ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 133, 2020-12-27 10:00

רם שפע: בוקר טוב לכולם, חברי הכנסת, נציגי משרד הבריאות שמכבדים אותנו בנוכחותם, וכל מי שאיתנו בזום.

רם שפע: כמו שכולכם יודעים, בסוף השבוע האחרון הממשלה קיבלה החלטה על סגר שלישי נוסף במדינת ישראל, ואחת המשמעויות שלו זה גם סגירה מסוימת של מערכת החינוך, למרות שבמשך תקופה מאוד ארוכה ועדת החינוך של הכנסת – אני, אבל ביחד עם כל החברים והחברות פה – הצגנו קו מאוד מאוד מאוד ברור, שאם נגיע חלילה לסגר שלישי, למרות שכבר היו מחשבות שאולי זה לא יקרה, אז לא סוגרים את מערכת החינוך גם בסגר.

רם שפע: ובאמת אני שמח בהקשר הזה, שמשרד החינוך כן הבין, וגם הממשלה הבינה, שלפחות את הגנים, א'–ד', ואת י"א-י"ב צריך להשאיר בלימודים, אבל מבחינתי זה ממש לא מספק.

רם שפע: ואין שום סיבה בעולם שילדי כיתות ה'–י' שוב יישארו בבית לתקופה של בערך חודש, לפי מה שאני מבין שמעריכים, הנתונים עוד לא רשמיים.

יאיר גולן: אני רוצה לסייג אותך, אדוני היושב-ראש, זה נכון רק למי שלומד בממלכתי, בממלכתי-דתי, לא בחרדי.

רם שפע: לצערנו, אני מתקשה להתווכח עם הנתון הזה, אבל זה נכון.

רם שפע: ואנחנו התכנסנו פה היום, כי קיבלנו את התקנות, שבעצם מגדירות את מי סוגרים ואיך סוגרים, תיכף אני גם אעבור אתכם על הפרטים כדי שתבינו את ההליך, אבל השורה התחתונה ברורה: אנחנו התכנסנו פה כדי לקבל החלטה, שאנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים, אחרי שנשמע את גורמי המקצוע, כדי להחזיר ללימודים את ילדי ה'–י' ולקבל מענה חינוכי בשבילם.

רם שפע: בנוסף לזה, יש בתוך התקנות כל מיני הקשרים של הרמזור – זה טוב ורלוונטי מאוד, כדי שאנחנו נצליח לייצר את הדיפרנציאליות הזאת, אבל יש לזה כל מיני השפעות שתיכף ניכנס אליהן בפרטים.

רם שפע: אני רוצה שתדעו שקיבלתי הבוקר שיחות הפחדה הכי קשות שקיבלתי עד עכשיו, כמעט על גבול האיומים, מכל מיני גופים שרצו להפחיד אותי שאנחנו עושים טעות אם נעשה את זה.

רם שפע: שתדעו.

רם שפע: אני יכול לשלוח לכם את עשרות ההודעות שקיבלתי, ממש בדקות האחרונות, מגופים ששולחים אנשים להפחיד אותי.

אורלי פרומן: להפחיד שמה?

רם שפע: אם נאשר את זה, מה יקרה לילדי ישראל בעקבות הקורונה.

תהלה פרידמן: זה גם אנחנו קיבלנו.

רם שפע: זה גם אתם קיבלתם.

רם שפע: לא, אבל חריג, חריג.

רם שפע: לא, אני תמיד מקבל הודעות, אתם יודעים איך זה.

רם שפע: אבל אני אומר לכם, הגופים שארגנו את זה היום, אני יודע להגיד למה זה חריג.

רם שפע: בנוסף, כן חשוב להגיד, ראיתי אתמול ששר הבריאות התייחס לנושא החיסונים.

רם שפע: אגב, מבצע החיסונים שמתנהל באמת בצורה מאוד מאוד מרשימה.

מאיר כהן: למורים.

רם שפע: למורים, בדיוק.

רם שפע: בכל מקרה קריטי לעשות כל מה שאפשר כדי שהמורים יהיו בשלב הקרוב.

רם שפע: אז אני מאוד מאוד שמח שאתמול שר הבריאות התייחס לזה, אני מקווה גם שזה דבר שיקרה מהר.

רם שפע: זה בכל מקרה מחזק את היכולת שלנו להשאיר את המערכת פתוחה.

רם שפע: מילה אישית שלי על מצב, ואז אנחנו נפתח את זה לדיון.

רם שפע: בסוף הקורונה בכל העולם היא שאלה של מחירים ואיזונים בין המצב הבריאותי למצב חינוכי, כלכלי וחברתי.

רם שפע: ואני חושב שבסופו של דבר אותם ילדים שכבר חודשים נמצאים בבית בזום מול המסך, משלמים מחיר כבד מדי ביחס למה שהם אמורים לשלם.

רם שפע: המחירים הנפשיים, החרדות, המקרים האובדניים שאנחנו שומעים עליהם שהם רק עולים ועולים, גם האלימות שיש בבית קשורה לזה.

יאיר גולן: גם הירידה ברמת הלימודים.

רם שפע: בהחלט.

רם שפע: הכול ביחד מייצר מחיר כבד מדי.

רם שפע: נכון שיש גם מחירים מהצד השני, מיד נשמע את משרד הבריאות אומר את זה – אני מסכים.

רם שפע: אבל אנחנו צריכים לקבל החלטות מדיניות לפי מה שלדעתנו מייצר את המחיר הכבד יותר.

רם שפע: וזו הסיבה שהתכנסנו פה.

רם שפע: ואנחנו נשמע את כולם, גם את משרד הבריאות, גם את משרד החינוך, כמובן את נציגי הנהגת ההורים שהגיעו לפה ואת חברי הכנסת.

רם שפע: ובסוף הדיון הזה, שאני לא בטוח שצריך להיות מאוד מאוד ארוך, אנחנו גם כמובן נצביע על התקנות, כמו שאמרתי, בשאיפה לתקן את העוול הזה.

רם שפע: עד כאן מבחינתי.

רם שפע: אם מישהו מחברי הכנסת רוצה להתחיל אז בשמחה, ואם לא אני אתן - - -

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשמוע לפני.

רם שפע: הנהגת ההורים, אני יודע שהכנתם מצגת.

רם שפע: אני מבקש רק להיות יחסית תמציתיים, כי אני מניח שיהיו הרבה גורמים שירצו לדבר היום, וחשוב לי שנהיה יעילים.

מירום שיף: נעשה מאמץ להיות תמציתיים.

רם שפע: שלום, מירום שיף, יו"ר הנהגת ההורים הארצית, תודה שהצטרפת.

מירום שיף: למרות שהכאב גדול, אז כאורך הכאב אני מקווה שלא תהיה אורך המצגת.

מירום שיף: אני חושב שאני רוצה להתחיל במשפט.

מירום שיף: ביום חמישי היה לי ראיון בטלוויזיה בערוץ 13, הייתה שם הקלטה של סגן שר הבריאות.

מירום שיף: הוא דיבר על כך שלסגור את מערכת החינוך זה מייצר אווירה של סגר במדינת ישראל.

מירום שיף: אז לי יש משהו לומר על הדבר הזה: הילדים שלנו זה לא אווירה, כל ילד וילד הוא בן אדם בפני עצמו, ותיכף תראו מה קרה לילדים שלנו.

מירום שיף: זה בטח לא אמצעי ולא כלי לייצר אווירה במדינת ישראל.

מירום שיף: שימצאו דרך אחרת לאווירה, אפשר לעשות פרסומות בטלוויזיה.

מירום שיף: יש קצת הבדל בין להשתמש בילדים לבין לייצר אווירה ללא צורך.

מירום שיף: (הצגת מצגת) כמו שאמרנו פה, בריאות היא לא רק קורונה.

מירום שיף: ילדי חטיבות הביניים חזרו ב-6 בדצמבר ללימודים.

מירום שיף: כמו שאתם רואים, הם מקסימום למדו ארבעה ימים, הם לא למדו יותר מזה.

מירום שיף: שאף אחד לא יחשוב שהם נמצאים יום-יום במערכת החינוך.

מירום שיף: יש כאלה ששואלים אותנו: למה אנחנו מסכימים לכל כך מעט ימים?

מירום שיף: עכשיו, אנחנו רוצים יותר, אבל משרד הבריאות אמר לנו: תהיה הדבקה המונית, אסור לעשות את זה, זו הדרך לשמור שלא תהיה יותר הדבקה במערכת החינוך.

מירום שיף: שתקנו וקיבלנו.

מירום שיף: ואני אחזור לדמעות של הבן שלי, הוא ילד בכיתה ח'.

מירום שיף: הילד הזה אחרי ארבעה ימים במערכת החינוך – בשלושה שבועות האחרונים, מ-15 בספטמבר, ארבעה ימים – מסתכל עליי ואומר לי: אבא, אבל למה?

מירום שיף: שבוע שעבר כל בית הספר שלו נבדק, ילדים ומורים, אין חולה מאומת.

מירום שיף: הוא אומר לי: אבל למה?

מירום שיף: אף אחד לא יודע לתת הסבר לדבר הזה.

יאיר גולן: מה המצב ביישוב שלך?

מירום שיף: אנחנו יישוב ירוק.

יאיר גולן: יפה.

יאיר גולן: אז למה צריך להשבית בו את הלימודים?

מירום שיף: אין לי תשובה.

מירום שיף: עכשיו, מצד שני, בחופשת חנוכה היו קניונים פתוחים.

מירום שיף: אני לא בא לפגוע באף איש עסקים, אני לא אומר מה נכון, אבל היו קניונים, היו טיסות מחו"ל, היו מלא דברים.

