הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 62, 2020-12-01 10:30

עודד פורר: בוקר טוב לכולם.

עודד פורר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עודד פורר: היום 1 בדצמבר 2020, ט"ו בכסלו התשפ"א.

עודד פורר: הנושא הוא הצגת דוח הוועדה הבין-משרדית לבחינת הטיפול בנפגעי עבירות מין בהליך פלילי.

עודד פורר: משתתפת איתנו בדיון, באמצעות הזום, כבוד הנשיאה בדימוס השופטת ברלינר, שהייתה יושבת-ראש הוועדה הבין-משרדית.

עודד פורר: עוד לפני שנעבור לדיון באופן כללי, אתמול שמענו כולנו על מותו של יונתן היילו, שנמצאה גופתו, עוד לא ברור בדיוק באילו נסיבות ואיך וכמה ולמה.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה אחד המקרים שלכולנו, לכל המערכות, ממערכת המחוקקים דרך מערכת אכיפת החוק והרווחה וכל מי שנוגע בעניין, בטוח יש מה ללמוד מן המקרה הזה, מקרה מצער, שמחייב אותנו לבחון את עצמנו שוב ושוב.

עודד פורר: אין שום סיבה שבמדינת ישראל יקרו מקרים כאלה.

עודד פורר: צר לי על מותו וצר לי בכלל על כל האירוע הזה.

עודד פורר: הוא אירוע נוראי, פשוט טרגדיה.

מרב מיכאלי: כפי שאמרת, אדוני, לא ברור עדיין מה הנסיבות.

מרב מיכאלי: אגיד שלא משנה מה הנסיבות, כך או כך, הן טרגיות מאוד.

עודד פורר: הנסיבות הן טרגיות, וגם לא משנה מה הנסיבות, בטוח יש לנו מה ללמוד, בכלל אגב, מכל האירוע.

מרב מיכאלי: לאורך כל הדרך אפשר היה לעשות דברים שימנעו את הסיפור הטרגי הזה.

עודד פורר: חד-משמעית.

עודד פורר: בפתח הדיון, השופטת ברלינר, ברשותך, אתן קודם לחברי הכנסת שרוצים לומר כמה מילים.

עודד פורר: נמצאות גם חברת הכנסת מרב מיכאלי וגם מי שהייתה יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עודד פורר: מרב הובילה את זה עוד בכנסת ה-19.

מרב מיכאלי: אכן כן, הובלתי את זה ביחד עם חברת הכנסת לשעבר מיכל רוזין.

עודד פורר: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: זה אכן אירוע מאוד מאוד מרגש.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, דוח ברלינר יצא באמצע הקמפיין השלישי בסבב הבחירות האחרונות.

מרב מיכאלי: זה היה יום חג כל כך משמח.

מרב מיכאלי: בתוך שלושה קמפיינים, שנה איומה של רק קמפיינים, פתאום אני נזכרת בשביל מה כל זה טוב בכלל, בשביל מה להשקיע את המאמץ, ללכת לדבר עם ציבור, לספוג את כל האמירות שאומרים על פוליטיקאים, ולפעמים בצדק.

עודד פורר: בשנה האחרונה אנחנו עושים מאמץ להצדיק את זה.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת לשעבר מיכל רוזין ואני בכנסת ה-19 הגשנו את הצעת החוק למחלקה מיוחדת לעבירות מין בבתי המשפט.

מרב מיכאלי: זה המשך של עבודה שעשינו ביחד עם מרכזי הסיוע הרבה מאוד שנים לפני כן.

מרב מיכאלי: אני רוצה לציין את השופטת בדימוס ברכה תום אופיר, שתמכה בנו הרבה מאוד שנים במאמץ הזה.

מרב מיכאלי: ואחרי הרבה מאוד מאמץ הצלחנו לשכנע את משרד המשפטים – אז שרת המשפטים הייתה איילת שקד – ונשיאת בית המשפט הקימה את ועדת ברלינר בראשות הנשיאה, שנשמע ממנה.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שכאשר מיכל רוזין ואני הופענו בפני הוועדה, ממש הרגשנו שאנחנו מתקשות מאוד לשכנע, כי צריך להגיד לזכותה של הוועדה שהיא שיחקה את מה שנקרא A devil's advocate, כלומר את הקבוצה האדומה, אם תרצה.

מרב מיכאלי: היא שאלה את כל השאלות הקשות, היא כל הזמן חזרה ואמרה: אבל למה?

מרב מיכאלי: למה צריך במיוחד?

מרב מיכאלי: למה לא מספיקה המומחיות של השופטות והשופטים הקיימים?

מרב מיכאלי: מה נלמד מזה?

מרב מיכאלי: למרות שאנחנו הבאנו גם את הניסיון המצטבר מן העולם.

מרב מיכאלי: במקומות שבהם יש כבר בתי משפט מיוחדים יש אפקטיביות גדולה יותר גם בתביעה וגם בטיפול בנפגעות ובנפגעים.

מרב מיכאלי: לשמחתנו כשיצא הדוח ראינו שהוא באמת הרחיב את היריעה בצורה סופר מקצועית, עם הבנה מאוד מאוד עמוקה.

מרב מיכאלי: אני מסתכלת פה על ליאנה בלומנפלד מגד ממשרד המשפטים שהייתה חברה בוועדה הזאת.

מרב מיכאלי: אדוני, הדוח משקף הבנה עמוקה מאוד של הצורך להתאים את כל המערכת, החל מן המשטרה, דרך הפרקליטות וכלה בבתי המשפט לטפל בעבירות מין שהן סוג מסוים מאוד של עבירות, עם דינמיקה ייחודית מאוד, מורכבת מאוד, כשהיום המערכת, בגדול, לחלוטין לא מצוידת להתמודד איתן.

מרב מיכאלי: הדוח נותן למערכת כלים מאוד מאוד טובים להתמודד עם עבירות מין, מהדברים הקטנים ביותר ועד הדברים הגדולים ביותר.

מרב מיכאלי: אם המערכת תשכיל באמת להתרכז בדוח וליישם אותו אז אנחנו נעשה קפיצת מדרגה.

מרב מיכאלי: לצערי התגובה של נשיאת בית המשפט העליון היא כזאת שדוחה את עיקרי הדברים בדוח.

מרב מיכאלי: היא מקבלת כמה מן הדברים הקטנים אבל את הרוב, לצערי, היא דוחה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לקוות שאנחנו נוכל לקיים על זה – אולי גם נזמין אותה לדיון פה, או נציגים אחרים של הנהלת בתי המשפט, באופן כזה שנצליח לשנות את התפיסה שלהם לגבי אימוץ מסקנות הדוח.

מרב מיכאלי: אגיד משפט אחד לסיום, משהו על הדינמיקה המיוחדת מאוד של עבירות המין.

מרב מיכאלי: המשפט בא ממקום שבו יש עדויות, יש ראיות ואפשר להחליט על דברים מעבר לספק סביר.

מרב מיכאלי: מה לעשות שעבירות המין רובן המכריע מתרחשות אחד על אחד, או אחת על אחד, באזורים פרטיים לחלוטין, בלי עדות ראייה, לפחות לא להתרחשות עצמה.

מרב מיכאלי: הרבה פעמים יש עדויות ראייה או עדויות שמיעה כאשר הקורבן מספר או מספרת או כשאנחנו יכולים לראות את הנזקים שנגרמים, אבל לא לאירוע עצמו.

מרב מיכאלי: הדינמיקה של יחסי הכוח שמאפשרת את הפגיעה היא גם זו שמקשה אחר כך על התהליך של התביעה, כפי שאנחנו מכירות ומכירים אותו.

מרב מיכאלי: הדוח הזה נותן לנו כלים לשנות את המציאות הזאת מן היסוד.

מרב מיכאלי: בואו נדבר עליו בכל הכוח ונביא לכך שהוא יושם ברצינות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: זה יום חשוב מאוד והוא נופל בדיוק בתקופה שאנחנו מעלים הרבה שאלות, על התייחסות והבנת בתי המשפט והמערכת המשפטית לסבל הרב שנגרם לנשים בכל צורות האלימות.

עאידה תומא סלימאן: בנושא הזה היה צורך ואנחנו דחפנו לכיוון של הקמת ועדה שתדון בהתייחסות ובמורכבות ובהבנה של מה עובר על קורבנות פגיעה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד לכם כמי שנכחה אתמול בעוד משפט של אישה שהיה ניסיון לרצוח אותה על ידי בן הזוג ואז היה עוד ניסיון, היא נדקרה תשע פעמים והוא דרס אותה והיא ניצלה ברגע האחרון, כמי שישבה באולם בית המשפט אתמול הבנתי עד כמה ועדה כזאת צריכה לקום ולטפל בשאלה איך מערכת בתי המשפט מסתכלת על כל נושא האלימות והאם באמת הגענו למצב ששופטי מדינת ישראל מבינים את המורכבות של הבעיה הזאת, שמים את הקורבן במרכז כאשר מטפלים בנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לחברות הכנסת מרב מיכאלי שנמצאת איתנו ומיכל רוזין, הקולגות הנאבקות שהתחילו את המאבק הזה עוד לפני שנכנסתי לכנסת, אז כפעילה בנושאים שקשורים לאלימות הסתכלתי בהשתאות על הפעילות שלכן, והמשכתי אחר כך את המאבק אתכן כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, אפילו הופעתי בפני הוועדה הבין-משרדית, ואני מברכת.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהייתי רוצה לראות את הוועדה מקבלת את ההמלצה בחום ומאשרת שצריך להעביר את הצעת החוק על הקמת יחידה מיוחדת, אבל בכל זאת הוועדה עשתה עבודה מדהימה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שהבאת את זה לדיון למרות שעברה תקופה מאז פורסם הדוח.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה לדון לעומק.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכל חברות הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שנצליח ביחד לדחוף לכיוון של ביצוע כל ההמלצות של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן שנתחיל לקדם רעיון של הקמת עוד ועדה שתבדוק בכלל את ההתייחסות לנושאי אלימות בבתי המשפט.

עאידה תומא סלימאן: רק כדאי להזכיר לעצמנו שכל המורכבות שדובר עליה פה היא כאשר דנים ב-8% בלבד ממקרי ההטרדות והתקיפות המיניות שיש עליהן תלונות, כי בסופו של דבר סוגרים 92% מן התיקים, אז כאשר מערכת בתי המשפט דנה רק ב-8% מן התלונות היא ראתה את כל המורכבות הזו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אשמח אם יהיו פחות ועדות ויותר ביצועים של החלטות הוועדות.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל מה לעשות, צריך לעשות גם את זה וגם את זה.

עודד פורר: חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש, בבקשה.

מיכל וונש: רק להתחבר לפתיח של דבריך, קודם כול, אדוני היושב-ראש, המקרה של יונתן היילו מתחבר לנו ואסור לנו לא להזכיר אותו.

מיכל וונש: באמת לא נוכל להגיד שידינו לא שפכו את הדם הזה, אף אחד מאיתנו.

מיכל וונש: זה מתחבר לסיפה של דבריך עכשיו, שהדוח הזה חשוב מאוד.

מיכל וונש: אני מברכת עליו כמי שהצטרפה לכנסת רק לאחרונה, ואומרת שתפקידנו לוודא שההמלצות יבוצעו.

מיכל וונש: תפקידנו לפקח על משרדי הממשלה והגורמים השונים שחייבים לייצר את הטיפול ההוליסטי המתכלל, את המנעד כולו, מהסברה לחינוך למניעה לטיפול להיגוי, כל הדברים שחסרים.

מיכל וונש: אני פוגשת את זה גם כיושבת-ראש הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול מכיוון שרבים מאוד מן האנשים שאני פוגשת בסיורים השונים של הוועדה, גם במרכזי הגמילה, סיפור חייהם שזור בצורה ישירה בפגיעות מיניות.

מיכל וונש: חשוב מאוד להכיר בזה, ובכלל במשבר הנפשי ובהתמודדות עם קשיים נפשיים, עם אתגרים נפשיים, שמדינת ישראל עוד לא השכילה וכל גורמיה עוד לא השכילו להשלים את הרפורמה של בריאות הנפש שקשורה וכרוכה גם בנושאים הללו של פגיעות מיניות, ובסופו של דבר מחייבת שנייצר מערך מתוכלל הוליסטי שמטפל בכל המנעד.

