לא יודע, אני אומר את זה רק על דעתי כרגע, רק כדי שתהיה לנו האופציה.

אוסנת הילה מארק: שר המשפטים, זה לא מעניין אותו, עזוב.

איל זנדברג: אני יודע לפי התקנות שאם אני לא אגיד את זה עכשיו, אז לא נוכל להגיד את זה אחר כך, אלא אם כן אני טועה תקנונית.

תמי סלע: צריך יהיה להביא בכתב, נכון?

ניצן רוזנברג: כן.

ניצן רוזנברג: בכל מקרה להביא בכתב.

עמית הלוי: לא חושב שיש אפשרות להגיש הסתייגות אחר כך.

עמית הלוי: יש אפשרות להגיש הסתייגות אחרי הצבעה?

איל זנדברג: בוודאי.

איל זנדברג: לא הייתה הצבעה.

אוסנת הילה מארק: שר המשפטים אפילו לא יודע שהוא שר המשפטים.

איל זנדברג: אני רק אומר את זה לשם הזהירות.

קריאות: - - -

אוסנת הילה מארק: אפשר להצביע, אדוני היושב-ראש?

עמית הלוי: רק דקה.

עמית הלוי: נבדוק את זה.

עמית הלוי: אני לא מכיר את זה.

אוסנת הילה מארק: שמה?

עמית הלוי: האם שר המשפטים יכול להגיש אחרי שנצביע פה?

אוסנת הילה מארק: אני אומרת לך ששר המשפטים לא יודע שהוא שר המשפטים.

אוסנת הילה מארק: יש לו כמעט שישה תיקים שהוא מחזיק, כבר לא אוחז ראש.

גור בליי: אתה צריך להגיד מה ההסתייגות.

גור בליי: זה לא קארט בלאנש.

תמי סלע: צריך להצביע עליה.

גור בליי: צריך להצביע עליה.

גור בליי: אין כזה דבר.

גור בליי: או שאתה אומר מה ההסתייגות או שאין הסתייגות.

גור בליי: מצטער.

איל זנדברג: אני מבין את הבעיה.

עמית הלוי: אני אומר לך משהו, איל.

עמית הלוי: אני מאוד בעד דיון פתוח ולשמוע את ההסתייגות.

איל זנדברג: הוא לא יודע.

איל זנדברג: אני אומר את זה - - -

עמית הלוי: גם אם הייתה הסתייגות, הדברים האלה, אני חושב שהם על דעת כל חברי הוועדה.

עמית הלוי: טוב שהערת, אוסנת, וצירפנו את זה, עשינו השוואה מלאה של היציאה והכניסה.

עמית הלוי: אנחנו נצביע כאן להערכתי בעד, ככה שגם אם היית מביא פה הסתייגות על אחת מהן – שלא תרגיש אי נחת שאתה לא עושה את עבודתך נאמנה לשר המשפטים, שזה טוב שתמיד הפקידות נאמנה לקובעי המדיניות, אני בעד – אבל ייתכן מאוד שגם אם שר המשפטים היה מציב פה הסתייגות, היא הייתה נדחית.

עמית הלוי: לכן, אנחנו נעבור להצבעה.

אוסנת הילה מארק: ואם יהיה לך קשר עם גנץ, תעדכן אותנו.

אוסנת הילה מארק: קדימה, בואו נגמור עם זה.

אוסנת הילה מארק: עזוב, גנץ, זה לא מעניין אותו.

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: כל אחד, יש לו זכות לומר את עמדתו, זו זכותו לומר את עמדתו, רק שהוא לא נמצא כאן וכיוון שאתה לא אומר שום תוכן של הסתייגות בשמו, אז אנחנו נעבור להצבעה.

עמית הלוי: אל תרגיש לא נוח כי אני מניח שגם ככה ההסתייגות על הסעיפים שדנו בהם פה בהרחבה וקיבלנו את עמדת משרד הבריאות – עם הערות פה ושם שלכם ושל אחרים – אז אנחנו עוברים להצבעה לגבי נוסח החוק לקראת קריאה שנייה ושלישית.

עמית הלוי: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א-2021, בהתאם למה שאמר כאן גור, התוספות.

עמית הלוי: מי בעד?

עמית הלוי: מי נגד?

עמית הלוי: מי נמנע?

עמית הלוי: בעד – 4

עמית הלוי: נמנעים – אין

עמית הלוי: 4 בעד, פה אחד.

עמית הלוי: תודה רבה לכולם.

גור בליי: כמובן, זה כפוף לשינויי נוסח שנעשה עם הנסחות.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: כל שינויי הנוסח שיעמדו – מראש אני אומר – אנחנו גם בלי ניקוד יודעים לקרוא, שיעמדו ביחס לדברים שנאמרו כאן, שלא יהיה רק הבהרות טכניות.

עמית הלוי: תודה רבה לכולם.

עמית הלוי: הישיבה נעולה.