מירום שיף: בעיניי מערכת החינוך היא הדבר הכי חשוב בעולם.

מירום שיף: זה סולם הערכים שלי.

מירום שיף: אם אתם רואים, אספנו פה קצת נתונים שנבין אותם.

מירום שיף: לפי נתוני משרד החינוך, נתונים ל-24 לחודש הזה, 1,400 תלמידים מאומתים בשכבות ז'–ט'.

מירום שיף: בדוח על"ם, שנבדקים בו קצת יותר מ-10,000 ילדים, יש 1,609 ילדים שפנו לדיכאון וחרדה.

מירום שיף: זה נכון ל-30 בספטמבר, אני לא רוצה לדעת מה מספרים הנכונים היום.

מירום שיף: זה פי שלוש מ-2019.

מירום שיף: וזה שווה ל-16% בערך מהדוח.

מירום שיף: זה לא המספרים האלה.

מירום שיף: בשכבות ט' וי' יש 1,172 מאומתים.

מירום שיף: אבל בדוח על"ם יש 1,347 שימוש בסמים.

מירום שיף: פי שתיים לעומת 2019, פי שתיים מהרבעון הקודם.

מירום שיף: זה גם בעיה.

מירום שיף: יש 1,774 ילדים תלמידים מאומתים בשכבות ה'–ח'.

מירום שיף: ה'–ח' במדינת ישראל כולה.

מירום שיף: ל-30 בספטמבר באותו דוח מפורסם – 1,759 ילדים עם שימוש באלכוהול.

מירום שיף: פי שתיים לעומת 2019, פי 1.6 מהרבעון הקודם, והעולם שותק.

יאיר גולן: כשאתה אומר 1,774 חולים מאומתים – מתוך כמה סך כל התלמידים בשכבות?

מירום שיף: כל שכבה בגדול היא 130–140 אלף ילדים.

מירום שיף: זאת אומרת, אם אנחנו נדבר כרגע על 1,774, ארבע שכבות, אנחנו מדברים על 560,000 ילדים.

מירום שיף: כל אחד שיעשה את המתמטיקה שלו, זה כלום.

מירום שיף: דרך אגב, אם נשווה את מספר החולים המאומתים בשכבה ב', יש בשכבה ב' 431 ילדים מאומתים; בשכבה ח' 429.

מירום שיף: אז שמישהו פעם יסביר לי למה.

צופית גולן: נכון למה שמשרד החינוך פרסם, המספרים זהים בין השכבות הנמוכות, פחות או יותר, גם לשכבות ה', ו', ז', ח'.

צופית גולן: בד' יש 474, ובז' יש 455.

מאיר כהן: איפה יש קפיצה?

מירום שיף: הקפיצה עולה בכיתה ט' ל-556.

מירום שיף: השכבה הגדולה ביותר היא י' – 616.

מירום שיף: שכבה י"ב היא 580.

מירום שיף: עכשיו, זה הכול מספרים קטנים.

מירום שיף: אין שום שכבה, אם אנחנו מדברים על מתוך 130,000 בשכבה – לא נלך ל-140 – השכבה הגדולה ביותר היא 616 נכון ל-24 בחודש.

מירום שיף: זה לא רחוק.

מירום שיף: ותיכף נראה לכם איך הגרפים נראים – משרד החינוך, לא אנחנו.

מירום שיף: עם תעודות זהות הדוחות האלה יוצאים.

מירום שיף: זה הנתונים שהם אומרים לנו.

מירום שיף: הם שלחו לנו את זה מוצאי שבת, לא מישהו אחר.

מירום שיף: לא ישירות, דרך אגב, לנו – בתפוצה כללית.

צופית גולן: הילדים האלה התחילו ללמוד ב-29 בנובמבר, ב-6 בדצמבר.

צופית גולן: מה שהיה פה בעיקר זה חופשה, לא באמת היה פה הרבה מאוד פרקי למידה מרוכזת.

מירום שיף: לא היה פה למידה ולא דאגה לילדים.

צופית גולן: היו פה בעיקר, מה שאפרת תמיד מודאגת ממנו, המפגשים הספורדיים, שאף אחד לא משגיח ואף אחד לא רואה מה הם עושים, ומתקיימים כל יום כל היום, כי אין להם שום פתרון אחר של מפגש לא ספורדי, שמישהו משגיח בו שהם באמת יהיו עם מסכות ולא יאכלו ולא יישתו אחד מהשני.

צופית גולן: זה אין פה.

מאיר כהן: טוב, היות שאנחנו מסכימים אתכם כולם, ככה אני חושב, אז - - -

מירום שיף: אני רוצה דווקא להתמקד בגרף הירוק, ולראות את האחוז של התחלואה מכלל האוכלוסייה בפני התלמידים.

מירום שיף: הוא בכלל יורד בימים האחרונים, תסתכלו עליו.

מירום שיף: אתם רואים את הגרף הירוק?

מירום שיף: יורד.

מירום שיף: לפני סיכום של שבועיים.

מירום שיף: הינה הנקודה.

מירום שיף: זה מה שקרה אחרי שבועיים לימודים.

מירום שיף: וזה עכשיו: הייתה תחלואה, קצת עלייה – ישר יורד.

מירום שיף: זה המצב.

מירום שיף: חבר'ה, זה המצב, צריכים לומר את האמת.

מירום שיף: זה הנתונים הנוראים שסוגרים לנו - - -

יאיר גולן: אני רק רוצה להוסיף על מה שאתה אומר, שבבתי הספר - - -

רם שפע: רגע, משפט קצר, כי יוראי רוצה לדבר, ואני אמרתי לו שהוא הבא בתור.

יאיר גולן: לא, בסדר, אני רק מדגיש, שבבתי הספר שבהם מתגלה חולה, התגובות הן, הייתי אומר, כמעט אלימות.

יאיר גולן: זאת אומרת, תגובות מאוד חריפות של בתי הספר עצמם, של המנהלים, של לסגור כיתות, לסגור שכבות.

יאיר גולן: ולכן זה הסיפור של הירידה פה.

צופית גולן: יש קטיעה הרבה יותר טובה של שרשרת ההדבקה כשהילדים הם בתוך מוסדות חינוך.

צופית גולן: אנחנו ראינו את זה בעבר ואנחנו רואים - - -

רם שפע: אוקיי, תתכנסו לסיום.

מירום שיף: יש 40% עליה בקריאות מצוקת און-ליין.

מירום שיף: תזכרו שיש 2.5 מיליון תלמידים במערכת החינוך של מדינת ישראל, 30% עליה בנשירה הסמויה.

צופית גולן: בשכבות האלה, שרוצים לשחרר אותם הביתה.

מירום שיף: לאחד מכל 20 בני נוער יש חיכוך עם המשטרה, כי אין להם מה לעשות.

מירום שיף: אלה השכבות שרוצים להשאיר אותם בבית עכשיו.

מירום שיף: והנתון המדהים האחרון, שרק 4% מהנדבקים הם בתוך מערכת החינוך בתקופת הזמן הרלוונטית.

מירום שיף: רבותיי, אחוז הנדבקים מכל המגעים במערכת החינוך עומד על 1.5% בלבד.

מירום שיף: יש 41% פונים לעל"ם לסיוע של נוער, פי 4.4, עקב מצוקה ודיכאון.

מירום שיף: רבותיי, זה בריאות הציבור.

מירום שיף: בואו נשים ונדע, מערכת החינוך צריכה להישאר פתוחה ביישובים ירוקים וצהובים.

מירום שיף: צריך לדאוג שאנשי החינוך, צוותי החינוך כולם, יקבלו עדיפות במדינת ישראל במתן חיסונים, ולשים אותם בראש סדר העדיפויות, שחס וחלילה אף אחד מהם לא ייפגע, כי התחלואה בתוך ילדים – הם מאומתים, רובם בכלל לא חולים.

מירום שיף: הם לא מרגישים את הדברים האלה.

מירום שיף: ואני פונה לכל אחד ואחד מכם באופן אישי, בשם מיליון וחצי הורים, 840,000 תלמידים: זה הזמן לעצור את התקנות הנוראיות האלה, להפיל אותן, ולהחזיר ללמידה שהייתה עד עכשיו.

מירום שיף: ותזכרו, זה לא באמת למידה, זה יותר מפגשים חברתיים, לא הרבה מעבר לזה.

מירום שיף: תודה.

רם שפע: תודה רבה לך.

תהלה פרידמן: רם, נראה לי שיש פה קונצנזוס.

רם שפע: רגע, יוראי ביקש ראשון, אני רוצה לתת לו לדבר.

רם שפע: וכל המתפרצים והמתפרצות, אתם תצטרכו לחכות רגע.

רם שפע: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אני אהיה תמציתי, כי אני מניח שאנחנו כולנו תמימי דעים.

יוראי להב-הרצנו: אני חותם על כל מילה של נציגי ההורים כאן.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול כמה דברים את ד"ר אפללו, כי אני באמת לא מצליח להבין את ההיגיון המסדר.

יוראי להב-הרצנו: היום בבוקר שמעתי את ד"ר אלרעי פרייס, ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, אומרת שתכלית הסגר היא למנוע התקהלויות בלתי מבוקרות.

יוראי להב-הרצנו: עכשיו, ד"ר אפללו, אני לא יודע אם ביקרת במשל"ט של משרד החינוך – הוא מפואר.

יוראי להב-הרצנו: היכולת של משרד החינוך לקטוע שרשראות הדבקה ולהכניס לבידוד אנשים שחלו היא מפוארת, היא בלתי נתפסת ביעילות שלה.

יוראי להב-הרצנו: הלוואי ונשכפל את המשל"ט שקיים במשרד החינוך לכל הארץ.