מיכל וונש: זו אחריותנו בוועדה הזאת לפקח, זו אחריותנו כמחוקקים.

מיכל וונש: תודה על הדיון החשוב.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חבר הכנסת סגלוביץ' ואחר כך חברת הכנסת זנדברג.

יואב סגלוביץ': קודם כול, ברכות למי שדחף, גם למרב מיכאלי וגם למיכל רוזין.

יואב סגלוביץ': אגיד משפט אחד לגבי הדוח, כי תיכף נשמע את ההצגה שלו.

יואב סגלוביץ': המבחן שלנו הוא לדאוג לביצוע.

יואב סגלוביץ': אני דווקא רוצה לקחת את זה למקום אחר.

יואב סגלוביץ': מכל הדברים כולם, הסיפור של הקמת בית משפט בנושא הזה הוא הסיפור המרכזי, מתוך הבנה שהחלטה שיפוטית נכונה, ערכית, מוסרית ושיפוטית נכונה מורידה למטה הנחיות לכל המערכת.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כמי שהיה בתוך המערכות ויודע מה החלטה אחת של שופט יכולה לעשות למערכת שלמה למשל כמו המשטרה.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את הדבר הזה, לפני עשר שנים מדינת ישראל החליטה שצריך ונכון להקים בתי משפט כלכליים, והם קיימים.

יואב סגלוביץ': עזבו שעכשיו רוצים עוד פעם לעשות איזה סידור שם, זה אירוע אחר, אבל החליטו שזה מספיק חשוב.

יואב סגלוביץ': למרות הכבוד הגדול שאני רוחש לכולם, בסוף ההחלטה איך צריך להיות לא מסורה רק למשרד המשפטים ולבית המשפט העליון.

יואב סגלוביץ': בשביל זה אנחנו קיימים ואנחנו צריכים לדחוף לכיוון הזה, שם יכול להגיע שינוי.

יואב סגלוביץ': הוא שינוי שיכול להיות מערכתי, כי החלטה של שופט עושה שינוי מערכתי.

יואב סגלוביץ': צריכים להיות שופטים ושופטות שמבינים עניין, שיודעים.

יואב סגלוביץ': לדעתי זה יכול להקרין על כל המערכת.

יואב סגלוביץ': זה לדעתי המרכז שצריך להתעקש עליו ולהוביל אותו פה בוועדה, או בכנסת בכלל.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני באמת רוצה להתחיל, כולם אמרו את זה אבל אני רוצה להדגיש את הקרדיט והפרגון למרב מיכאלי חברתי שיושבת פה ולמיכל רוזין חברתי לסיעה לשעבר, ואני רוצה להסביר למה.

תמר זנדברג: במאבקים החברתיים והציבוריים הרבה פעמים מתחילים מאיזה רעיון שנראה רחוק וכמעט הזוי, אולי חולמני, אולי רדיקלי, והדרך להביא אותו מן המקום הזה למציאות היא דרך קשה, דרך לא פשוטה.

תמר זנדברג: הרבה פעמים הרעיון נישא על ידי נשים והרבה פעמים במשך הרבה שנים מנת חלקנו בדרך היא של: מה, זה לא יקרה, וכן, ואין לזה סיכוי, ואם בכלל, וכולי.

תמר זנדברג: להביא רעיון שתופס ואוחז את כל העולם של פגיעה מינית, שהוא עולם בפני עצמו, שלפעמים נראה פלנטה אחרת – סליחה על הביטוי המאוד מאוד טעון – אבל לפעמים באמת נראה יושב לו אי-שם, זה עולם משלו, עם שפה, עם קודים, שצריך לצלול לתוכו עמוק-עמוק ולחיות אותו כדי להבין אותו.

תמר זנדברג: לתרגם אותו לעולם כל כך מסוים ונוקשה כמו עולם המשפט, שיש לו שפה משלו וקודים משלו, שהם אחרים לגמרי מעולם הפגיעה המינית, לעשות את התרגום הזה ולא ללכת לאיבוד בתרגום, כשמו של הסרט Lost in translation, זה עבודה פוליטית, חברתית וציבורית באמת באמת מצטיינת.

תמר זנדברג: העובדה שקיים היום בפנינו דוח כזה, שבאמת עושה את התרגום הזה ומעביר אותו לשפה הכל כך לא מובנת מאליה של הצדק, שלפעמים אינטואיטיבית הוא נראה לנגד עינינו אבל קשה להביא אותו לשפת המשפט, זאת באמת עבודה מבריקה ומצטיינת.

תמר זנדברג: אני באמת מצדיעה לכן, חברותיי, וגם לשופטת, על כל העבודה שנעשתה.

תמר זנדברג: העבודה הזו עוד לא הושלמה בגלל שהיישום כאן חשוב מאוד.

תמר זנדברג: הזכיר חבר הכנסת סגלוביץ' את ההתמחות בעולם המשפט.

תמר זנדברג: הרבה יותר קל לנו להבין התמחות בדיני עבודה, התמחות במשפט מסחרי, בדינים כלכליים, אבל אין תחום שמתאים לעולם משפטי ייחודי כמו תחום עבירות המין והפגיעה המינית.

תמר זנדברג: להבין ולדעת מה הוא העולם של נפגעת מין, איך העולם הנפשי שלה עובד, איך היא התנהגה לאחר הפגיעה, עם מי היא דיברה, איפה היא כתבה ואיפה מתועדת הפגיעה שלה, איך אפשר להתחקות אחריה לא רק ב"היא אמרה, הוא אמר" כמו בעולם המשפט אלא איך אפשר להבין אותה, זה עולם בפני עצמו.

תמר זנדברג: אין דרך להתחיל ולהבין אותו שלא באמצעות ביצוע העבודה הזאת שמתוארת בצורה כל כך מפורטת בדוח.

תמר זנדברג: אם נתחיל ליישם את מה שכתוב בדוח הזה, מהר מאוד נתמודד עם הבעיה הגדולה של עולם הפגיעה המינית, וזה השאלה החצי תמימה חצי מיתממת: למה לא התלוננתם?

תמר זנדברג: ציינה את זה עאידה תומא סלימאן.

תמר זנדברג: 92% מהתלונות לא מגיעות לכתבי אישום, לא מגיעות להרשעות, וזה רק התלונות.

תמר זנדברג: יש עוד פער יחסית למציאות של הפגיעה עצמה, שלא מגיעה אפילו לתלונה.

תמר זנדברג: הדבר הזה טעון באותה ויה דולורוזה במשטרה, בפרקליטות ובבתי המשפט, שהיא לא מדוברת.

תמר זנדברג: אם נתחיל מהדוח הזה, הפעם לא צריך להתחיל מן ההתחלה, צריך להתחיל מן הסוף, צריך להתחיל מן המקום שבו לא מתבצעות הרשעות ולא מוגשים כתבי אישום, אם נתחיל משם ונלך אחורה אנחנו נראה עולם שלם של פגיעה מינית שלמרות השיחה ולמרות העלאת המודעות הוא עדיין לא נחשף, הוא עדיין חבוי, הוא עדיין מוכמן, הוא עדיין סמוי.

תמר זנדברג: הדרך כאן היא לעורר את אמון הנפגעות במערכת באמצעות שינוי של המערכת, וזה טמון בדוח.

תמר זנדברג: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת קארין אלהרר הצטרפה אלינו.

עודד פורר: את רוצה לומר כמה מילים לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לשופטת ברלינר?

קארין אלהרר: לא, קודם נשמע.

עודד פורר: כבוד השופטת ברלינר, בבקשה.

דבורה ברלינר: רציתי להתחיל בכך שאברך על הזכות שנפלה בחלקי לעמוד בראשות הוועדה הזאת, ובאותו הינף קולמוס להודות גם לכל חברי הוועדה על השעות האין-סופיות שהם הקדישו לזה, הכול על חשבון זמנם הפרטי, וגם על הרוח ששררה בוועדה הזו.

דבורה ברלינר: בדיעבד אני רוצה גם להודות על הפרגון כאן, מה ששמעתי עכשיו מהדברים של הדוברים עד השלב הזה, על הפרגון ועל ההכרה שהדוח הזה באמת השתדל לעשות עבודה רצינית.

דבורה ברלינר: הוועדה התחילה את דרכה כמין ועדה פנימית – ועדה שמורכבת משלושה שופטים: שופטת נוער, שופט שלום ואנוכי, ושני נציגי הנהלת בתי המשפט.

דבורה ברלינר: השרה דאז, איילת שקד, ביקשה לצרף נציגים נוספים.

דבורה ברלינר: מהר מאוד הבנו שהפרויקט הזה צריך להיות של כל רשויות האכיפה, ואז הצטרפו אלינו בשלבים עוד ארבעה גופים: מחלקת ייעוץ וחקיקה, ליאנה בלומנפלד מגד, שכבר הוזכרה כאן, הצטרפה אלינו; לאחר מכן הצטרפה אלינו גם נציגת הפרקליטות, נציגת הסניגוריה הציבורית ונציגת המשטרה.

דבורה ברלינר: וכך באמת כל רשויות האכיפה חברו יחד כדי להוציא את הדוח הזה.

דבורה ברלינר: אין ספק שההצטרפות של כל הגופים האלה תרמה לעבודה של הוועדה תרומה אין-סופית.

דבורה ברלינר: הדגש לאורך כל הדרך של הדוח הזה הוא שצריכה להיות רק עבודה משותפת של כל רשויות האכיפה, כל מהלך שהוא צריך להיות מבוצע כל אחד במקום שלו ובהיקף שלו.

דבורה ברלינר: למשל אם אני רוצה להקים מחלקה ייעודית – אחזור לנושא של מחלקה ייעודית כי אני יודעת שזה נושא שמאוד מדבר אל כולם – אז אין טעם לעשות את זה אם לא יהיה צוות בפרקליטות.

דבורה ברלינר: זה יכול להיות רק בשילוב ידיים של כל ארבע המערכות שהזכרתי, אחרת אין בדברים טעם.

דבורה ברלינר: אני רוצה להתחיל מכך שהמטרה של הוועדה הזאת הייתה להיטיב את הטיפול בקורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: היא לא הייתה מטרה להגדיל את מספר ההרשעות, היא לא הייתה ועדה שרצתה אפילו להגדיל את מספר התלונות.

דבורה ברלינר: היא ועדה שרצתה להקל עליהן, למנוע את הקורבנות המשנית של קורבנות עבירות המין, שנגרמת כתוצאה מן ההליך הפלילי וכתוצאה ממנה הם אולי מהססים לפנות.

דבורה ברלינר: לפי הדוח של מרכזי הסיוע רק 14% מן התלונות שמוגשות אליהם מגיעות גם למשטרה ובדיעבד לבתי משפט.

דבורה ברלינר: אני לא יודעת אם המספר הזה מדויק כי למיטב הכרתי הוא הערכה ולא נתון סטטיסטי מדויק, אבל אני מקבלת שיש הרבה יותר פניות למרכזי הסיוע ולא למשטרה.

דבורה ברלינר: אנחנו רצינו להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין בכל ההליך הפלילי לכל שלביו, החל מן החקירה במשטרה וכלה בפסק הדין של בית המשפט ואולי אפילו בערעור או בהחלטה על משפט חוזר או בכל אחת מן ההתפתחויות המשפטיות שמוכרות לנו, זאת הייתה המטרה שלנו.

דבורה ברלינר: אין לנו ספק, ועמדנו על כך רבות, שחל שיפור עצום בהתייחסות של מערכת המשפט והמערכות האחרות לקורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: זה לא כפי שהיה כאשר אני הייתי פרקליטה לפני יותר שנים ממה שאני רוצה לזכור, זה ממש לא מה שהיה, למרות שכבר שנים רבות ניתן להרשיע על סמך עדות יחידה של קורבן עבירות מין.

דבורה ברלינר: התיקון לחוק נעשה בשנת 1982, דהיינו כבר בעידן אחר.

דבורה ברלינר: אבל עדיין מכיוון שקורבן עבירת המין יכולה להיות העדה היחידה ואין עדים אחרים, ולפעמים גם אין ראיות פורנזיות או ראיות אחרות, ראיות נסיבתיות, לכאורה זה יכול היה לעודד חקירה יותר אגרסיבית וכיוצא בכך.