יוראי להב-הרצנו: יש למשרד החינוך יכולת לבודד את סביבת החולים תוך שלוש עד שבע שעות.

יוראי להב-הרצנו: בלתי נתפס.

יוראי להב-הרצנו: עכשיו, במידה ומדובר במקום שאפשר לשלוט ולבקר את ההתקהלויות בו, וכמו שנציג ההורים אמר, ואני משוכנע שכולנו מסכימים, החינוך הוא בראש סדר העדיפויות, אז מה ההיגיון המסדר בלקטוע את הרצף החינוכי לכל כך הרבה תלמידים?

יוראי להב-הרצנו: הרי שיעור הנדבקים או החולים בכיתה ב' ובכיתה ח' הם זהים.

יוראי להב-הרצנו: למה להשאיר תלמידים בכיתות ה'–י' בבית?

יוראי להב-הרצנו: דיברתי הבוקר, ד"ר אפללו, עם יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית, עם איתי, והוא אמר לי: יוראי, אתה לא מבין את רמת האובדנות שאתם, חברי הכנסת, יוצרים.

יוראי להב-הרצנו: חברים שלי מספרים לי על זה שהם לא יכולים יותר להתמודד עם זה.

יוראי להב-הרצנו: אתה לא מבין מה אחוזי הנשירה שהולכים להיות בשנה הבאה, כשזה בלתי נמנע.

שואל אותך: הנושא השני הוא תנועות הנוער והחינוך הבלתי פורמלי, שבתקופה הזאת הוא הרבה יותר חשוב בעיניי מהחינוך הפורמלי.

שואל אותך: הוא מתבצע בצורה, שוב, מפוקחת, בקבוצות קטנות, מתחת לכיפת השמיים.

שואל אותך: למה לעצור את המפעל הזה, שהוא כל כך חיוני, גם לתלמידים, גם לחוסנם הנפשי, אבל גם לרצף החינוכי שלהם?

שואל אותך: והדבר השלישי, התקנות האלה הן שחור או לבן.

שואל אותך: הממשלה גם הפכה את היוצרות – זאת אומרת, הכנסת לא מחוקקת ואז הממשלה מיישמת – הממשלה הביאה לנו תקנות ואומרת לנו: או שתיקחו אותן או שתפסלו אותן, אי-אפשר לבצע שום שינוי.

שואל אותך: ואני רוצה לשאול שאלה לגבי החינוך המיוחד, שנעדרת בו החרגה בתקנות האלה.

שואל אותך: ואני רוצה להתייחס למספר נקודות ספציפיות שאני לא מבין למה הן לא מופיעות.

שואל אותך: למשל ההחרגה של "מגמה לעתיד", שמאפשרת לתלמידים אוטיסטים להמשיך ללמוד מעבר לכיתה י"ב – אני לא רואה שזה מוחרג בתקנות האלה; אני לא רואה שהעובדים המשלבים, שאמורים להגיע לבתים של ההורים, נמצאים בתקנות האלה; אני לא רואה פה החרגה של פעילויות הפנאי והתרבות, כמו שהיה בסגר הראשון, ובעקבות הפניה שלנו הוכנס גם כהחרגה בסגר השני; אני לא רואה פה החרגה של הצהרונים, שאמורים להיות כרצף המשכי לגני העיכוב ההתפתחותי; אני לא רואה פה החרגה של החינוך המיוחד, שאמור להיות מוחרג בכל סגר, כי זה בבת עיננו.

שואל אותך: אני חושב שהתקנות האלה לא טובות, אבל אם הן חלילה יעברו, צריך לוודא שהחינוך המיוחד ימשיך לפעול במתכונת מלאה, כי אלו החיים של אותם אנשים.

שואל אותך: אז תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, יוראי.

טל פוקס: לגבי החינוך המיוחד, אני אשמח רק לענות.

רם שפע: כן, בבקשה, טל, משרד הבריאות.

טל פוקס: לא מופיעה פה המילה חינוך מיוחד, בגלל שהתקנות מפנות לחוק.

טל פוקס: ובחוק מוחרג כל החינוך המיוחד, כל מה שציינת: גם בתי הספר – זה עד גיל 21, חינוך מיוחד, כולל אחרי י"ב – גם פעילות הפנאי, גם צהרונים.

טל פוקס: כל מה שקשור לחינוך מיוחד מוחרג.

יוראי להב-הרצנו: הכול מוחרג.

יוראי להב-הרצנו: מעולה.

יוראי להב-הרצנו: כי בסגר השני היה - - -

מאיר כהן: זה מופיע כסעיפים - - -

רם שפע: תמי, בבקשה.

רם שפע: ותודה שאת נוכחת איתנו היום, במקום מירב שלא יכלה להגיע.

תמי סלע: באמת זה מופיע בתקנה 2(ב)(1) בתקנות הקיימות, שמפנה לסעיף 10(ג) לחוק, ששם באמת יש התייחסות לדברים מתחום החינוך שצריכים להמשיך לפעול.

תמי סלע: אבל אם יש איזה תחום ספציפי שהתעורר קושי לגביו בהסדרים קודמים, אולי כן שווה לבדוק שהוא נכנס לתוך ההוראות ב-10(ג), אבל ככלל - - -

רם שפע: כן, עשינו די הרבה התאמות במהלך התקופה.

טל פוקס: - - - ואתה פנית אלינו בנושא של פעילות פנאי, ואנחנו ענינו שלעמדתנו זה נכנס.

יוראי להב-הרצנו: ככל שאת מבהירה פה לפרוטוקול שהדברים האלה מוחרגים – נחה דעתי.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

טל פוקס: כן, כן.

רם שפע: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני, אנחנו, יש עתיד, נצביע נגד, ואני שמח שסביב השולחן מתגבש קונצנזוס.

מאיר כהן: אנחנו נצביע נגד לא חלילה כי אנחנו לא אחראים או שמי שיושב כאן לצידי לא אחראי, אלא אנחנו בהחלט מקבלים את תחושת הפוליטיזציה שנכנסה לתוך קבלת ההחלטות האלה.

מאיר כהן: ואם דיברו על כך שמישהו אמר שזאת האווירה, צריך לסגור תלמידים כי זה נותן אווירה של סגר, על אחת כמה וכמה.

מאיר כהן: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, להיות מאוד מאוד ברור, בשם ועדת החינוך, כי אין שום סיבה שבעולם, אין שום הוכחה מצידם של אנשי משרד הבריאות, אנחנו לא רואים שום התפרצות שהיא מעבר למקובל כשיש עלינו מגפה, אפילו פחות.

מאיר כהן: זה המקום שבו הכי פחות נדבקים.

מאיר כהן: אנחנו רואים מורים שנותנים את נשמתם ומוכנים לא לצאת לסגר הזה.

מאיר כהן: באמת המורים רוצים להמשיך ללמד את הילדים האלה, ולא רוצים את המשברים עוד פעם.

מאיר כהן: אז האמירה צריכה להיות ברורה וחדה.

מאיר כהן: וצר לי על כך שחלק מאיתנו היו שותפים לכך שהחוק הגדול הזה של הקורונה עבר, כי זה בדיוק המציאות הזאת, שבאים לגוף המבקר והמפקח ומחליטים מה שמחליטים, שמים את זה לפניו.

מאיר כהן: אתה איתנו – איתנו; לא איתנו – זה יהיה בכל מקרה.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להיאבק הפעם שזה לא יהיה.

מאיר כהן: ואני מציע לכם, הורים יקרים, אל תסתפקו בתחינה שאתם פורשים לפנינו, שאני מאוד מכבד אותה ומעריך אותה, והיא יוצאת מלב כל חברי הכנסת שנמצאים כאן, אלא תצאו למאבק.

מאיר כהן: תצאו למאבק, חבריא.

צופית גולן: אנחנו לא אמרנו את זה, אבל מבחינתנו, מאיר, אין זום, מחר יש השבתת זום.

מאיר כהן: הילדים האלה – ההורים שלהם הם הפה שלהם.

מאיר כהן: אתם יודעים, נגנים ואנשי העסקים, יש להם לובי שמוביל וצועק ורץ.

מאיר כהן: הילדים האלה, קולם לא יישמע אם אתם לא תשמיעו אותו.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה רגע, לפני שנחזור אליכם, חברי הכנסת, שנשמע את משרד החינוך.

מרב מיכאלי: בכיף.

רם שפע: לא קלים לי פה הפרצופים שאתם עושים לי, אבל בכל זאת אנחנו נשמע את משרד החינוך.

רם שפע: אינה זלצמן או אריה מור, מי מכם שרוצה לפתוח.

מאיר כהן: אינה גרה פה.

רם שפע: בבקשה, אינה.

רם שפע: ככל שאני יודע, גם מגיעות לה ברכות.

אינה זלצמן: נכון, תודה רבה.

רם שפע: אז מגיעות לך ברכות.

קריאה: על מה?

רם שפע: אינה מנהלת את המינהל הפדגוגי, אני צודק?

מרב מיכאלי: ברכות ובהצלחה.

רם שפע: יישר כוח, ברכות, בהצלחה.

רם שפע: יש מספר אתגרים פדגוגיים לפנייך.

רם שפע: אוקיי, בבקשה, נשמח מאוד לשמוע את משרד החינוך, אם יש לכם נתונים שלא הוצגו ו/או את העמדה שלכם.

אינה זלצמן: אז אני מציעה שאריה יפתח, כי גם הזכרתם פה את המשל"ט.

אינה זלצמן: יש לו את הנתונים, וככל שיהיה צורך אני אוסיף.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אריה מור, בבקשה.

אריה מור: בוקר טוב לכולם.