דבורה ברלינר: אנחנו יצאנו לדרך כדי להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין, שלא יעברו ייסורים ולא יעברו קורבנות משנית, אבל אני מדגישה שחל שיפור עצום ביחס של כל המערכות אל קורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: השינוי ביחס נובע מן ההבנה שהסינדרומים, התסמינים של קורבנות עבירות מין שונים לחלוטין משל קורבנות עבירות אחרות.

דבורה ברלינר: זאת הייתה ההבנה הבסיסית שהוליכה אותנו לאורך כל הדרך.

דבורה ברלינר: אני רוצה להבהיר אל מה אני מתכוונת.

דבורה ברלינר: אם גנבו לי את הארנק אז אני מרגישה כועסת מאוד, אני נפגעתי, אני נפגעתי כלכלית, אני נפגעתי רכושית, המון דברים, אבל זה לא מה שקורה לקורבן עבירות מין.

דבורה ברלינר: קורבנות עבירות מין, הסינדרומים שלהם כרוכים בבושה – "אני אשמה", כל קמפיין MeToo מדבר על העניין הזה.

דבורה ברלינר: אני לא מרגישה אשמה שגנבו לי את הארנק, אבל אני כן מרגישה אשמה אם הייתי קורבן לעבירות מין.

דבורה ברלינר: פרט לאשמה, עוד דבר שמאפיין זה גם בושה – "למה זה קרה לי, בטח עשיתי משהו שזה הגיע לי".

דבורה ברלינר: תסמונת נוספת היא הכחשה – "אולי אם לא אדבר על זה ולא אתלונן על זה אז זה לא קרה, אז אני יכולה למחוק את זה מן ההיסטוריה שלי וארגיש אולי טוב יותר".

דבורה ברלינר: קושי נוסף שלא קיים בעבירות אחרות הוא קושי החשיפה – את צריכה לדבר על הדברים האינטימיים ביותר, על דבר שאי אפשר לדבר עליו, ולא רק על המקרה עצמו כי הרבה פעמים זה גולש גם לתסמינים נפשיים של הקורבן שיכולים להיות רלוונטיים, כי אם היא סבלה מבעיה נפשית כלשהי אולי זה משפיע על האמינות שלה, אולי, אני לא יודעת, אבל זה יכול להיות גם כאן.

דבורה ברלינר: אנחנו עמדנו בדוח על כך שצריך להסביר לקורבנות עבירות המין בכל מיני שלבים של ההליך כולו, החל מן החקירה ועבור לערב הגשת כתב האישום, ואפילו אחרי הגשת כתב האישום, שהיא תצטרך להסביר חלק מן האינטימיות שלה, דברים שהם לא חלקים שנובעים ישירות ממעשה האונס או עבירת המין האחרת שמדובר בה באותו תיק, היא תצטרך להסביר את זה, ולתת לה את הרשות, אם היא רוצה לחשוף תיק רפואי, מתוך הבנה שאם היא לא תחשוף אותו יכול להיות שזה יביא לאי הגשת כתב האישום.

דבורה ברלינר: עמדנו על הצורך של נפגעי עבירות המין להיות מחוברים להליך לכל אורכו.

דבורה ברלינר: הם צמאים למידע על התקדמות ההליך, על עצם הגשת כתב האישום, על בקשת מעצר, על שחרור ממעצר, על השמה במעון נעול, אם מדובר בבנות נוער, על הגשת ערר, על שחרור מוקדם.

דבורה ברלינר: את כל הדברים האלה הם צמאים לדעת.

דבורה ברלינר: אני חושבת שנתנו מענה די בולט לעניין הזה.

דבורה ברלינר: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, שהוא בעיניי חשוב מאוד.

דבורה ברלינר: עמדנו לאורך כל הדרך על הצורך לשמור על זכויותיו של נאשם.

דבורה ברלינר: אני רוצה להבהיר את זה – עם כל הדגש שאנחנו נותנים על שמירה על זכויותיו של נפגע עבירה והרצון לבוא לקראתו והרצון למנוע פוגענות משנית, לא שינינו את האופי של ההליך, הוא עדיין הליך אדברסרי, למי שמכיר את המושג, ואם לא אגיד את זה במילים פשוטות מאוד: זה מדינת ישראל נגד פלוני אלמוני, ולא פלוני אלמוני או פלונית אלמונית נגד פלוני אלמוני.

דבורה ברלינר: נפגע העבירה הוא לא התובע.

דבורה ברלינר: אנחנו מקפידים מאוד על שמירת זכויות הנאשם.

דבורה ברלינר: עומדת לו חזקת החפות, באמת צריך לעמוד לו כל אפיק וכל אמצעי שיש למערכת כדי שלא יהיו הרשעות שווא.

דבורה ברלינר: דווקא בגלל מה שאמרתי קודם, וגם מה שאמרו חברות הכנסת, בגלל שאפשר להרשיע על סמך עדות יחידה, ובגלל שהרבה פעמים זה נעשה בדל"ת אמות ואין צופים ואין קהל, והרבה פעמים גם אין ראיות פורנזיות, דווקא בגלל זה חשוב להדגיש שאנחנו עמדנו לאורך כל הדרך על כך שלא תקופחנה זכויות נאשמים.

דבורה ברלינר: גם בגלל זה היה במספר מקרים, שתיכף אדבר עליהם, ויכוח עם נציגי הסניגוריה הציבורית.

דבורה ברלינר: דעת המיעוט של הסניגוריה הציבורית בנושאים כאלה ואחרים באה לידי ביטוי במפורש בדוח.

דבורה ברלינר: בכל מקום שהסניגוריה התנגדה או מישהו אחר התנגד זה בא לידי ביטוי במפורש בדוח.

דבורה ברלינר: המסקנה היא מסקנה אבל העמדה שלהם נשמעה והשתדלנו לשמור על זה לאורך כל הדרך.

דבורה ברלינר: בדוח יש סקירה היסטורית ויש נתונים.

דבורה ברלינר: אם ארצה לדבר על זה לא אגמור עד מחר, ואני יודעת שאין לי זמן רב כי צריך להתקיים דיון.

דבורה ברלינר: ההמלצות שלנו מחולקות לשלושה פרקים מרכזיים.

דבורה ברלינר: הפרק הראשון הוא המלצות מוסדיות מערכתיות, כי הן משותפות למספר גופים שצריכים לשלב ידיים.

דבורה ברלינר: יש חמש המלצות מוסדיות מערכתיות.

דבורה ברלינר: אחר כך יש המלצות שנוגעות לצרכים הייחודיים של קורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: במסגרת זאת יש כמה הצעות לתיקוני חקיקה, הגדלת מספר הצמתים שבהם קורבנות עבירות המין יכולות להביע את דברן בפני בית המשפט, והמלצות על שמירת כל מיני סטנדרטים, לתת להם מקום בטוח גם בבית המשפט, מקום שלא יהיה חשש שהם ייפגעו, שהם ייפגשו פתאום עם הנאשם או עם בני משפחתו.

דבורה ברלינר: הפרק השלישי זה המלצות שונות, שבהן התייחסנו גם לחדרים אקוטיים, לשמירה על ראיות פורנזיות, לשיפור האמצעים הדיגיטליים וכיוצא בכך.

דבורה ברלינר: אלה שלושת הפרקים של ההמלצות ועכשיו אעבור לחמש ההמלצות המערכתיות שאותן הזכרתי לפני רגע.

דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא הקמת נציבות לנפגעי עבירה.

דבורה ברלינר: כפי שאני מניחה כולכם יודעים, יש לנו היום את חוק זכויות נפגעי עבירה במדינה, הוא לא חדש, הוא מ-2001, הוא כבר צבר ותק.

דבורה ברלינר: חשבנו שברוח החוק הזה צריך להקים נציבות לנפגעי עבירה.

דבורה ברלינר: זה לא רק לקורבנות עבירות מין.

דבורה ברלינר: זה גם לקורבנות עבירות מין.

דבורה ברלינר: הדגש שלנו בהיבט של עבודת הוועדה היה, בתוך הגוף הזה יהיה רפרנט ייחודי לקורבנות עבירות המין, כך שזה יתכלל את כל הדברים ולא ילכו לאיבוד.

דבורה ברלינר: יהיה גוף אחד שנותן מענה גם לקורבנות עבירות אחרות וגם לקורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: זו המלצה מערכתית אחת וכמובן שהיא כרוכה בתקציבים רבים.

דבורה ברלינר: אני רוצה להזכיר משהו.

דבורה ברלינר: לפני רגע דיברה כאן חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ואנחנו זוכרים לה לטובה – אני בטוחה שאם אשאל את כל חברי הוועדה הם יזכרו לה לטובה, שכאשר דיברנו על עניין התקציבים היא אמרה: אתם תדאגו להמליץ על מה שצריך להמליץ, תקציבים זה עניין שלנו.

דבורה ברלינר: אני זוכרת לה את זה לטובה.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאהיה יושבת-ראש ועדת הכספים.

עאידה תומא סלימאן: ..

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות.

דבורה ברלינר: אני זוכרת לך את זה לטובה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא הקמת נציבות נפגעי עבירה, עם רפרנט ייחודי לעבירות המין.

דבורה ברלינר: ההמלצה השנייה, אני אישית רואה אותה, אני לא יודעת אם להגיד שהיא הכי חשובה, אבל באמת משמעותית מאוד.

דבורה ברלינר: אני חושבת שזה באמת מאוד מאוד חשוב.

דבורה ברלינר: המלצנו שמדינת ישראל תישא באחריות ולא רק תיבנה ותבנה על מרכזי הסיוע, ותעמיד לרשותו של כל קורבן עבירות מין מלווה קבוע שילווה אותו החל מתחילת החקירה במשטרה ועד לסוף ההליך המשפטי.

דבורה ברלינר: אנחנו כמובן ערים לכך שסיום ההליך המשפטי יכול להיות שנים רבות אחרי כן, כי יכול להיות ערעור, אם זה התחיל בבית המשפט השלום או בבית המשפט המחוזי אז יכול להיות ערעור לבית המשפט העליון, ואחרי הערעור לבית המשפט העליון אולי בקשה לרשות ערעור נוספת ואולי בקשה למשפט חוזר.

דבורה ברלינר: זה יכול לקחת הרבה מאוד זמן.

דבורה ברלינר: עדיין המלצנו על מלווה קבוע.

דבורה ברלינר: אני רוצה להסביר מה זה מלווה קבוע.

דבורה ברלינר: זה אדם שקורבן עבירות המין יכול לפנות אליו בכל שעה משעות היום ולקבל ממנו גם את התמיכה הנפשית וגם את הסיוע הנחוץ לו, סיוע נפשי וסיוע פיזי – איך להיכנס למרכזי המידע, איך לשאוב מידע, איך לדעת כל מה שצריך לדעת.

דבורה ברלינר: מישהו שבאמת יחזיק את ידיו.

דבורה ברלינר: אני רוצה להדגיש: לא משפטן.

דבורה ברלינר: עמדנו על זה במפורש: לא משפטן, למרות שהמלווה צריך להיות בעל ידע משפטי מוגבל לצרכים הספציפיים של קורבן עבירות המין.

דבורה ברלינר: הנקודה העיקרית היא סיוע נפשי.

דבורה ברלינר: כדי שהתמונה תהיה שלמה אני צריכה להבהיר שהיום לפי חוק הסיוע המשפטי ניתן סיוע, אבל הסיוע הזה הוא רק להליך המשפטי בבית המשפט ואנחנו מדברים על דבר הרבה יותר גדול ומקיף, מלווה שיעמוד לצדו של קורבן עבירות המין, יידע להנחות אותו: עכשיו תפנה לכאן, עכשיו תפנה לכאן, האינפורמציה הזאת נמצאת כאן, יידע לעזור לו לשאוב את האינפורמציה וכיוצא בזה.

דבורה ברלינר: בעיניי אם יינתן המלווה הקבוע הזה עשינו דבר ענק, באמת דבר ענק.

דבורה ברלינר: ההמלצה השלישית בגדר הקבוצה הזאת של המלצות מוסדיות היא מרכזים ייעודיים שבהן תרוכז כל הפעילות.

דבורה ברלינר: יש מרכזים כאלה לקטינים, ששם כל העבודה נעשית במקום אחד – גם רופאים, גם ייעוץ משפטי, גם עובדים סוציאליים.

דבורה ברלינר: כל הדברים האלה יהיו במקום אחד ולא מפוזרים.

דבורה ברלינר: זה גם כמובן יקל עליהם מאוד.