אריה מור: הבוקר אנחנו עומדים על 8,200 חולים מאומתים, לאחר שבסוף השבוע או קצת לפני זרמו לא מעט נתונים שהיו תקועים בקופות החולים וממשק שלא עבד כמו שצריך, וזוהי התמונה.

אריה מור: כמו שתיארו אותה, עיקר העלייה, כמו שאני יכול לראות אותה, היא בישיבות ובפנימיות ובמגזר החרדי.

אריה מור: מתוך ה-8,200, 40% זה במגזר החרדי.

אריה מור: היה פה היפוך מגמה של עלייה מאוד משמעותית במגזר החרדי בשבוע האחרון.

אריה מור: לעומת זאת, יציבות במגזר הכללי, ואפילו ירידה והתייצבות במגזר הלא-יהודי בשבועיים האחרונים.

אריה מור: זוהי תמונת המצב.

אריה מור: אני מחדד פה שהמשל"ט שהקמנו פועל מיד עם קבלת הנתונים ממשרד הבריאות באון-ליין לחקירת מגעים מהירה, לסגירת שכבה או כיתה בתיאום עם מנהלי בתי הספר.

אריה מור: כך שאנחנו רואים שכמות גני הילדים, כמו שראיתם במצגת, היא בסביבות ה-528 גנים שהם סגורים, כתוצאה מתחלואה נקודתית של ילד פה, ילד שם.

אריה מור: אין לנו התפרצויות או תחלואה מעל ארבעה או מעל שלושה.

אריה מור: מעט מאוד גנים עם שלושה חולים.

אריה מור: רוב הגנים, בסביבות ה-300 גנים, עם חולה אחד, ועוד איזה 21 גנים ומעלה עד שלושה-ארבעה, לא יותר מזה.

אריה מור: במוסדות חינוך, האירועים החריגים, כמו שאנחנו רואים, אנחנו מנטרים, יש לנו מכלול אירועים חריגים, אנחנו מטפלים בכל האירועים החריגים בהתפרצויות.

אריה מור: יש לנו אצל אפרת נציג של משרד החינוך, לצורך סגירת מעגלים קצרים וקבלת האישורים מאפרת לדיגום במקרה של אירוע מתפרץ.

אריה מור: יש לנו נציג במפקדת אלון, ואז אפרת מאשרת ושולחים ניידת דיגום לטיפול ודיגום.

אריה מור: כמו שאמרתי, עיקר האירועים החריגים שאנחנו מנתחים אותם או שנמצאים אצלנו בתחקירים מסודרים כרגע הם בהתפרצויות שבמגזר החרדי, בישיבות, חלקם במוסדות חינוך מפוקחים, חלקם במוסדות חינוך לא מפוקחים.

אריה מור: זוהי התמונה.

אריה מור: שוב, אנחנו ממשיכים לתת ולטפל.

אריה מור: אנחנו מאמינים, גם מבחינה מקצועית, שיש לנו את היכולת, את השליטה בתהליך בתחלואה, בטיפול בתחלואה כשהיא קורית.

אריה מור: ואנחנו מאמינים, או זו עמדת המשרד ועמדת השר, שהמערכת כולה צריכה להיות פתוחה תחת אותם מגבלות.

אריה מור: אנחנו גם מאמינים שאנחנו יכולים לתת את המענים, ויש מורים נהדרים ומנהלי בתי ספר טובים, וכל המערכת פועלת בשגרת חירום ונותנת את המענים.

אריה מור: אנחנו מעדיפים שהילדים יהיו במסגרות מפוקחות ובתהליך סדור של עצירה שרשרת ההדבקה.

אריה מור: בנושא הפדגוגי, שאינה תשלים את כל מה שקשור בנושאים הפדגוגיים.

רם שפע: אוקיי, אינה, בבקשה, בקצרה.

רם שפע: אריה, תודה רבה.

מאיר כהן: אפשר לשאול את אריה שאלה?

מאיר כהן: אריה, כשאתם רואים במגזר החרדי עלייה כזאת גדולה, מה אתם עושים?

מאיר כהן: מה המשל"ט עושה?

תהלה פרידמן: שום דבר.

תהלה פרידמן: כמו כולם.

אריה מור: קודם כל, יש כל יום תהליך סדור, יחד עם דסק חרדי במשרד הבריאות בראשות רוני נומה.

אריה מור: אנחנו פועלים מול אותן רשויות, אנחנו פועלים מול אותם מוסדות - - -

מאיר כהן: בתי הספר האלה נסגרים?

אריה מור: גם מול בתי הספר, אנחנו סוגרים את הכיתות, השכבות, ואת בית הספר במידה והתחלואה שם מתגלית ועולה.

אריה מור: רק לצערנו, חלקה מתגלית מעט מדי, מאוחר מדי, ולכן יש שם כבר - - -

תהלה פרידמן: אבל רובם לא תחתיו.

רם שפע: אריה, שמעת את השאלה?

אריה מור: שמעתי את השאלה של חבר הכנסת מאיר כהן.

רם שפע: מה התשובה?

אריה מור: בהחלט כן.

אריה מור: זה לא משנה אם זה באילת, בבני ברק או בירושלים, אנחנו עושים את אותה פעולה מיידית.

אריה מור: גם המשל"ט מבצע את אותה חקירת מגעים ואת אותו תהליך, ואנחנו מנטרים, יחד עם מנהל המחוז, ומערבים את המפקחים שמפקחים במגזר החרדי, שפועלים מול אותם מנהלי בתי הספר.

אריה מור: לא.

אריה מור: מבחינת ההחלטות של מערכת החינוך אלה החלטות שאנחנו מייצרים יחד, אותו תהליך כמו שמתבצע בגן ילדים ובמוסד חינוכי בכל מגזר אחר.

אריה מור: יחד עם זאת, השותפות עם דסק חרדי ועם הרשויות המקומיות היא שותפות הכרחית, כמו שאנחנו עושים את זה גם עם משל"טים אחרים בערים האחרות.

רם שפע: יש פה עוד שאלה אחת.

אריה מור: כל הפעילות של החינוך המיוחד מוחרגת.

אריה מור: אז אנחנו נבדוק את זה.

אריה מור: אני לא יכול לתת לך תשובה חד משמעית נקודתית על הפעילות הזאת, אבל כל הפעילות של החינוך המיוחד מוחרגת ופועלת כמו בשגרה.

אריה מור: אני מזכיר שיש לנו מוסדות שפועלים עד גיל 21 לאורך כל הדרך מ-day one ב-1 בספטמבר.

אריה מור: אנחנו נבדוק את זה ונחזיר לכם תשובה.

אריה מור: להערכתי כן - - -

רם שפע: רגע, רוצה גם היועצת המשפטית לשאול שאלה.

רם שפע: אבל אני לא רואה בעיה.

רם שפע: תמי, בבקשה.

תמי סלע: יש את (2א8), שבאמת זו פסקה שנמחקת בתיקון המוצע, והיא מתייחסת ללימודים בכיתות י"ג וי"ד במכללה טכנולוגית מוכרת, שפועלת בסמוך למוסד חינוך שהותרה פעילותו לפי סעיף 10(ג)(4) לחוק.

תמי סלע: זה לימודי המשך לנוער נושר ובסיכון, אני לא יודעת אם זה - - -

רם שפע: לא, זה לא.

תמי סלע: זה לא קשור?

רם שפע: לא, י"ג, י"ד טכנולוגי זה לא קשור.

רם שפע: והם גם רובם בכלל לא משרד החינוך.

רם שפע: זה לא נופל תחת אותה קטגוריה.

יוראי להב-הרצנו: אריה, אם כל החינוך המיוחד מוחרג, למה - - -

רם שפע: יוראי, לדעתי הטענה שלך נכונה שחשוב שהם יהיו, אבל לא צריכה להיות איתם שום בעיה.

רם שפע: אם הם חלק מהחינוך המיוחד עד גיל 21, התוכנית הזאת - - -

יוראי להב-הרצנו: אני מאוד אשמח אם זאת תהיה התשובה של משרד החינוך.

רם שפע: בסדר, יכול להיות שהוא לא יודע.

רם שפע: אריה, אם תוכלו לבדוק את זה גם תוך כדי, אבל אני לא רואה שום סיבה שהם לא יישארו פתוחים, כלומר הם חלק מהחינוך המיוחד.

אריה מור: נבדוק את זה עם רחלי תוך כדי וניתן תשובה.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: אפשר גם שאנחנו נפנה לרחלי תוך כדי, אגף חינוך מיוחד.

יוראי להב-הרצנו: תודה, אני אשמח.

רם שפע: אריה, תודה רבה.

רם שפע: אינה זלצמן, בקצרה, יש פה הרבה מאוד אנשים שרוצים לדבר.

אינה זלצמן: אין לי מה להוסיף מעבר לאריה.

אינה זלצמן: תודה.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: חבר הכנסת יאיר גולן, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יאיר גולן: תראו, עברתי עכשיו כל הרשימה של היישובים האדומים.

יאיר גולן: הם בלי יוצא מן הכלל ערים חרדיות, ערים שיש בהן שכונות חרדיות גדולות, ויישובים ערבים.

יאיר גולן: יש פה דבר שהוא מטורף: דימונה עיר ירוקה, אילת עיר ירוקה, גבעתיים עיר ירוקה, למה להשבית את מערכת החינוך?

יאיר גולן: זה גובל בטירוף.

יאיר גולן: אין בזה שום היגיון.

יאיר גולן: קחו, תטילו מגבלות אפילו יותר קשות על הערים האדומות, אבל רוב אזרחי ישראל חיים ביישובים לא אדומים.

יאיר גולן: יש פה משהו שהוא פשוט לא נתפס.

צופית גולן: והם ימשיכו ללמוד, דרך אגב.

יאיר גולן: אתם מבינים?

יאיר גולן: יש יישוב, דרך אגב, חרדי ברובו, שנקרא תקוע – לא, סליחה, זה מעלה עמוס, להיפך, תקוע מעורב, דתי וחילוני – למה להפסיק את הלימודים בתקוע?

יאיר גולן: הוא ירוק לגמרי.

יאיר גולן: למה?

יאיר גולן: זה יישוב מבודד.

יאיר גולן: כמה נכנסים לתוך תקוע ויוצאים מתוך תקוע?

יאיר גולן: זה דבר מטורף לחלוטין, המגבלות האלה על כל המדינה, בגלל בסופו של דבר מיעוט, שאנחנו יודעים למקד אותו, אנחנו יודעים בדיוק איפה הבעיה.

יאיר גולן: גם באוכלוסייה הערבית יש דברים שהם לא סבירים.

יאיר גולן: כפר קאסם, ג'לג'וליה וכפר ברא הם צהובים או ירוקים.

יאיר גולן: זה גוש.

יאיר גולן: הם לא סובלים מזה שנכנסים אליהם מכל מיני מקומות אחרים.

יאיר גולן: בגוש הזה למה להפסיק את הלימודים?

יאיר גולן: אין בזה היגיון.

יאיר גולן: ולכן אני אומר, שאם רוצים פה לאשר תקנות, צריך למקד את הבעיה ולטפל איפה שיש בעיה.

יאיר גולן: איפה שאין בעיה, לתת להם להמשיך לעבוד.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת יאיר גולן.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת מיכאלי.

מרב מיכאלי: מעבר למופרכות בזה שמדינת ישראל מייחסת הידבקות יתר לילדות וילדים בכיתה ה'–י' מאשר לילדות וילדים בכל גיל אחר, או שמא אולי מוטציה או משהו כזה?

מרב מיכאלי: אולי ילדות וילדים בגילאי ה'–י' הם מוטציה?

מרב מיכאלי: אנחנו היינו שם, אנחנו יודעות ויודעים שזה חסר תוחלת; אנחנו יודעות ויודעים שלמעשה זה לא סתם חסר תוחלת, יש בזה הרבה הרבה יותר נזק.

מרב מיכאלי: זה גורם נזק לילדות ולילדים, להורות ולהורים.

מרב מיכאלי: זה נזק, זה פשוט באמת נזק לכל רוחב הסקאלה – זה נזק בריאותי, נפשי, חברתי וגם לימודי.

מרב מיכאלי: באמת, אני אחזור ואספר שבזומים שלי עם ילדות וילדים בכיתה ו', כל מה שהם רצו לדעת זה האם הם יכולים להפגין נגד הזום.

מרב מיכאלי: אבל הם לא צריכים להפגין נגד הזום, הן צריכות להפגין נגד מי שמחליטים לתקוע אותם בבית מול המסכים האלה, ולגרום להם את הטמטום הזה של פשוט להיות כלואים מול מסך.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, הוועדה הזאת צריכה פשוט באופן חד משמעי להצביע נגד האיסור הגורף על תלמידות ותלמידי ה'–י' ללמוד.

מרב מיכאלי: זה פשוט באמת לא יכול להיות.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

רם שפע: כן, חברת הכנסת תהלה פרידמן, בבקשה.

רם שפע: ואורלי, את תסיימי את הסבב.

תהלה פרידמן: אני מצטרפת לנאומים חוצבי הלהבות של חבריי, המצב הוא כמובן בלתי אפשרי שנאשר איסור לימודים לה'–י'.

תהלה פרידמן: זה לא כל כך שאלה למשרד החינוך, מאיר, שאתה שואל את משרד החינוך.

תהלה פרידמן: בתי הספר עליהם מדובר, שפועלים באופן בלתי חוקי, הם לא תחת פיקוח משרד החינוך, הם ברובם חינוך אפילו לא מוכר שאינו רשמי אלא מוסדות פטור.

תהלה פרידמן: ולכן זה שאלה למשרד לביטחון פנים: האם יש איזושהי תוכנית לאכוף ובאיזה צורה בערים אדומות וכתומות?

מאיר כהן: הדסק הזה הוא באגף החרדי, חבריא.

מאיר כהן: יש אגף במשרד החינוך.

תהלה פרידמן: הכול טוב, אבל הוא לא כולל את מוסדות הפטור.

תהלה פרידמן: והשאלה היא לכן למשרד לביטחון הפנים.

תהלה פרידמן: וכיוון שאנחנו יודעים את התשובה, זה דיון כמעט עקר.

תהלה פרידמן: ונראה לי שבמובן הזה אין טעם להמשיך לקיים דיון, כי אנחנו הבהרנו כולנו, יש פה קונצנזוס, שאנחנו דורשים שכיתות ה' –י' ילמדו.

תהלה פרידמן: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, כיוון שיש לנו ניסיון מר עם הממשלה: האם יש להם דרך לומר, אם אתם לא מאשרים את הסגירה של ה'–י', אז גם א'–ד' לא ילמדו?

תהלה פרידמן: כי אנחנו מכירים את הצעד הכוחני הזה, הוא כבר נעשה לנו.

תהלה פרידמן: שאלה ראשונה.

תהלה פרידמן: וזה דבר שאנחנו לא רוצים לאפשר.

תהלה פרידמן: שאלה שנייה, פעילות בחוץ של 19 אנשים, מה קורה איתה?

תהלה פרידמן: זה דבר מאוד מאוד משמעותי גם בחורף.

תהלה פרידמן: שאלה שלישית, בקדימות שניתנת לאנשי חינוך בחיסונים, אני לא יודעת מי הגוף שמחליט על זה, האם אפשר להכניס לשם גם אנשים שעובדים במכינות קדם צבאיות, במדרשות?

תהלה פרידמן: זה לא כל כך הרבה אנשים, זה 1,000 איש לפי דעתי, אבל זה גם סוג של מוסדות חינוך, וכיום הם לא מחוסנים.

תהלה פרידמן: והדבר הרביעי זה עיבוי של הפסיכולוגיה החינוכית והציבורית, בהינתן כל הנזקים שאנחנו למדנו עליהם, ויש שם משבר.

תהלה פרידמן: אז אני יודעת שזה לא בתקנות של עכשיו, אבל זה דבר שוועדת החינוך צריכה לעמוד עליו.

תהלה פרידמן: אז בעיקר חשוב לי להבין, האם הממשלה יכולה לעשות לנו את האקט האלים של אם אתם מחייבים שה'–י' ילמדו, אז אף אחד לא ילמד?

רם שפע: אני רק אגיד, ואז אני רוצה שתגידי.

רם שפע: תראו, התייעצתי עם תמי, יש די הרבה התייחסויות בתקנות האלה, נתתי לשטף של הדיון להתנהל, אבל עוד לא הגענו אליהן, אז אולי אנחנו נעשה לרגע עצירה.

רם שפע: יש משמעויות שחלקן חיוביות ביחס למה אנחנו יכולים לעשות הפעם.

רם שפע: אז תמי תעבור על זה, כולם יבינו, ומשם נמשיך.

יש שני דברים: אני אולי אקדים ואומר לפני הנושאים, שהוועדה יכולה או לאשר את התקנות או לא לאשר או לשנות תוקף.

יש שני דברים: אבל זה יכול להיות גם ביחס לחלק בתקנות, לאו דווקא כל קובץ התקנות כולו, לאשר אותו או לא לאשר.

יש שני דברים: ובלבד שבאמת אותו חלק שהיא לא מאשרת הוא עומד בפני עצמו, שהוא לא חלק מתוך משפט.

יש שני דברים: מה עוד יש בתקנות?

יש שני דברים: יש את הנושא שלא מאפשרים את הפעילות בשטחים פתוחים של צוותים במוסדות בבתי הספר, וגם את הפעילות בשטחים פתוחים של תנועות הנוער והארגונים.

תהלה פרידמן: רגע, ואז אנחנו יכולים להצביע על זה בנפרד?

תמי סלע: לגבי מה ששאלת על א'–ד' – אין בתקנות כרגע שינוי שמתייחס לפסקה הזו, שהיא בעינה עומדת.

תמי סלע: לכן דרך ההצבעה על התקנות האלה לא ניתן לשנות את המצב לגבי כיתות א'–ד', הם לומדים.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, הם לא יכולים לעשות?

רם שפע: אני תיכף אתייחס.

תמי סלע: מה הממשלה יכולה לעשות בהמשך בכל מיני ההחלטות שהיא תקבל?

תמי סלע: ברור שאי-אפשר להתחייב או להגיד על זה.

תמי סלע: אין לי מה להוסיף בעניין זה.

רם שפע: ברור.

תמי סלע: מה שעוד יש בתקנות זה בהקשר של הכשרה מעשית במוסדות לימוד של בגירים, שזה יכול להיות כל מיני קורסים מקצועיים.

תמי סלע: לגבי השכלה גבוהה – יש פסקה ספציפית צרה יותר, ולא נוגעים בה, לא מחקו אותה, שהיא מאפשרת פעילות במעבדות ופעילות של סטאז', גם מחוץ לשטח המוסד להשכלה גבוהה, כמו רופאים או סוגים אחרים של סטאז'.

תמי סלע: זה נשאר.

מאיר כהן: עם ההגבלות של מספר האנשים בטח.

תמי סלע: כן, ההגבלות קיימות ועומדות בעינן.

אורלי פרומן: כלומר, בהשכלה גבוהה אין שינוי מהמצב הנוהג היום?