דבורה ברלינר: הדבר הרביעי, וזה לב המחלוקת שלנו, הוא מחלקה ייעודית בבית המשפט, שכפי שאמרתי, צריכה להיות מלווה בצוות או במחלקה במשטרה ובפרקליטות, אחרת אין לדברים טעם.

דבורה ברלינר: אחזור לעניין הזה של מחלקה ייעודית כי, כפי שאמרתי, אני יודעת שזה מעורר את מרבית המחלוקת.

דבורה ברלינר: ההמלצה החמישית היא במקרים המתאימים להפנות למה שנקרא צדק מאבחן.

דבורה ברלינר: זו פגישה בין פוגע לנפגע.

דבורה ברלינר: זה כמובן מתאים רק לתיקים ייחודיים.

דבורה ברלינר: לא ארחיב על זה את הדיבור.

דבורה ברלינר: שמנו דגש בכל ההמלצות הייעודיות האלה על הגברת כוחו של קורבן העבירה והטבת ההליך הפלילי עבורו.

דבורה ברלינר: הפרק השני הוא המלצות שונות שאמורות לתת מענה לצורכי נפגעי עבירות המין.

דבורה ברלינר: במסגרת ההמלצות האלה יש המלצות מכל הסוגים.

דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא להעביר מידע בקשר ישיר עם קורבן העבירה כדי שיידע על ההליכים.

דבורה ברלינר: כאן יש התעכבות על כל מיני עניינים: איך נעשה הקשר מול הפרקליט המופיע, מול המשטרה, מול כל הגופים האחרים שמעורבים בעניין.

דבורה ברלינר: בדוח של הוועדה יש פירוט, החל מקשר טלפוני עם התובע בתיק וכלה בהרחבת היידוע על הליכים משפטיים.

דבורה ברלינר: יש מערכת מנ"ע של המשטרה, שגם היא עוררה הרבה מחלוקת, למי שקרא את הדוח.

דבורה ברלינר: מנ"ע היא מערכת נפגעי עבירה שאמורה לספק מידע.

דבורה ברלינר: התהליך הוא שנפגע העבירה נותן את מספר הטלפון שלו עם פתיחת התיק ואז אמורים לעדכן אותו בכל ההתפתחויות החשובות לו והוא יכול גם להתקשר ולקבל אינפורמציה.

דבורה ברלינר: יש מחלוקת מי צריך לספק את האינפורמציה – לא אכנס לזה – מחלוקת בין הנהלת בתי המשפט לבין המשטרה.

דבורה ברלינר: נראה לי שכרגע זה לא צריך לעמוד על הפרק בדיון הזה.

דבורה ברלינר: בפרק השני, כפי שאמרתי, ההמלצה הראשונה היא לגבי הצורך במידע ובקשר ישיר.

דבורה ברלינר: בפרק ההמלצות המיוחדות שנועדו להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין ההמלצה הבאה נוגעת לצורך בהשמעת קולם לאורך כל ההליך.

דבורה ברלינר: הגדלנו את מספר הצמתים שבהם קורבן נפגע עבירה יכול להגיד את דברו.

דבורה ברלינר: למשל, אציג דוגמה כדי שזה לא יישאר תיאורטי: בהליך הגישור – יש הרבה מאוד הליכי גישור בבתי המשפט, לאו דווקא בעבירות מין אלא בכל העבירות.

דבורה ברלינר: ככלל, קורבן העבירה הוא לא חלק מהליך הגישור, הוא לא נמצא שם, הוא לא מופיע בפני השופט המגשר.

דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שבמקרים מתאימים ובהסכמת הצדדים יופיע קורבן עבירה בפני השופט המגשר, לבד, בלי נוכחות של אנשים אחרים, ויינתן לו להשמיע את דברו גם בהליך הזה, שהיום תופס נפח גדל והולך בכל מערכת המשפט הפלילי.

דבורה ברלינר: למשל עמדנו על כך – גם החוק עומד על כך – שצריך לשמוע את דברי קורבן העבירה כחלק מהסדר טיעון שנעשה.

דבורה ברלינר: יש קושי עם הדבר הזה כי לפעמים הסדרי טיעון מתגבשים ממש בדקה האחרונה.

דבורה ברלינר: לפי החוק השופט צריך לוודא שקורבן העבירה יודע על קיומו של הסדר הטיעון.

דבורה ברלינר: אנחנו גם אמרנו שצריך לתת לו לפעמים הזדמנות להביא את דברו בפני בית המשפט גם בנושא הזה.

דבורה ברלינר: שני דברים שאני רוצה להזכיר שהם חשובים מאוד, שהם קיימים אבל אנחנו נעשה בהם יותר שימוש, זה תסקיר נפגע עבירה ותצהיר נפגע עבירה, וזה לא אותו דבר.

דבורה ברלינר: תסקיר הוא של שירות המבחן, שנותן ביטוי לכל מה שעבר קורבן העבירה ונכנס לפרטים.

דבורה ברלינר: התסקיר הזה יכול אחר כך לשמש גם בסיס להערכת הפיצוי, למשל אם הוא צריך עזרה כספית כדי לממן לעצמו עזרה פסיכולוגית או נפשית אז גם הנתונים בתסקיר הזה יכולים לשמש בסיס לעניין הזה.

דבורה ברלינר: אחת הטענות שנשמעו היא שאין לנו בסיס כלכלי לעניין סכום הפיצוי.

דבורה ברלינר: הדבר השני שהזכרתי בהקשר הזה הוא תצהיר של נפגע עבירה.

דבורה ברלינר: בתצהיר המצהיר אומר את דברו ונותן ביטוי לכל הסבל שהוא עבר מביצוע העבירה ועד לסוף ההליך.

דבורה ברלינר: כדי להבהיר את ההבדל – בתסקיר קורבן העבירה לא ייחקר כי זה נכתב על ידי שירות המבחן, ולעומת זה בתצהיר יכול הצד שכנגד לבקש לחקור אותו, וזה הבדל יסודי.

דבורה ברלינר: נושא נוסף הוא קיצור משך ההליך הפלילי.

דבורה ברלינר: לא אכנס לזמנים.

דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שמיום שהוגש כתב אישום ועד לשמיעתו של קורבן העבירה יעברו לא יותר מ-180 ימים.

דבורה ברלינר: כרגע אפילו לא אכפת לי מספר הימים המדויק אלא העיקרון, שעמדנו עליו לאורך כל הדרך, של קיצור ההליך הפלילי עבור נפגעי עבירות מין.

דבורה ברלינר: יש היום הסדר לגבי קטינים, נוהל נשיאת בית המשפט לגבי קטינים, ואנחנו המלצנו לאמץ את הנוהל הזה, בשינויים מתחייבים, גם לגבי בגירים.

דבורה ברלינר: היום יש הסבר בחוק, שאם קורבן העבירה מבקש להעיד שלא בפני הנאשם, הוא צריך להביא ראיה בכתב, למשל חוות דעת נפשית כזאת או אחרת, שאומרת שזאת טראומה רצינית.

דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שאפשר יהיה לעשות את זה רק על סמך דברי הנפגע, בלי חוות דעת רפואית, מה שיפשט את העניין מבחינתו.

דבורה ברלינר: כמובן שבסופו של דבר בית המשפט הוא שיחליט.

דבורה ברלינר: הייתה עמדה נוגדת של הסניגוריה הציבורית, שחשבה שזה יפגע בזכויותיו של הנאשם, והסניגוריה ממילא חששה לכרסום בזכויותיהם של נאשמים וחשודים, אבל עדיין עמדת הרוב הייתה שראוי לעשות את זה.

דבורה ברלינר: הנושא הבא הוא שמירה על פרטיות הנפגע, וכבר הזכרתי את הנושא הזה.

דבורה ברלינר: אנחנו מבקשים לשמור על פרטיותו לאורך כל הדרך.

דבורה ברלינר: למשל צריך לחקור את הנפגע חוקר מיוחד במשטרה, שצריך לשבת איתו ולחקור אותו.

דבורה ברלינר: אני לא רוצה שבחדר שבו יושבים החוקר והנפגע פתאום ייכנסו כמה שוטרים שירצו לשתות קפה.

דבורה ברלינר: אני כמובן מגזימה ומעצימה את הדברים כדי להביא אותם לכלל הבנה.

דבורה ברלינר: אנחנו רוצים לכבד את הפרטיות.

דבורה ברלינר: במסגרת זו יש גם הסדר של מקום מיוחד שבו יוכל לחכות נפגע העבירה ולא ייפגש עם הנאשם או עם קרובי משפחתו וכיוצא בכך.

דבורה ברלינר: הנושא של עיון בחומרים חסויים, שכבר הזכרתי, למשל תיק רפואי על טיפול נפשי וכיוצא בכך – יש ועדה קבועה בראשות כבוד השופטת עדנה ארבל שעוסקת בסדר הדין הפלילי.

דבורה ברלינר: הנושא הזה גם נדון על ידם, לכן לא אתייחס.

דבורה ברלינר: על כל פנים, זה נושא חשוב מאוד, עד כמה הקורבן רשאי להגן ולא למסור חומרים מסוימים במסגרת ההליך הפלילי.

דבורה ברלינר: במסגרת השמירה הזאת על פרטיות אנחנו גם המלצנו שתהיה אפשרות להסיר סרטונים.

דבורה ברלינר: יש את חוק הסרטונים, אבל המלצנו שתהיה אפשרות להסרת סרטונים בעלי תכנים מיניים מרשתות חברתיות וכן הלאה.

דבורה ברלינר: הצורך החמישי במסגרת האמצעים המיוחדים לקורבנות עבירות מין הוא הצורך בהרגשת הגנה וביטחון.

דבורה ברלינר: לעניין זה עמדנו על כך שאפשר יהיה להגיש תלונה בכל תחנת משטרה.

דבורה ברלינר: יש לפעמים מקרים באוכלוסיות מסוימות שהם לא רוצים להגיש את התלונה בתחנת המשטרה הקרובה למקום מגוריהם כי שם מכירים אותם ויש סיכון שזה ידלוף ומוסרת התלונה או מוסר התלונה לא מעוניינים שזה יהיה נחלת הכלל, מטבע הדברים.

דבורה ברלינר: לכן המלצנו על כך שתהיה אפשרות ליידע אותם על כך שאפשר להגיש תלונה גם בתחנת משטרה הרחוקה ממקום מגוריהם, שם יש פחות סיכון שעצם קיומה של התלונה יגלוש ליעדים לא רצויים.

דבורה ברלינר: יש לנו התייחסות בדוח בכל הנושאים שהזכרתי גם לאוכלוסיות מיוחדות, ובכך אני כוללת את הקטינים, מצד אחד.

דבורה ברלינר: יש פרק שלם וארוך שמוקדש להתייחסות לקטינים.

דבורה ברלינר: הדבר האחד שאזכיר מתוך זה – כי אני יכולה לדבר עד מחר ואני לא רוצה – הוא באמת לשמוע את הילד: האם הוא רוצה להעיר או לא רוצה להעיד, האם הוא רוצה סיוע.

דבורה ברלינר: אנחנו רגילים להתייחס לילד במין פטרוניזם כזה: "מה הוא מבין?

דבורה ברלינר: הוא קטן, הוא לא מבין".

דבורה ברלינר: לא. כן לשמוע אותו וכן לתת לו זכות דיבור.

דבורה ברלינר: זה לא אומר שאנחנו לא נחליט אחר כך מה שנחליט אבל לשמוע אותו.

דבורה ברלינר: המציאות מוכיחה שזה משפר את הרגשתו בהרבה.

דבורה ברלינר: אנחנו גם המלצנו – יש היום הרי סידור שיכול להעיד חוקר ילדים במקום ילד עד גיל 14.

דבורה ברלינר: אנחנו לא המלצנו להעלות את הגיל של הילדים שרשאים ליהנות מן ההסדר הזה, אבל כן המלצנו שיהיה קצין מבחן שיהיה מלווה של הנערים או הנערות המתלוננים עד גיל 15 ולא עד גיל 14.

דבורה ברלינר: יש עוד הרבה דברים אחרים – העברת דוח הערכת מסוכנות וכיוצא בכך.

דבורה ברלינר: לא אכנס לכל הפרטים כי באמת אין לנו את הזמן לזה.

דבורה ברלינר: הדבר האחרון במסגרת הזאת הוא הסדרת הסדר פיצוי, הצורך בקבלת פיצוי.