תמי סלע: לא, אבל זה היה רחב יותר מכוח אותה תקנה, שאותה כן מוחקים, שהתייחסה בכלל להשכלה לבגירים בצורה הרבה יותר רחבה.

תמי סלע: אם תרצו, אחר כך נקרא אותה, זה (2א5) בתקנות הקיימות, והיא יותר רחבה ממה שהיה מלכתחילה לגבי השכלה גבוהה.

תמי סלע: מה שנותר בהקשר של השכלה גבוהה זה באמת המעבדות, כל הפעילות במעבדות, ופעילות של סטאז' שהיא גם מחוץ למוסד להשכלה גבוהה.

תמי סלע: והדברים האחרים כרגע מצטמצמים.

תמי סלע: תקנו אותי אם אני טועה כמובן, יכול להיות שיש משהו שאני לא מדייקת, אז תתקנו אותי.

טל פוקס: בהשכלה גבוהה נשארת האפשרות גם להגיע, מי שאין לו יכולת ללמוד מהמחשב או מאינטרנט בבית - -

תמי סלע: לצורך לימוד מרחוק.

טל פוקס: - - אז השארנו את האפשרות להגיע למוסד, להשתמש במחשבים ובאינטרנט.

תמי סלע: אם אני מבינה נכון, גם מחקו, ובאמת לא הבנתי למה, את פעילות ההמשך של י"ג-י"ד של נוער נושר בסיכון, שזה ההמשך, הבגירים כבר, אבל את הפעילות הזו, שזה בעצם (2א8), מה שקראתי קודם.

תמי סלע: עכשיו, דברים אחרים שיש פה זה הרחבה של כל מיני כללים, שאני דווקא מוצאת בזה היגיון ותועלת בכל מיני הקשרים, של החובה של מנהל המוסד לגבי עטיית מסכה, החובה שלו לפעול בעניין הזה היא בכל הפעילויות שהוא אחראי עליהן, ולא רק בפעילויות מסוימות שהיום מנויות; ההסדר לגבי הסעות, איך זה בדיוק בתוך האוטובוסים, הפרדת שורות, יחול לגבי כל ההסעות; הכלל לגבי אכילה שעדיף בשטח פתוח, ורק אם לא אז בשטח סגור, ולפי כללים של הפרדת שולחנות, יחול בכל המצבים של אכילה בתוך הפעילות של מוסד החינוך.

תמי סלע: זה כל מיני הרחבות מסוימות, שהן כלליות, ויש גם התאמות לאותן פסקאות שהן מחקו.

תמי סלע: אבל בגדול מבחינת פעילויות החינוך שיורדות מסדר-היום - - -

אורלי פרומן: לא, יש עוד שתי פעילויות, אחת זה תנועות נוער והשנייה זה טיולים.

אורלי פרומן: תנועות נוער ירדו וטיולים - - -

תמי סלע: כל הפעילות בחוץ, גם של צוותים בבתי ספר וגם של ארגונים ותנועות נוער, ירדו.

תמי סלע: ובנוסף, אותה פעילות הכשרה מעשית ופעילויות שהן מוסדות השכלה לבגירים, שהן לא מעבדות והן לא סטאז', זה גם.

רם שפע: אני רוצה לפשט לכם.

רם שפע: תמי, תודה רבה.

רם שפע: תהלה, לשאלה שלך, וגם למי שאיתנו בזום ומתקשה לעקוב – תיכף, אגב, אני אתן לכמה אנשים שהבטחתי להם לדבר בזום, אני יודע, ואחרי זה נשמע את משרד הבריאות, כמובן.

אפרת אפללו: לא יישאר לי זמן בסוף.

רם שפע: יישאר לך זמן כמה שאת צריכה.

רם שפע: יש בתקנות כל מיני התייחסויות, גם לחינוך הבלתי-פורמלי, כאמור, ולהשכלה גבוהה.

רם שפע: מה שצריך להבין, בשונה מהפעמים הקודמות, יש לנו פה אפשרות, באופן שבו התקנות האלה כתובות, לבטל את הסעיף שלא מאפשר לה'–י' ללמוד, דהיינו להחזיר אותם ללמוד.

רם שפע: ה-barter של זה יהיה שגם בעצם לא נאפשר לי"א-י"ב, בשלב הזה, בערים האדומות ללמוד.

רם שפע: אבל אנחנו סומכים על הממשלה, שאם זה מה שנעשה ואם אכן זו ההחלטה שתתקבל, הם יבינו שברור, שמכיוון שהם לא התכוונו, אז הם יעשו את התיקון הזה.

רם שפע: תיכף נתגלגל בדיון ונבין.

רם שפע: אז בשורה התחתונה, את המסה הגדולה של מה שאנחנו רוצים לעשות, ניתן לעשות היום, בלי המחיר של איום שאם לא נעשה את זה כולם לא ילמדו.

רם שפע: זה לא על השולחן.

רם שפע: אלא אם כן הממשלה תרצה להמשיך לריב, אבל - - -

תהלה פרידמן: תמי, וה-19 במרחב הפתוח?

אורלי פרומן: כן, כל - - - אין בה היגיון.

רם שפע: גם את זה אנחנו יכולים למחוק.

רם שפע: אולי יבינו שיש היגיון במה שאנחנו מתכננים לעשות פה, מי יודע.

תהלה פרידמן: לא, אל תגזים.

צופית גולן: אתם גם יכולים למחוק את הביטול.

רם שפע: אנחנו גם יכולים למחוק את הביטול.

רם שפע: בהחלט.

רם שפע: בשונה מפעמים קודמות שבהן לא יכולנו.

צופית גולן: כי השטח הפתוח הוא בסעיף - - -

רם שפע: אני יודע, אני יודע.

רם שפע: נמצאת איתנו רותם ידלין, ראש מועצת גזר.

רם שפע: תודה רבה על נוכחותך, בבקשה.

רותם ידלין: תודה.

רותם ידלין: בוקר טוב, אדוני, בוקר טוב, חברים.

רותם ידלין: אנחנו כאן מהשלטון המקומי, להגיד לכם שמערכת החינוך חייבת להישאר פתוחה.

רותם ידלין: חינוך זה חובה, זה לא פריבילגיה, זה מערכת חיונית.

רותם ידלין: הילדים האלה, מה שכולם שוכחים, ה'–י', בסך הכול היו שישה ימים בבית ספר מאז הסגר הקודם.

רותם ידלין: שישה ימים.

רותם ידלין: הם מגיעים בסך הכול יומיים בשבוע, באמצע הייתה חופשת חנוכה.

רותם ידלין: הפכנו את הילדים שלנו לקבוצות סיכון.

רותם ידלין: יש עלייה דרמטית, אנחנו רואים אותה בשלטון המקומי, בשירותים הפסיכולוגיים, בשירותי הרווחה, במקרי האובדנות, השמנה, התמכרויות, דיכאון.

רותם ידלין: יש עלייה בנשירה מבתי הספר.

רותם ידלין: הילדים האלה חייבים את המורים שלהם, שיסתכלו להם בעיניים, שיאתרו את הבעיה לפני שהיא מתחילה.

רותם ידלין: אנחנו רואים קשיים רגשיים, פיתוח חרדות, בדידות, התנהגויות סיכון, לאורך כל השלטון המקומי.

רותם ידלין: שמעתי את הדיון שלכם לגבי מה יקרה אם תבטלו ויחזור למודל הרמזור – זה הדבר הנכון.

רותם ידלין: מודל הרמזור הוא מודל נכון, הוא מתמרץ אותנו בשלטון המקומי להוריד את כמות התחלואה.

רותם ידלין: ולכן זה הפתרון הנכון.

רותם ידלין: ילדים בבית לבד נמצאים עם המחשב, נחשפים לדברים שהם לא צריכים להיחשף אליהם, אין שם מבוגר אחראי.

רותם ידלין: ותזכרו, כשהם בבית ספר הם במסגרת ששומרת עליהם, ששומרת על ההנחיות.

רותם ידלין: כשהם בבית, אגב, הם יושבים ביחד ולומדים ביחד.

רותם ידלין: כשהם אחרי צוהריים, הם ללא מסכות.

רותם ידלין: כשהם בבית ספר, יותר קל לנו לנהל חקירות אפידמיולוגיות ולהכניס אותם לבידוד, כשהם בחוץ אנחנו לא יודעים איפה הם מסתובבים.

רותם ידלין: צריך לחסן את צוותי ההוראה, זה נכון, כאן ועכשיו, עוד השבוע, אבל בסופו של דבר אנחנו חייבים לזכור, המשבר הבריאותי זה לא רק הקורונה, זה המשבר הנפשי.

רותם ידלין: הוא יישאר איתנו הרבה אחרי, הוא יישאר איתכם, הוא יישאר עם הילדים, הוא יישאר איתנו בשלטון המקומי.

רותם ידלין: ואני אגיד עוד דבר, שנדמה לי שאתם מכולם צריכים להסתכל עליו: החינוך הערבי סגור.

רותם ידלין: הם נמצאים עכשיו בחופשת החורף שלהם, חופשת החג, והם לא לומדים ממילא.

רותם ידלין: החינוך החרדי, על חלקו, כמו שאנחנו יודעים, לא נאכפות ההנחיות, חלקו בפנימיות, פנימיות יכולות להישאר פתוחות.

רותם ידלין: בסופו של יום מי שיסבול הכי הרבה זה החינוך הממלכתי, שרובו ככולו נמצא בערים ובמועצות ירוקות.

רותם ידלין: אני קוראת לכם, גם מהצד של השלטון המקומי, להצביע נגד התקנות האלה היום.

רותם ידלין: תודה.

תהלה פרידמן: רותם, תודה רבה.

תהלה פרידמן: חברת הכנסת אורלי פרומן, ואחריה ד"ר אפללו.

אורלי פרומן: תודה.

אורלי פרומן: חבר הכנסת יאיר גולן, התשובה לשאלות המאוד-מהותיות שהעלית, ואנחנו אומנם בדיון מקצועי, אבל זה סגר פוליטי.

אורלי פרומן: זה סגר פוליטי, שגורם נזק בכל אורחות החיים.

אורלי פרומן: ולכן רמזור, ערים ירוקות, אדומות – זה בכלל לא נכנס למערך השיקולים, וצר לי לומר את זה, כי כל הטעויות האפשריות נעשו במהלך השנה הזאת בהחלטות על מערכת החינוך.

אורלי פרומן: והציפייה הייתה שלפחות ילמדו את הלקח ממה שהיה, והפעם לקראת סגר שלישי, שכבר החליטו שהוא יהיה, ינהגו לפחות במערכת החינוך בדרך אחרת.

אורלי פרומן: הרי הנתונים האפידמיולוגיים לא הם שהובילו להחלטה ההזויה הזאת.

אורלי פרומן: להזכיר לכם עם מה התמודדנו בשבוע שעבר, שהקורונה ב-13:05 מתעוררת - - -

אורלי פרומן: ורק לחץ ציבורי וקריאות של כולנו פתאום החזירו את זה לאיזושהי שפיות לגבי מי שכן צריך ללמוד.

אורלי פרומן: חברים, זה לא אפשרי, כל המערכת צריכה להמשיך לנהוג – זו גם פשרה, שימו לב על מה אנחנו מתפשרים, על היומיים-שלושה בשבוע.

צופית גולן: אורלי, הרגילו אותנו לכל כך מעט, שאנחנו כבר מוכנים להתפשר על כלום, רק שיהיה משהו.

צופית גולן: הרגילו אותנו לכלום.

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: המעט הפך להיות הנורמה, ואנחנו היום מוכנים גם על הנורמה הזאת להסכים.

אורלי פרומן: זה לא אנחנו מוכנים, המערכת חייבת להמשיך לעבוד כסדרה בתקופה האחרונה.

אורלי פרומן: חיסון לעובדי הוראה במיידי.

אורלי פרומן: לא בהקדם, במיידי.

אורלי פרומן: זה אומר השבוע, מיד, להכניס את כל מערך אנשי החינוך במובן הכי רחב, לרבות אלה שאת הזכרת, חברת הכנסת פרידמן, כולם צריכים להיות שם.

אורלי פרומן: יוראי כבר הזכיר את כל הנושא של החינוך המיוחד.

אורלי פרומן: המשלבים והפסיכולוגים וכל אנשי המערך הטיפולי חייבים להיות חלק מהמערך החיוני.

אורלי פרומן: הם עוד פעם לא צוינו כחלק מהמערך החיוני.

אורלי פרומן: הם אנשי מקצוע חיוניים.

אורלי פרומן: הפסיכולוגים, היועצות החינוכיות, אנשי הטיפול, המשלבים, כל אלו שעוסקים בהוראה מתקנת ואבחונים דידקטיים.

אורלי פרומן: מה, עוצרים את הילדים?

אורלי פרומן: זהו, לא צריך אבחונים דידקטיים, לא צריך הוראה מתקנת?

אורלי פרומן: כן להמשיך ולהגדיל את הפערים, שגם ככה נוצרו?

אורלי פרומן: אני מזכירה שוב את הגוף שלא הוכנס עד היום.

אורלי פרומן: ואנחנו מדברים על פגיעה רגשית, נפשית, קשה בילדים.

אורלי פרומן: אגב, הבוקר פרסם על"ם את הנתונים של 2020, שיש 41% יותר פניות של דיכאונות והתנהגויות סיכוניות מ-2019.

אורלי פרומן: אז במקום להכניס את הגוף שעוסק בפעילויות שעוסק בפעילויות – קוראים לזה סוג של חוגים, אבל זה פעילויות העשרה וחוויה שמרפאות, אפשר לעשות את זה בחצר, שמפיגות חרדות.

אורלי פרומן: לגופים האלה עד היום לא נתנו אישור להיכנס לא לגני הילדים ולא לבתי הספר.

אורלי פרומן: היו מוכנים להתאים את הכול, לא להחליף מדריכים, להיצמד לקפסולות.

אורלי פרומן: כאילו הקטע הרגשי והנפשי לא משחק.

אורלי פרומן: חברים, זה הרבה יותר, אמרה את זה כרגע רותם, זה הופך להיות הרבה יותר משמעותי לילדים ולבני הנוער מאשר הקטע הבריאותי הפיזי.

אורלי פרומן: לא צריך להגיע למצב שהורים מתחננים, שאנחנו מצביעים על כשלים בשיקולים.

אורלי פרומן: אני באמת לא מבינה מי יושב שמה בצומת קבלת ההחלטות, אטום לגמרי לצרכים האמיתיים.

אורלי פרומן: תקשיבו לאנשי החינוך, הם נמצאים שם.

אורלי פרומן: אתם רואים ילדים עצובים.

אורלי פרומן: ילדים עצובים.

אורלי פרומן: אני פוגשת אותם, מתחננים להיפגש עם החברים שלהם, מתחננים לראות את המורים שלהם.

צופית גולן: אנחנו מתחננים שהם לא יבריזו, והשנה הם רוצים רק לבוא.

אורלי פרומן: בסדר, אסור חיבוקים פיזיים, אבל רוצים לראות בעיניים.

אורלי פרומן: מי יושב שם בקבינט הזה ומקבל החלטות מנותקות ממה שקורה באמת בשטח?

אורלי פרומן: מה אנחנו רוצים, חברה חולה?

אורלי פרומן: חולה רגשית, נפשית?

אורלי פרומן: זה הרי הרבה יותר קשה לרפא מאשר בריאותית.

אורלי פרומן: אני אצביע נגד כל סט התקנות הזה – להחזיר את השטח הפתוח; להחזיר את ה-י"ג-י"ד, אין שום הבדל מההשכלה הגבוהה; להחזיר את תנועות הנוער ואת הטיולים; ואת כל הפעילות של כיתות ה’–י’.

אורלי פרומן: תודה.

תהלה פרידמן: תודה רבה לחברת הכנסת פרומן.

תהלה פרידמן: ד"ר אפרת אפללו.

צופית גולן: אפשר לבקש גם שהיא תתייחס לנושא הבדיקות בבתי הספר, אם כבר מגיעים למשרד הבריאות?

תהלה פרידמן: כן, הצטבר לאפרת הרבה מאוד על מה לדבר.

תהלה פרידמן: אני מציעה שכיוון שכולנו דיברנו, והיא באמת אחת מול 100, אז נהיה - - -

קריאה: יש לנו 120.

אפרת אפללו: 9 מיליון, אתה מתכוון.

תהלה פרידמן: וגם אני רוצה להגיד לכל מי ששולח לנו הודעות – מנהלי בתי ספר וכו' – אנחנו ממש אתכם, אפשר להפסיק.

אפרת אפללו: חבל לי שרם לא פה.

תהלה פרידמן: הוא יחזור.

רם שפע: שמעתי ששאלת.

אפרת אפללו: יופי, טוב שבאת, עכשיו אני יכולה להיות רגועה.

אפרת אפללו: (הצגת מצגת) אני אומרת שאנחנו נדרשים לסגר.

אפרת אפללו: ואמרתי, ככל שנשחרר פה ושם יותר, אז אנחנו נאריך את הסגר.

אפרת אפללו: אתם צריכים שזה יהיה לכם ככה בראש בעת ההצבעה.

אפרת אפללו: אי-אפשר לנתק את החינוך מהדיון במסגרת מצב התחלואה במדינה, ובגלל זה קודם כול אני הבאתי פה את העקומה שמייצגת את מצב התחלואה במדינה באופן כללי.

אפרת אפללו: אפשר לראות את העלייה כמובן, כולם יודעים, אבל כשהדיון מאוד ממוקד על משהו, לפעמים צריך לצאת שנייה, לעשות איזה zoom out, להסתכל על מה שקורה באופן כללי באוכלוסייה, לראות את המספרים.

אפרת אפללו: מספר החולים הקשים, מספר הנפטרים, מספר המקרים הפעילים שהולך ועולה.

אפרת אפללו: בעצם אפשר לראות את הגל שהולך ועולה.

אפרת אפללו: בשבוע שעבר הממוצע הנע כבר מתקרב ל-4,000 חולים ביום, ואם אנחנו נמשיך ככה אנחנו נהיה בשבוע הבא כבר ב-8,000 ו-9,000 חולים.

אפרת אפללו: השאלה אם זה מה שאנחנו רוצים, או אם אנחנו רוצים שנייה לעצור, לעשות רגע פאוזה, להגיד: רגע, אנחנו סוגרים הכול, אנחנו מורידים - - -

מירום שיף: אפרת, הכול זה מערכת החינוך?

רם שפע: רגע, בוא ניתן לה לדבר.

אפרת אפללו: לא, זה לא חינוך.

אפרת אפללו: זה כללי, אמרתי.

תהלה פרידמן: זה לא פייר, היא ישבה, הקשיבה יפה.

אפרת אפללו: אז אני אומרת, שאם אנחנו לא נעצור אנחנו נהיה – בלי קשר אנחנו נהיה כנראה בשבוע הקרוב בעד 8,000 חולים.

אפרת אפללו: ואנחנו נראה את ההשפעה של הסגר, במידה והוא יהיה סגר כמו שהממשלה רוצה וכמו שאנחנו חושבים במשרד הבריאות שצריך להיות, אז באמת אנחנו נתחיל לראות את ההשפעה שלו בעוד כשבוע, שבוע וחצי, ואפילו שבועיים.