דבורה ברלינר: כבר הזכרתי את זה.

דבורה ברלינר: צריך פיצוי מיידי.

דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שהמדינה תיתן פיצוי מיידי חלקי כדי שיאפשר להם קבלת עזרה ראשונה נפשית מייד עם התרחש האירוע.

דבורה ברלינר: הפרק האחרון בהמלצות הוועדה הוא המלצות שונות ושמירת דגימה פורנזית.

דבורה ברלינר: לפני כחודשיים עלה הנושא של מרכזים אקוטיים, מרכז בבית חולים שמרכז את הטיפול בקורבן עבירת המין, והוא גם לוקח דגימה, אפילו כשאין עוד ברגע זה חשוד ובוודאי שאין נאשם, כדי שבבוא היום אם יימצא ערכת האונס תוכל לשמש להוכחת אשמתו.

דבורה ברלינר: דיברנו בעניין הזה גם על חלופות דיגיטליות.

דבורה ברלינר: למשל היום אתה יכול לקבל דברים שונים רק בפקס.

דבורה ברלינר: למי יש פקס היום?

דבורה ברלינר: זה כבר אבד מן העולם.

דבורה ברלינר: שכלול האמצעים הדיגיטליים יאפשר גישה יותר נוחה ויותר יעילה.

דבורה ברלינר: לפתח בסיס נתונים, כי אנחנו בעבודת הוועדה בכל מיני נושאים נתקלנו בקשיים באיסוף נתונים.

דבורה ברלינר: בהרבה מאוד נושאים הסתבר לנו שאין בסיס מסודר לקבלת נתונים בתחום זה או אחר.

דבורה ברלינר: זה בוודאי שצריך להיות.

דבורה ברלינר: הנושא האחרון שהתייחסנו אליו הוא נפגעי עבירות מין בהליך אזרחי.

דבורה ברלינר: כפי שהזכרתי לפני רגע, יש אפשרות למצוא פיצוי לקורבן עבירות מין על פי חוק העונשין, סעיף 77.

דבורה ברלינר: הסעיף הזה מוגבל בסכום שאפשר לפסוק אותו.

דבורה ברלינר: היום כמדומני זה עד 285,000 שקל.

דבורה ברלינר: אבל יש גם אפשרויות אחרות.

דבורה ברלינר: אפשר גם להגיש תביעה אזרחית אחרי ההליך הפלילי, תביעה נגררת, או תביעה אזרחית עצמאית.

דבורה ברלינר: עסקנו קצת גם בנושא הזה.

דבורה ברלינר: אם כי אני רוצה להדגיש שאת הנושא האזרחי לא מיצינו כי פשוט לא היו לנו הכלים לכך ואם היינו רוצים למצות אותו אורך החיים של ניהול הדיונים בוועדה היה לא 43 דיונים, כפי שהיה בפועל, אלא הרבה יותר מזה.

דבורה ברלינר: היה לנו חשוב להגיש את המסקנות ביעילות ובמהירות האפשרית.

דבורה ברלינר: אסיים את הדברים שלי בכמה דברים על המחלקה הייעודית, שכפי ששמענו כבר מדברי חברות הכנסת, זה הנושא שעומד בלב המחלוקת, וגם בוועדה הוא עמד בלב המחלוקת.

דבורה ברלינר: בסופו של דבר דעת הרוב הייתה שצריך להקים מחלקה ייעודית שעובדת יד ביד עם צוות של הפרקליטות, עם האנשים המתאימים במשטרה, בלי זה אין טעם להקים אותה.

דבורה ברלינר: הדיון בנושא הזה היה הכי סוער מכל הנושאים שדנו בהם בוועדה.

דבורה ברלינר: אנשים החליפו דעות.

דבורה ברלינר: מי שנכנס עם דעה א' עבר מהפך במהלך הדיונים ולפעמים שינה את דעתו ועבר לדעה ב'.

דבורה ברלינר: אני בסופו של דבר בעד הקמה של מחלקה ייעודית, ואומר למה אני חושבת שזה נכון, אבל אני לא מזלזלת, לא בהתנגדות של הנהלת בתי המשפט או של נשיאת בית המשפט העליון ולא בנימוקים שהעלו גם חברי הסניגוריה הציבורית, שגם הם נמצאים בדוח של הוועדה.

דבורה ברלינר: לגבי ההתנגדות של מערכת בתי המשפט, הנהלת בתי המשפט, הטענה המרכזית היא שעוד לא הגיע הזמן, שצריך לבחון קודם את יישום ההמלצות האחרות ורק אחרי כן לפנות למחלקה הייעודית.

דבורה ברלינר: טענה נוספת שעומדת בבסיס העניין הזה, שאת כל הדברים שאנחנו המלצנו עליהם במסגרת המחלקה הייעודית, כגון הכשרה לשופטים, מקום מיוחד, אמצעים לנוער וקטינים, שמירה על לוח זמנים וקיצורו – כל הדברים האלה ניתנים לביצוע באותה מידת הצלחה גם כשאין מחלקה ייעודית.

דבורה ברלינר: ממילא מרבית תיקי הפשע החמור שנשמעים בבתי המשפט הם תיקים של עבירות מין למיניהן והיכולת של מערכת בתי המשפט לבצע את כל הדברים האלה לא תשתנה אם תוקם מחלקה ייעודית.

דבורה ברלינר: כנשיאה לשעבר אני יכולה להבין את הבעייתיות בעניין הזה משום שאם אנחנו מייעדים שופטים למחלקת עבירות המין הם ממילא לא נגישים, הם פחות נגישים – הרי לא נלקחת מהם הסמכות לדון בתיקים אחרים, אבל ברור שהמענה הראשון שהם צריכים לתת הוא לעבירות המין, וכך הם "נגזלים", במירכאות, מן המערכת הכללית וזה קושי לא מבוטל.

דבורה ברלינר: אני גם מקבלת שדברים מסוימים יכולים להיעשות בלי הקמת מחלקה ייעודית.

דבורה ברלינר: אפשר להעביר שופטים השתלמויות וכל מיני דברים מן הסוג הזה גם ללא הקמת מחלקה ייעודית.

דבורה ברלינר: עדיין אני סבורה שהקמת מחלקה ייעודית יש בה בשורה חדשה.

דבורה ברלינר: עמדתי קודם על הצרכים המיוחדים של קורבנות עבירות המין וזה דורש מקצועיות.

דבורה ברלינר: אני חושבת שגם ההשתלמויות וגם ההתמקצעות יהיו לברכה, יהיה באמת מענה טוב יותר, אנושי ויעיל לקורבנות עבירות המין.

דבורה ברלינר: אני מאמינה שבאמת יקפידו על כל הנושאים שיילמדו באותן הכשרות, למרות שגם היום, כפי שאמרתי, יש שיפור ניכר, לא נותנים בחקירות לפגוע בכבודו של מתלונן או מתלוננת, אבל עדיין כשתהיה מחלקה ייעודית זה יהיה יותר בית לקורבנות עבירות המין, שכפי שאמרתי, הסינדרומים שלהם שונים לחלוטין.

דבורה ברלינר: זה אולי ייתן מענה חלקי לתחושת הבושה והפגיעה וההכחשה וכל מה שעמדתי עליו קודם.

דבורה ברלינר: מחלקה כזאת גם תוכל להיעזר במחקר מלווה.

דבורה ברלינר: מחלקה כזאת גם תוכל להיעזר במתן סיוע נפשי, גם לשופטים שיושבים בה.

דבורה ברלינר: הייתה תקופה בחיי, לא בשנים האחרונות, שעמדתי בראש הרכב פלילי שרוב התיקים היו של עבירות מין, ואני הרגשתי שאם אני שומעת עוד מתלונן או מתלוננת – הרבה פעמים אלה היו אנשים צעירים מאוד, נערים ונערות – עומדים ובוכים על דוכן העדים אני עוד מעט מתחילה להתפרץ בבכי ביחד איתם.

דבורה ברלינר: אפשר לתת מענה לשופטים ששומעים את התיקים האלה גם בהיבט הזה.

דבורה ברלינר: שלא לדבר על כך, כדי לענות לחשש של הסניגוריה הציבורית, שחוששת מהתמקצעות יתר ושייווצר קשר בין השופטים ותהיה פסיקה אחידה ולא יהיה מגוון דעות, כי אלה תמיד יהיו אותם שופטים, אני מאמינה שמחלקה ייעודית לא תפגע בחזקת החפות ובניהול הליך יעיל, הגון, ששומר על זכויות נאשמים גם כשתוקם מחלקה ייעודית, אבל לעומת זה בחזקת החפות היא לא תפגע, בנאשמים היא לא תפגע.

דבורה ברלינר: אם ייווצר איזה אתוס מיוחד שיהיה בו שמץ של פגיעה בזכויות נאשמים, חזקה על בית המשפט העליון שיאמר את דברו.

דבורה ברלינר: במובן זה מתן הבשורה החדשה לקורבנות עבירות מין באמת יהיה יעיל מאוד ויקדם מאוד את העניין.

דבורה ברלינר: הזכירו כאן את המחלקה הכלכלית.

דבורה ברלינר: המחלקה הכלכלית באמת הוכיחה את עצמה מעל ומעבר.

דבורה ברלינר: זה לא דומה, זה להבדיל אלף אלפי הבדלות, אבל יש לנו ניסיון עם התמקצעות והניסיון הוא לא רע.

דבורה ברלינר: עוד דבר אחד שאני רוצה להדגיש, אם תקום מחלקה ייעודית כזאת ייעשו בה גם הליכי המעצר, וזה חשוב מאוד, כי היום הליכי המעצר של עברייני מין נעשים במערכת הכללית.

דבורה ברלינר: בתוך מחלקה כזאת ייעשו כמובן גם ההליכים הנלווים, הליכי המעצר ייעשו בתוך המחלקה.

דבורה ברלינר: לסיום, אני רוצה להודות שוב על העבודה בוועדה הזאת.

דבורה ברלינר: חשבתי ששמעתי הכול כשופטת ששפטה כל כך הרבה שנים בעבירות מן הסוג הזה ולמדתי לדעת שעדיין לא שמעתי הכול.

דבורה ברלינר: למשל, דבר שאני רוצה להדגיש, שלא שמעתי, הוא ההיבט של הסבל שנגרם למשפחה, לא לקורבן עבירות המין, כי זה לא חלק מן ההליך הפלילי המובנה.

דבורה ברלינר: החלק המובנה נוגע לקורבן עבירות המין, אבל המשפחה שלו – אין לזה כמעט ביטוי במהלך ההליך הפלילי.

דבורה ברלינר: שמענו גם משפחה, לפחות אחת, של קורבן עבירות מין והבנו עד כמה גדול הקושי שהמשפחה עוברת.

דבורה ברלינר: אם המדינה תתפוס את מקומה ותיתן למשל מלווה זה יעזור גם למשפחה.

דבורה ברלינר: בכלל הבנו שמשפחה שיש לה אמצעים כלכליים יכולה יותר לסייע לקורבן עבירות המין, לרכוש עבורו את כל ה"מצרכים": עזרה נפשית, עזרה משפטית אם צריך, ולעומת זה משפחה שאינה בעלת אמצעים לא תוכל לעשות את זה, וזה חשוב מאוד.

דבורה ברלינר: שוב תודה לכל חברי הוועדה על העבודה המסורה שהם הקדישו לזה, ותודה לכם על ההאזנה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, הנשיאה ברלינר.

מרב מיכאלי: נחזור ונודה על הדוח המפורט, היסודי, הרציני, המשמעותי והחשוב הזה.

מרב מיכאלי: ברשותך אוסיף שני דברים לטיעון האחרון בנושא המחלקה המיוחדת וחשיבותה.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות בעצם על כל הסקלה של פגיעה מינית ולא רק על העבירות החמורות.

מרב מיכאלי: צריך להבין שהנהלת בתי המשפט עונה בעניין העבירות החמורות אבל אנחנו מדברות על רצף מוחלט של עבירות מין שלא תמיד נכנס בעבירות החמורות.

מרב מיכאלי: בעבירות החמורות למשל העברנו בכנסת העשרים חוק, חברת הכנסת שולי מועלם ואני, שמכיר בצורך לספק ייצוג משפטי מטעם המדינה לנפגעות בעבירות האלה, אבל זה רק בעבירות הכי חמורות כרגע.

מרב מיכאלי: אנחנו לא יכולות להישאר רק שם.

מרב מיכאלי: דבר שני, אולי ההישג הכי משמעותי בדוח זה שהוא מכיר בעובדה שמדובר על תחום ידע, לא רק בהסתכלות על הנפגעת ועל הצורך לחסוך ממנה או ממנו את הטראומה השנייה בהליך המשפטי, אלא הבנה שיש פה באמת תחום ידע, פרי מחקרים ארוכי שנים, פמיניסטיים במוצאם בעיקר אבל לא רק, ושצריך שהמערכת – בהקשר הזה זה כן מקביל לבתי המשפט הכלכליים, משום שאם לזה יש מקום אז מקל וחומר במקום שבו יש דיני נפשות צריך להיות מקום לבתי משפט ייעודיים.

מרב מיכאלי: אשמח לשמוע קודם כול מעו"ד ליאנה בלומנפלד מגד ממשרד המשפטים, שהייתה חברה בוועדה.

מרב מיכאלי: ליאנה, פרט לזווית שלך, אשמח לדעת איפה זה עומד במשרד המשפטים.

מרב מיכאלי: הדוח הוגש לשר המשפטים בממשלת מעבר.

מרב מיכאלי: מאז יש שר משפטים אחר.

מרב מיכאלי: מה רמת קבלת הדוח במשרד?

מרב מיכאלי: האם כבר יש עבודת הכנה של חקיקה בהתאם?

מרב מיכאלי: אצלנו כבר יש.

ליאנה בלומנפלד מגד: גם אצלנו.

ליאנה בלומנפלד מגד: תודה רבה.

ליאנה בלומנפלד מגד: אני רוצה להתחיל בהתייחסות כללית לדברים שחשוב לי להדגיש בדוח, בהמשך לדברים המפורטים והמרתקים של הנשיאה.

ליאנה בלומנפלד מגד: הייתה לי זכות להיות חברה בוועדה כזאת, שגם הייתה מאוד מאוד מקצועית וגם שמעה נפגעים ואנשי דעה וקראה מחקרים והיו בה דעות מאוד מאוד מגוונות ודיונים ערים, על גבול המחלוקות הקשות בחלק מן הנושאים.

ליאנה בלומנפלד מגד: בסופו של דבר זה דוח שהוא כמעט כולו פה אחד.

ליאנה בלומנפלד מגד: יש שם מספר נקודות שבהן יש דעות מיעוט שונות, אבל באמת רוב רובו של הדוח נתקבל פה אחד, שזה דבר מאוד מאוד משמעותי כשיושבים סביב שולחן אחד פרקליטות, סניגוריה, המשטרה והנהלת בתי משפט.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה דבר שהוא בפני עצמו לא מוכר לנו מאוד מוועדות ציבוריות כאלה וזה גם אומר משהו על החוזק של ההמלצות.

ליאנה בלומנפלד מגד: הייתי רוצה בהמשך לדברים המפורטים שנאמרו פה, לא להתייחס קונקרטית לכל ההמלצות שכבר הוצגו אלא להגיד במבט-על שאני מזהה שלושה עקרונות מרכזיים שההמלצות של הדוח הזה מייצגות.

ליאנה בלומנפלד מגד: הנושא הראשון הוא הכרה בצורך של נפגעים ביחס אישי ובליווי.

ליאנה בלומנפלד מגד: מעבר לעובדה שזו ועדה משפטית, מקצועית, שדנה בהסדרים המשפטיים ובמערכת המשפט, ולכן היא מוגבלת בתוך הסד הזה, יש לאורך הרבה מאוד המלצות התייחסות לפן האישי של החוויה של הנפגע את ההסדרים המשפטיים וצורך לתת לזה מענה.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה דבר חדשני בפני עצמו, של הסתכלות משפטית מתוככי המשפט על איך ההסדר המשפטי נחווה על ידי אחד השחקנים.

ליאנה בלומנפלד מגד: הוועדה דנה בזה בצורה מאוד מאוד רגישה, כשהיא מזהירה את עצמה מראש, וגם כתבה את זה באריכות בדוח, שאין כאן כוונה לשנות את האיזון בתוך ההליך הפלילי ואין כאן כוונה להפוך את נפגע העבירה לצד, ויש פה הקפדה על זכויות נאשמים וחשודים.

ליאנה בלומנפלד מגד: לכן זו אמירה שמבחינתי היא משמעותית מאוד וגם אפשר לקחת אותה הלאה.

ליאנה בלומנפלד מגד: הנושא השני הוא ההכרה בצורך בהתמקצעות.

ליאנה בלומנפלד מגד: קודם כול הכרה במאפיינים המיוחדים שיש לעבירות המין לעומת עבירות אחרות, וההכרה המיוחדת בחוויה שיש בהליך פלילי עבור נפגעים.

ליאנה בלומנפלד מגד: פה אני רוצה להגיד שמעבר לאמפתיה ולהבנה של הקושי והרצון המקצועי למנוע טראומה משנית וטראומה נוספת מן הנפגעים, יש כאן גם איזו ראייה ארוכת-טווח, במובן של האינטרס הציבורי, כשאנחנו מבינים שלגבי נפגעי עבירות מין אנחנו בתת דיווח על העבירות האלה.

ליאנה בלומנפלד מגד: יש כאן גם אינטרס ציבורי של מזעור הפגיעה שיש בהליך הפלילי כדי לאפשר למתלוננים להעיד.

עודד פורר: אם תוכלי להתמקד בשאלה איפה אתם נמצאים מבחינת יישום ההמלצות בנושא הזה.

ליאנה בלומנפלד מגד: אני מתמקדת.

ליאנה בלומנפלד מגד: עוד דבר עקרוני אחד, כי אני חושבת שחשוב לראות את הדוח גם בהקשר הרחב שלו ולא רק בקונקרטי, ואז אגיע לשאלה, והיא חשובה ואני שמחה עליה.

יואב סגלוביץ': אנחנו אנשים קונקרטיים פה, מה לעשות.

ליאנה בלומנפלד מגד: סוף-סוף אני יכולה להגיד משהו לא קונקרטי בתור משפטנית.

ליאנה בלומנפלד מגד: אתה יודע איזה כיף זה?

עודד פורר: דווקא בנושאים הרחבים תמיד אין בעיות.

עודד פורר: תמיד כשמדברים על נושאים קונקרטיים מתחילות פתאום הבעיות.

ליאנה בלומנפלד מגד: אני גאה על יוזמות ששר המשפטים מקדם, כך שממש יש לי פה את כל הדברים הכיפיים להגיד.

עודד פורר: עוד מעט נדון בהצעת חוק שבזכות תמיכתו של שר המשפטים מגיעה לפה, אני חייב לומר את זה.

ליאנה בלומנפלד מגד: העיקרון השלישי החשוב מאוד בדוח הוא שיש פה התייחסות לצורך בפתרונות הוליסטיים, לפתרונות שהם רחבים מן הפריזמה המשפטנית המאוד מאוד צרה.

ליאנה בלומנפלד מגד: יש פה התייחסות לצורך לייצר מנגנוני פיצוי ולצורך לבנות מרכזי הגנה גם לבגירים ולצורך בליווי סוציאלי בהליך הפלילי כבר משלב הגשת התלונה.

ליאנה בלומנפלד מגד: יש פה באמת הרבה מאוד - - -

מרב מיכאלי: ושילוב של צדק מאחה, שזה דבר מאוד מאוד משמעותי.

ליאנה בלומנפלד מגד: ושילוב של צדק מאחה, ועבודה מערכתית.

ליאנה בלומנפלד מגד: כלומר יש פה הכרה עקרונית בצורך בראייה רב-מערכתית כדי לטפל בנפגעים האלה.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה דבר מבורך מאוד.

ליאנה בלומנפלד מגד: עכשיו ליוזמות שאנחנו מקדמים.

ליאנה בלומנפלד מגד: הן נמצאות בתהליכי עבודה אז אני לא יכולה לעלות לרזולוציות גבוהות מאוד אבל אני כן יכולה לדבר על שתי יוזמות ששר המשפטים כבר עדכן לגביהן.

ליאנה בלומנפלד מגד: יוזמה אחת היא לגבי הרחבת הסיוע המשפטי שניתן לנפגעי עבירות מין.

ליאנה בלומנפלד מגד: כפי שציינה חברת הכנסת מרב מיכאלי, בתיקון שעבר לפני שלוש שנים בתמיכת משרד המשפטים ניתן סיוע משפטי בהליכים פליליים לנפגעי עבירות מין חמורות.

ליאנה בלומנפלד מגד: הכוונה של התיקון שעליו אנחנו עובדים הוא להרחיב את הסיוע המשפטי גם בהליכים הפליליים וגם בהליכים אחרים שלא תלויים בהליכים הפליליים.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה נמצא כרגע בעבודה בתמיכה של שר המשפטים.

ליאנה בלומנפלד מגד: עכשיו אנחנו עובדים על הפרטים של ההסדר הספציפי שיגובש.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה נושא אחד.

ליאנה בלומנפלד מגד: אנחנו רואים בו לגמרי המשך של דוח ועדת ברלינר.

ליאנה בלומנפלד מגד: דוח ועדת ברלינר לא המליץ קונקרטית על הרחבת הסיוע המשפטי.

ליאנה בלומנפלד מגד: הוא המליץ המלצה אחרת שאנחנו לגמרי בעדה, של ליווי סוציאלי בהליכים פליליים, אבל אנחנו חושבים שזה יכול לתת מענה טוב במסגרת מה שמשרד המשפטים יכול לקדם.

ליאנה בלומנפלד מגד: נושא נוסף שאנחנו מקדמים הוא הרחבה של מנגנון חוק המרכז לגביית קנסות.

ליאנה בלומנפלד מגד: סעיף 3א לחוק המרכז לגביית קנסות קובע היום שכאשר בית משפט מרשיע אדם ומורה לנאשם לשלם פיצוי לנפגע עבירה, כאשר מדובר בנפגע עבירה קטין המדינה נכנסת בנעליו עד סכום של 10,000 שקלים ומייד משלמת את הכסף הזה לנפגע.

ליאנה בלומנפלד מגד: הדבר הזה משמעותי בשני היבטים: קודם כול, זה כסף שהוא מובטח ולא תלוי בגבייה מן הנאשם.

ליאנה בלומנפלד מגד: דבר שני, הוא כסף שמועבר מהר למדי אחרי פסק הדין ולא תלוי בהסדר תשלומים.

ליאנה בלומנפלד מגד: הכוונה של משרד המשפטים היא להרחיב את זה לנפגעי עבירות מין בגירים.

ליאנה בלומנפלד מגד: זה גם המלצה של ועדת ברלינר שאנחנו מיישמים, אני מקווה, בקרוב.

מיכל וונש: אני מבקשת לשאול את נציגת משרד המשפטים, אשמח לדעת אם במסגרת העבודה של הוועדה – השינוי התודעתי שדרוש פה בעיניי קשור למושג ההסכמה, להיפוך פרדיגמטי, לנושא הסכמה פוזיטיבית, שכבר קרה במדינות שונות ויש לו השלכות רבות, והיפוך הנטל.

מיכל וונש: אשמח לדעת אם דנתם במסגרת הוועדה בנושא הזה.

מיכל וונש: אני הגשתי הצעת חוק בנושא הזה.

ליאנה בלומנפלד מגד: היינו בשיחה מקצועית בהקשר הזה.

ליאנה בלומנפלד מגד: יש לנו עמדה בנושא אבל הוועדה הגבילה את עצמה, נוכח ההיקף הרחב ביותר של כל שרשרת מערכת האכיפה, לא לדון בנושאים מהותיים כמו הסדרים קונקרטיים של רשומות אישיות ואחר כך תקנות וכולי, כי אחרת לא היינו מצליחים להגיע למסקנות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

עודד פורר: אחריה ידבר ברק לייזר מהנהלת בתי המשפט.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: קודם כול, שוב זו הזדמנות לומר תודה לנשיאה ברלינר ולצוות הוועדה על הדוח החשוב.

קארין אלהרר: נדמה לי שאחד הדברים הקשים מאוד, בטח לנפגעות עבירה מינית, הוא הנושא של היעדר תכלול.

קארין אלהרר: יש הרבה מאוד גורמים וגופים שנותנים סיוע.

קארין אלהרר: גם את המעט שיש, לא יודעים עליו, קשה לדבר האחד עם השני.

קארין אלהרר: נדמה שאחד הדברים שבהחלט יוכלו לסייע ולשפר את מצבן של אותן קורבנות הוא איזו נציבות – אני יודעת שהשם לא אהוב במיוחד למרות שדובר עליו בדוח.

קארין אלהרר: לי עושה רושם שאחד המוקשים של כל אזרח הוא אותה בירוקרטיה.

קארין אלהרר: דמיינו לכם כמה הבירוקרטיה קשה פי מיליון כאשר מדובר באדם שנמצא בנקודה הכי קשה שלו.

קארין אלהרר: הגשתי הצעה, ואני מקווה מאוד שמשרד המשפטים יעזור בקידומה וייקח את זה על עצמו, של הקמת נציבות נפגעי עבירה, שיהיה אגף שמדבר על נפגעי עבירות מין.

קארין אלהרר: כמה מענים שלא נחוקק ונדבר עליהם, אם לא יהיה, במקום אלף משרדים לפנות אליהם, מקום אחד שהוא One stop center, נדמה לי שנחטא למטרה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: ברק לייזר מהנהלת בתי המשפט, בבקשה.

ברק לייזר: צוהריים טובים.

ברק לייזר: ראשית, גם אני רוצה להצטרף לתודות ולברכות.

ברק לייזר: כמי שהיה חבר בצוות אני מצטרף לחלוטין לדברים שאמרה כבוד הנשיאה ברלינר בעניין החוויה שהייתה לנו במסגרת העבודה האינטנסיבית שלנו.

ברק לייזר: נפגשנו לא מעט עם קורבנות ומשפחות והבנו בדיוק את הנקודה שמציקה, והיא החוויה של המשפחות ושל נפגעי העבירה מהתהליך כולו, מתחילתו ועד לסיומו.

מרב מיכאלי: ברק לייזר הוא מהאנשים שדחפו בצורה מתוחכמת וחכמה להקמת הצוות הזה.

מרב מיכאלי: צריך לתת לו קרדיט היכן שמגיע.

מרב מיכאלי: הוא אמר שיש דברים במערכת שאפשר להוציא אותם אל הפועל.

עודד פורר: אפשר גם להגיד מילים טובות לפעמים.

מרב מיכאלי: מעניין לשמוע אם הדברים שברק לייזר איתר כבר אז, כלים שנמצאים בידי המערכת אבל היא לא מיישמת אותם, שזה עוד לפני הדוח, האם חל בהם שיפור.

מרב מיכאלי: מעבר לזה, תרומתו להקמת הוועדה ראויה לשמחה.

ברק לייזר: תודה, אבל הקרדיט הוא לא רק לי.

ברק לייזר: צריך לזכור שהמוטיבציה בסופו של יום הגיעה אצלנו במערכת מלמעלה.

ברק לייזר: נשיאת בית המשפט העליון היא שהחליטה למנות את הצוות, מתוך אמונה שיש צורך בשינוי, והשינוי צריך לצמוח מלמטה כי לדעתנו השינויים שצומחים מלמטה הם השינויים האפקטיביים ביותר.

ברק לייזר: המערכת הבינה את זה.

ברק לייזר: בשונה ממה שנאמר פה בתחילת הדברים, הנשיאה אימצה את חלק הארי של ההמלצות.

ברק לייזר: הוצג פה כאילו אומצו רק ההמלצות הזניחות יחסית, אבל לא כך הם הדברים.

ברק לייזר: כשהגישה הנשיאה ברלינר לנשיאת בית המשפט העליון את הדוח, הדברים נלמדו בצורה מאוד מאוד יסודית, בשיתוף עם נשיאי בתי המשפט האחרים, השלום והמחוזיים, ומנהל בתי המשפט מינה פרויקטור, את סגנו, לטובת תכלול ההיבטים שהנהלת בתי המשפט מופקדת עליהם.

ברק לייזר: אחד הנושאים המשמעותיים ביותר, כפי שאנחנו רואים אותו, הוא הקמת מערך הכשרה ייעודי במסגרת המרכז להשתלמות והכשרת שופטים ורשמים, כדי להעמיד כלים, גם מקצועיים וגם נוספים, לשופטים.

ברק לייזר: מהלך דומה ייעשה גם בקרב הצוות המנהלי שתומך בעבודת השופטים, העוזרים המשפטיים והעובדים, מתוך אותה הבנה שדובר עליה פה על ידי כולנו, שיש צורך בשינוי תודעתי, הרבה פעמים בשינוי השפה, בשינוי היחס, האמפתיה.

ברק לייזר: יש לנו עיסוק משמעותי מאוד בהתאמת המבנים.

ברק לייזר: שמענו מהלקוחות שלנו את החוויה שלהם מן ההליך, מן המתקנים שנתנו להם להמתין בהם עד לעדותם, מן הכניסות להיכלות, מן הצפיפות שלפעמים יצרה סיטואציה שבה הם נפגשו עם מי שפגע בהם, עם משפחות הפוגעים.

ברק לייזר: גם בהקשר הזה יש עבודה מערכתית כדי לנסות לבצע התאמות במקומות הנדרשים.

ברק לייזר: יש כבר הפנמה במסגרת פרוגרמות חדשות שמקדמים, של בינוי בתי משפט חדשים, שמראש אלה דברים שנלקחים בחשבון ונכנסו לתקינה.

ברק לייזר: דובר על המחלקה הייעודית.

ברק לייזר: כפי שנאמר על ידי הנשיאה ברלינר, המערכת שלנו אינה מתנגדת אלא היא סבורה שטרם הגיעה העת.

ברק לייזר: אנחנו רואים בהמלצות של הדוח בשורה וחושבים שיש בהן כדי להוביל לשינוי משמעותי ויסודי.

ברק לייזר: תיכף אומר משהו לגבי ההמלצה העיקרית, כפי שאנחנו רואים אותה, שלדעתי די מתפספסת.

ברק לייזר: אולי בעניין זה תהיה לבית הזה תרומה משמעותית מאוד.

ברק לייזר: אנחנו סבורים שאנחנו צריכים לתת צ'אנס להמלצות האחרות ולעקוב בדריכות ולראות איך הדברים האלה משנים, כדי אולי לדון מחדש בעניין הקמת המחלקות.

ברק לייזר: כששאלנו את עצמנו מה הם כל הדברים שצריך לשנות במערכת ראינו שאפשר להשיג את אותה תוצאה גם באמצעים אחרים.

ברק לייזר: אפשר להכשיר את השופטים ואת הצוות שלהם, אפשר להעביר ידע, אפשר לשנות תפיסה, אפשר להנחות הנחיות שונות, גם מבלי שיוקמו המחלקות, בטח לא בשלב הזה.

ברק לייזר: אנחנו חושבים שלהסתער – וסליחה על המונח הפשטני – על כל המסקנות בבת אחת, לא בטוח שזה ישיג את התוצאה שאנחנו רוצים להשיג בסופו של יום.

ברק לייזר: ברשותכם אחזור ואומר לפחות איך אני רואה את הדברים.

ברק לייזר: ההמלצה המרכזית שלנו בדוח היא עניין הליווי המקצועי, מתוך הבנה שנפגע העבירה ומשפחתו זקוקים למורה נבוכים בתוך התהליך הזה מן השלבים המאוד ראשוניים שלו, משלב הגשת התלונה למשטרה ואולי אפילו עוד לפני כן, בשלב ההתלבטות אם לפנות ולהגיש תלונה למשטרה, דרך גביית הראיות הפורנזיות, הטיפול, מערכות החינוך, וכלה בהליך בבית המשפט.

ברק לייזר: ראינו לנגד עינינו צורך באדם שהוא לא משפטן, שייצמד אל נפגע העבירה מן השלבים המאוד מאוד ראשוניים ויסייע לו במציאת הדרך בנבכי הבירוקרטיה, מיצוי הזכויות שלו וכך הלאה.

ברק לייזר: למיטב ידיעתי הטיפול בנושא הזה לא עומד על הפרק.

ברק לייזר: לדעתי משרד הרווחה או כל גוף אחר היה צריך לקחת את הנושא הזה על גבו.

ברק לייזר: זו המלצה שהיא באופן טבעי עתירת משאבים, זה ברור לכולנו.

ברק לייזר: זה לא על סדר יומו של משרד המשפטים, למיטב ידיעתי.

ברק לייזר: נדמה לי שאם הבית הזה רוצה להוביל לשינוי – שם צריכה להיות האמירה.

יואב סגלוביץ': אני מבקש לשאול שאלה בקצרה.

יואב סגלוביץ': בהנחה שאין בעיה של משאבים ויש את כל מה שהנהלת בתי המשפט צריכה על מנת להקים מחלקות כאלה, האם אתם עדיין תהיו נגד?

יואב סגלוביץ': בהנחה שאין בעיה של משאבים וכל השופטים שצריכים להיות לצורך הקמה של בתי משפט כאלה מגיעים מחר בבוקר.

יואב סגלוביץ': אני שואל ברמה התיאורטית כי גם אם מקימים זה לא ביום אחד.

יואב סגלוביץ': האם עדיין אתה חושב שזה לא נכון מקצועית?

ברק לייזר: אדוני, זה לא רק שאלה של משאבים.

ברק לייזר: כמי שמכיר את המערכת היטב, אתה יודע שיש אין-ספור יוזמות של הקמת בתי משפט לבנקאות והקמת בתי משפט למקרקעין והקמת בתי משפט לאלף ואחד דברים.

ברק לייזר: אי אפשר לחלק את בתי המשפט למחלקות ייעודיות, לצבוע שופטים בצבע מסוים.

ברק לייזר: זה לא נכון.

ברק לייזר: יש יוזמות כאלה בעולם שנחלו כישלון.

ברק לייזר: גם מרכז המחקר והמידע של הכנסת כתב דוח מפורט בעניין הזה.

עודד פורר: זה נושא רחב.

עודד פורר: המטרה של הדיון הזה היא הצגת הדוח.

עודד פורר: הדיון בדוח יהיה בנפרד, וגם נפרק אותו לגורמים כי זה לא דיון שגומרים אותו בשעה וחצי או בשעתיים.

עודד פורר: צריך לקחת פה נושא-נושא ולשזור אותו בדיוני הוועדה באופן שוטף.

עודד פורר: היום היה דיון על הצגת הדוח, עם הערות על הדוח.

עודד פורר: אני אומר את זה גם לדוברים הבאים, גם מבחינת לוחות הזמנים.

עודד פורר: בבקשה, איילת רזין, ואחר כך נועה זעירא מן הסניגוריה הציבורית.

בית אור: תודה רבה על הדיון הזה, שהוא הדיון הראשון שהכנסת מקיימת בדוח החשוב הזה, שהוגש כבר לפני שנה.

בית אור: הוא הוגש בתקופה של בין הכנסות, אני קוראת לזה, ובעקבות זאת אנחנו באיגוד מרכזי הסיוע פנינו לכל ראשי מערכת אכיפת החוק ליישם, כל אחד בגזרתו, את הדוח.

בית אור: יש דברים שאפשר ליישם אותם כבר מחר, בין אם בתקנות, בין אם בתיקון נוהל, לא הכול דורש חקיקה ותקציב, וכבר יש בהם כדי להביא עוד קצת מזור בתוך החוויה הקשה הזאת של הליך פלילי.

בית אור: אני שמחה לומר שכולם נעתרו לפגישה.

בית אור: נפגשנו עם הנשיאה חיות, נפגשנו עם המשנה לפרקליט המדינה ונפגשנו עם ראש אגף החקירות והמודיעין בנושא.

בית אור: עוד לא קיבלנו עד הסוף מה התוצרים של אותן פגישות ומה יקודם.

בית אור: יש ניצנים של זה בדברים של ליאנה מגד בלומנפלד.

בית אור: אנחנו מצפות ומקוות לשמוע יותר.

בית אור: אני רוצה לפתוח בציטוט קצר: "קשה היא דרכה של מתלוננת בעבירת מין.

בית אור: אם לא די באירוע הקשה שעברה הרי שהגשת התלונה, הבדיקה הרפואית, החקירה המשטרתית, העדות בבתי המשפט, החקירה הנגדית, החשיפה הבלתי רצונית בפני מכרים וקרובים ולעתים אף חשיפה תקשורתית, כל אלה מעצימים את סבלה של המתלוננת.

בית אור: לא אחת בשבתי בדין מאזין לעדותה של מתלוננת, תמהתי ביני לביני האם ההליך הפלילי אכן מביא עמו מזור למתלוננת ומעצים אותה בהמשך דרכה בחיים, או שמא היפוכו של דבר – אך מעצים את סבלה.

בית אור: " אלו הדברים של כבוד השופט עמית מבית המשפט העליון, לא של מרכזי הסיוע.

בית אור: התשובה שלי בעקבות הדברים של כבוד השופט עמית היא שכן, בהחלט הליך פלילי יכול להיות מיטיב, מעצים ומשמעותי מאוד בהכרה והחזרת השליטה שנפגעת עבירת מין מחפשת.

בית אור: אבל המערכת צריכה להתכוונן לזה.

בית אור: אכן ההחלטה על הקמת ועדת ברלינר הייתה בשורה עצומה במובן הזה.

בית אור: זה לא עוסק בכל נפגעי העבירה.

בית אור: ההבנה שהחוויה של נפגעי ונפגעות עבירות מין בתוך ההליך הפלילי היא אחרת ודורשת חישוב מסלול מחדש הייתה בשורה עצומה, שנובעת מתוך הבנה עמוקה שזו אכן מאטריה ייחודית.

בית אור: מתוך ההבנה שזו מאטריה ייחודית צמחה ההמלצה לגבי פיילוט.

בית אור: לכן ציער אותי מאוד לשמוע את עמדתה של הנשיאה, ועכשיו גם של עו"ד ברק לייזר שחזר על הדברים האלה, שלצערי לא מבטאת מספיק הבנה של הצורך הזה.

בית אור: אנחנו עוסקים פה במשך שנים בטלאי על טלאי על טלאי, וכאן יש הזדמנות בלתי חוזרת כנראה לתכלל את האירוע הזה מלמעלה, בהקמה של מחלקות ייעודיות בתוך הפרקליטות, בתוך המשטרה ובתוך הנהלת בתי המשפט.

בית אור: האמירה שעוד לא בשלה העת – איך היא תבשיל אם לא כל המערכת מתכווננת לזה?

בית אור: ושנית, וזה מופיע במכתב של הנשיאה לשר המשפטים, האמירה שלא צריך כי בעצם יש כבר שופטים ייעודיים, ההתמקצעות של ההרכבים – אזכיר שרוב עבירות המין - - -

עודד פורר: ננהל על זה דיון.

בית אור: אדוני, לא אבצע את תפקידי אם לא אומר את הדבר הזה.

בית אור: חשוב לי גם לברך ולהסתכל על חצי הכוס המלאה.

בית אור: זה דוח פורץ דרך – אולי לא את כל הדרך שרצינו שיפרוץ אבל בהחלט פורץ דרך, וחשוב שיהיה מי שיתכלל ויבצע.

בית אור: אנחנו נבקש מן הוועדה, כפי שהיא עשתה בנושאים אחרים, להיות במעקב ועם יד על הדופק אחר היישום.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: נועה זעירא מן הסניגוריה הציבורית.

עודד פורר: אחריך ד"ר עו"ד בת-עמי ברוט.

נועה זעירא: שלום לכולם.

נועה זעירא: אתייחס בקצרה מאוד רק לנושא המחלקות הייעודיות.

נועה זעירא: חשוב לי להבהיר שבניגוד לתמונה שאולי הצטיירה כאן, המודל של בתי המשפט הייעודיים לעבירות מין באמת רחוק מלהיות רווח בעולם.

נועה זעירא: המודלים העיקריים הם הודו ודרום אפריקה, שהן מדינות שבהן המצב המשפטי של נפגעי עבירות המין הוא שונה לגמרי מהמצב במדינת ישראל, שעברה שינויי חקיקה ופסיקה דרמטיים בתחום בשנים האחרונות, כפי שציינה כבוד הנשיאה ברלינר.

נועה זעירא: נכון שיש גם את המודל האמריקאי, אבל חשוב לזכור שהוא קודם כול מודל מצומצם מאוד, שפועל במדינת ניו יורק בלבד, אבל חשוב יותר מזה, ומכאן אני מגיעה לעמדה של הסניגוריה הציבורית, מדובר במודל שונה מאוד מן המודל שעליו המליצה הוועדה.

נועה זעירא: לגבי העמדה של הסניגוריה הציבורית, חשוב לנו להבהיר שאנחנו לא מתנגדים לבתי משפט ייעודיים לעבירות מין ככלל, וגם הבהרנו את זה בדעת המיעוט שלנו בדוח.

נועה זעירא: אנחנו חושבים שאם מקימים בית משפט או מחלקה ייעודית, צריך להפעיל אותם על פי העקרונות של המשפט הטיפולי, בדומה למודל האמריקאי של בתי משפט לפתרון בעיות.

נועה זעירא: זה מודל שמצליח מאוד גם בישראל בבתי המשפט הקהילתיים.

נועה זעירא: אנחנו חושבים שמודל כזה יאפשר מצד אחד להגמיש את סדרי הדין והראיות בשביל למנוע פגיעה בנפגעי העבירה, אבל כל זה מתוך נקודת מבט שהיא יותר טיפולית ומתוך ניסיון גם לשקם את הנאשמים.

נועה זעירא: אחד החששות שלנו בסניגוריה – הוא חשש מרכזי שפירטנו אותו, ולא אכנס כאן לפירוט – הוא ממצב שבו בתי משפט או מחלקות ייעודיות כאלה, שלא משנים את כללי המשחק כמו בתי המשפט הקהילתיים אלא שומרים על המתכונת האדברסרית, יביאו לכרסום, גם אם הוא כרסום לא מכוון שלא המליצו עליו בדוח, באותם כללים פרוצדורליים שנועדו להגן על נאשמים.

נועה זעירא: כל עוד ההליך הוא אדברסרי ולא הוליסטי-שיקומי-טיפולי אז בעצם כל הקלה שנותנים לנפגע עבירה באה בהכרח על חשבון הנאשם.

נועה זעירא: הכללים האלה חשובים, במיוחד דווקא בעבירות המין, שבהן המסד הראייתי הרבה פעמים מתבסס על עדות יחידה של המתלוננת.

נועה זעירא: צריך לזכור שיש לדבר הזה שני צדדים.

נועה זעירא: בשלב של המשפט היא עדיין לא נפגעת עבירה, היא עדה במשפט שבמסגרתו צריך להכריע האם הנאשם הוא אשם או זכאי.

נועה זעירא: זאת תמצית ההתנגדות שלנו, וכמובן שנרחיב את הדברים בדיונים שיבואו בהמשך.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, הערה אחת על מה שאמרה חברתי מן הסניגוריה הציבורית.

מרב מיכאלי: קודם כול, אני רוצה לעשות הבחנה בין סוג הנאשמים שמיוצגים על ידי הסניגוריה הציבורית לעומת נאשמים בעבירות מין שמיוצגים על ידי עורכי דין גדולים וחזקים.

מרב מיכאלי: אלה אנשים שלא חוסכים באמצעים, אין להם בעיה של אמצעים, לא רק בשביל לשמור על זכויותיהם אלא כדי לפגוע באופן אגרסיבי במיוחד בזכויות העדה, מי שהיא בכל זאת נפגעת או נפגע.

מרב מיכאלי: צריך לזכור גם את זה.

מרב מיכאלי: דבר שני, אני חושבת שזה יעבוד בדיוק להיפך.

מרב מיכאלי: כשיהיו בתי משפט מיוחדים לעבירות מין, מה שייווצר הוא בדיוק הדינמיקה שתוביל לפרקטיקות נוספות מתוך הראייה ההוליסטית, להטמעה של צדק מאחה במערכת, שזה דבר שהדוח מתייחס אליו.

מרב מיכאלי: אני הראשונה שמאמינה שצריך לטפל בפוגעים, לא משנה איזה סוג של פוגעים, זה דבר הכרחי, בסיסי ויסודי בשביל להתחיל לשנות את החברה שלנו.

מרב מיכאלי: לכן אני מאמינה שדווקא הקמה של המחלקות המיוחדות האלה תוביל הרבה יותר במהירות לטיפול בפוגעים מאשר המשך ההליך האדברסרי כפי שאנחנו מכירות אותו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: עו"ד בת-עמי ברוט, אחרונת הדוברות, בבקשה.

בת-עמי ברוט: תודה רבה.

בת-עמי ברוט: הייתה לי הזכות להיות נציגת הפרקליטות בוועדת ברלינר.

בת-עמי ברוט: הפרקליטות ראתה בשורה הן בהקמת הוועדה החשובה הזאת ובוודאי בעבודת הוועדה ובהמלצותיה.

בת-עמי ברוט: הפרקליטות סומכת את ידיה על כל ההמלצות הכלליות המוסדיות שפורטו כאן בהרחבה.

בת-עמי ברוט: אפרט בקצרה מאוד בגלל שאני מבינה שלא נשאר זמן רב.

בת-עמי ברוט: הפרקליטות כבר לאורך הזמן שהוועדה עבדה בו עשתה הרבה מאוד שינויים בהתאם לדברים שעלו בוועדה.

בת-עמי ברוט: לדוגמה, הוקם פורום עבירות מין בפרקליטות ופורום חקירות ילדים ומרכזי הגנה, שמתכללים את כל הנושא הזה של נפגעי עבירות מין.

בת-עמי ברוט: לאחר שהדוח התפרסם הפרקליטות בחנה את כל ההמלצות שנוגעות ספציפית לפרקליטות.

בת-עמי ברוט: ההמלצות נמצאות למעשה בתהליך של יישום, בין אם באמצעות הכנסה להנחיה כוללת בנושא של נפגעי עבירה.

בת-עמי ברוט: יש הרבה מאוד נושאים שהוועדה המליצה שייכנסו להנחיות ולנהלים.

בת-עמי ברוט: למשל כל הנושאים של הסדרי דיון, תסקירי נפגע, עדויות קטין, כל ההמלצות הללו ייכנסו להנחיה בנושא של נפגעי עבירה.

בת-עמי ברוט: בנוסף הכנסנו הרבה מאוד מן ההמלצות לדפי המידע העדכניים שעבדנו עליהם לאחרונה רבות, לחוברת המידע לנפגעים ולאתר האינטרנט של הפרקליטות.

בת-עמי ברוט: אנחנו כמובן גם מקבלים את ההמלצות של הוועדה שנוגעות להכשרות חובה ייעודיות ומעמיקות לפרקליטים, ובעצם לכל גורמי הפרקליטות שמטפלים בנפגעי עבירה.

בת-עמי ברוט: אנחנו כמובן גם מקבלים את ההמלצה וגם פועלים ליישומה לתמיכה נפשית לפרקליטים.

בת-עמי ברוט: תודה רבה.

עודד פורר: אני רוצה לסכם את הדיון.

עודד פורר: ראשית, אני רוצה להודות לכבוד השופטת ברלינר שהציגה את הדוח, ולכל הצוות שעבד על הדוח, גם לנוכחים כאן וגם למי שלא נוכח כאן, כמובן לחברת הכנסת מרב מיכאלי ולחברת הכנסת לשעבר מיכל רוזין שהובילו ודחפו להקמת הוועדה הזאת.

עודד פורר: מדובר בדוח משמעותי מאוד, עם המלצות רחבות מאוד, שנוגעות לליבת הפעילות של מספר גורמים בתוך המערכת – מערכת המשפט, מערכת אכיפת החוק, הרווחה.

עודד פורר: יש פה השלכות משמעותיות שחייבות להיות מלובנות באופן שוטף.

עודד פורר: אנחנו בהחלט נשזור פרק-פרק מן הדוח הזה בדיוני הוועדה כדי לרדת לרזולוציות שצריך לרדת אליהן.

עודד פורר: כל נושא פה, כל משפט בדוח פותח דיון של שעה, שעה וחצי.

עודד פורר: אני רואה את מי שלקחו חלק בוועדה מהנהנות בראשן, אתן מבינות את העומק.

עודד פורר: לכן אנחנו בהחלט נעשה את זה, נתחיל לפרק את הדוח הזה לנושאים כדי לייחד לו את הדיונים ואת הזמנים הראויים לו.

עודד פורר: אני מודה שוב לכבוד השופטת, מודה לחברות וחברי הכנסת ולנוכחים כאן וגם למי שהאזין בזום ולא דיבר בדיון על הצגת הדוח.

עודד פורר: מבחינתנו זה דיון ראשון.

עודד פורר: תודה.