אפרת אפללו: אני הכנתי לכם שקופיות שהן רלוונטיות יותר לגילאי חינוך, אבל נתבקשתי גם להציג רגע שקופיות כלליות, אז אני רוצה שתסתכלו: זה במגזר הכללי.

אפרת אפללו: השקף השמאלי מדבר על קבוצות הגיל הצעירות.

מאיר כהן: אני מבקש שתמיד תכינו שקופיות גם לקשישים - - -

רם שפע: שקופיות עד גיל 35 פה.

רם שפע: עיניים של גיל 35.

מאיר כהן: אי-אפשר ככה.

אפרת אפללו: רואים את המגמות.

אפרת אפללו: לא צריך זכוכית מגדלת, חבר הכנסת כהן.

צופית גולן: היסודיים לא מסתיימים בגיל 10.

אפרת אפללו: אני הקשבתי.

אפרת אפללו: זה לא רציני.

צופית גולן: אבל למה עוד פעם זה מגיל 10?

אפרת אפללו: ממש לא רציני.

רם שפע: רגע, אני רוצה לתת לאפרת לדבר.

רם שפע: קיבלתי.

רם שפע: מירום וצופית, בבקשה, משרד הבריאות גם המתין.

אפרת אפללו: אתם רואים את המגמות.

אפרת אפללו: אני לא חושבת שצריך פה זכוכית מגדלת.

אפרת אפללו: אני רוצה להסביר.

אפרת אפללו: השקף השמאלי זה קבוצות הגיל היותר-צעירות, זאת אומרת 0–9, זה הגרף הירוק, 10–19 זה הגרף האדום, 20–29 זה הגרף החום, 30–39 זה הכחול, והגרף הימני זה הקבוצות היותר-מבוגרות באוכלוסייה.

אפרת אפללו: אותנו מעניין באופן כללי, תסתכלו על המגמה, המגמה היא מגמת עלייה, זה במגזר הכללי.

אפרת אפללו: זה מה-15 באוקטובר, כשאנחנו פתחנו את הגנים.

מאיר כהן: זה לא מה שהם הראו.

רם שפע: לא, היא מראה כללי.

רם שפע: הם הראו רק את התלמידים.

תהלה פרידמן: מה זה הירוק הבהיר?

אפרת אפללו: הירוק הבהיר זה 0–9.

תהלה פרידמן: בצד ימין.

אפרת אפללו: 80 פלוס.

אפרת אפללו: יש לכם את המקרא בצד שמאל למעלה.

מאיר כהן: אז הם הכי מוגנים.

אפרת אפללו: זה המגזר הכללי.

אפרת אפללו: אנחנו פתחנו את הגנים, להזכירכם, ב-18 באוקטובר.

אפרת אפללו: השקף הבא זה שקף שמשקף את המגזר החרדי, שפה אפשר לראות את קבוצת את קבוצת הגיל הבולטת שהיא 10–19.

אפרת אפללו: ואפשר להעביר למגזר הערבי.

תהלה פרידמן: רגע, תסבירי את זה.

רם שפע: לא, רגע, תהלה, תני לה להציג את הכול.

רם שפע: תקשיבו, גם לי יש הרבה שאלות.

רם שפע: היא תרוץ, ואחרי זה נחזור שאלה-שאלה על כל מה שלא היה ברור, כי אחרת לא יהיה רצף.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין, מה הגרפים האלה אומרים?

אפרת אפללו: הגרפים האלה מראים מגמה של עלייה בתחלואה.

רם שפע: אני אפרש לך את זה.

אפרת אפללו: אי-אפשר לנתק את החינוך מהעלייה בתחלואה באוכלוסייה.

אפרת אפללו: וכמו שאמרתי, אם אנחנו רוצים עכשיו להוריד את התחלואה הזאת, אין מנוס, צריך לעשות סגר.

אפרת אפללו: אם אנחנו לא נעצור, אז אנחנו נמשיך לראות את המגמות, נשב פה עוד שבוע-שבועיים, ואני אראה לכם את המשך הגרפים האלה הולכים ועולים.

אפרת אפללו: וזה שקפים של המגזר הערבי.

אפרת אפללו: אנחנו רואים שבכל המגזרים יש עלייה, ויותר עלייה בקבוצות הגיל היותר-צעירות.

אפרת אפללו: עכשיו, אני הכנתי לכם שקפים שהם יותר רלוונטיים לגילאי חינוך ממש.

אפרת אפללו: פילחנו את 0–18 לקבוצות גיל יותר צעירות.

רם שפע: יוראי, צעירים לא אמורים לשבת כל כך קרוב לשקף.

רם שפע: אה, אתה עם עדשות?

רם שפע: בסדר.

אורלי פרומן: זה צעירים שלא אכלו גזר.

מרב מיכאלי: יש פה אווירת סוף קורס.

רם שפע: לא, ממש לא.

רם שפע: הוועדה תמיד שומרת לעצמה את הזכות גם לנהל דיונים ענייניים וגם קצת לדבר בהומור, זה חלק חשוב מהפרלמנט.

צופית גולן: זה עוד - - - יודעים לקרוא גרפים, כי הם היו בבית ספר.

אפרת אפללו: לא, זה נשמע כאילו - - -

רם שפע: לא.

רם שפע: אפרת, גם בדיונים הקודמים היה פה - - -

אפרת אפללו: זה done deal, זה לא משנה מה תגידי עכשיו.

רם שפע: לא, ממש לא.

אפרת אפללו: פה בעצם מה שאתם יכולים לראות זה מספר המאומתים במערכת החינוך ביחס למספר המאומתים באוכלוסייה.

אפרת אפללו: הגרף האדום התחתון זה התלמידים, הגרף הצהוב זה כלל האוכלוסייה, והירוק זה אנשי הצוות.

רם שפע: יפה.

צופית גולן: - - -

אפרת אפללו: יש עלייה - - -

רם שפע: צופית, די, זה לא מתאים.

רם שפע: לא, זה גם לא נעים, גם לי.

אפרת אפללו: ממש ממש לא נעים.

רם שפע: אוקיי, בבקשה, אפרת.

אפרת אפללו: אני אומרת שמערכת החינוך, אחוז התחלואה במערכת החינוך – ואני שמה רגע בצד נמצאים בבית ספר, לא נמצאים בבית ספר – בגילאי מערכת החינוך, כולל עובדי הוראה, עומד על 30%–35% מכלל התחלואה באוכלוסייה כבר חודשים.

אפרת אפללו: מאז שפתחנו זה המגמה, אתם יכולים לראות שהאחוזים לא משתנים.

אפרת אפללו: זאת אומרת, זה משהו שנכון שהוא בהלימה לגודלה באוכלוסייה - - -

רם שפע: לא.

רם שפע: מה שאמרת עכשיו לא תואם את הגרף.

אפרת אפללו: אתם לא רואים את האחוזים, אבל כן.

אורלי פרומן: אבל חשוב לציין שזה לאו דווקא הדבקה בתוך מערכת החינוך.

אפרת אפללו: אני יודעת.

אפרת אפללו: על זה אני גם אגיד.

מאיר כהן: זה גרף צבע - - -

רם שפע: כן, אבל אם הפער בין הכתום לאדום גדל, זה אומר שחלקם היחסי קטן.

אפרת אפללו: הוא לא גדל.

אפרת אפללו: ואין פה את האחוזים, אבל פשוט הגרף הזה - - -

רם שפע: אין פה אחוזים, אבל אני רואה את הגרף.

אפרת אפללו: לא.

אפרת אפללו: האחוזים הם בין 30% ל-35%, קבוע, גם היום בבוקר, תיכף אני אוציא אם אתה רוצה.

רם שפע: לא נראה ככה, אבל בסדר.

רם שפע: בלי אחוזים זה - - -

אפרת אפללו: אני רוצה להגיד רגע לגבי מה שחברת הכנסת - - - וזה חשוב.

רם שפע: רגע, חבר'ה, בוא ניתן לה לסיים.

אפרת אפללו: אפשר להעביר בינתיים לשקף הבא, ואני אראה לכם עוד דברים, יותר בחלוקה - - -

רם שפע: אפרת, רק לשאול שאלה.

רם שפע: השקף הזה, אם אני מבין נכון, אומר: אין משמעות אם יש לימודים או אין לימודים, האחוז נשאר כל הזמן סטטי.

אפרת אפללו: בין 30% ל-35%, והיה לנו שגם 36% ו-37%, זה משתנה.

יוראי להב-הרצנו: אז זה לא משנה אם הלימודים נפתחים או נסגרים.

רם שפע: בסדר, חבר'ה, עכשיו אנחנו בדיון על נתונים, לא בדיון על השלכות.

רם שפע: אחרי זה נעשה השלכות.

אפרת אפללו: פשוט תסתכלו, זה אותו דבר.

אפרת אפללו: אני לקחתי את קבוצות הגיל 0–18, ואנחנו מחלקים אותם לקבוצות הגיל שאנחנו מכירים במערכת החינוך.

אפרת אפללו: הגרף השמאלי העליון זה מספר בדיקות שמבוצעות, ואתם רואים שהוא נמצא גם במגמת עליה, וחלק מזה בגלל שיש הרבה מאוד תחלואה בחינוך, כי הרי הורים לא לוקחים את הילדים שלהם להידגם שלא לצורך.

אפרת אפללו: אבל ברגע שיש בידודים, ברגע שיש תחלואה בגנים, ברגע שיש תחלואה בכיתות, בתי ספר, התפרצויות שיש לנו המון, אז הדיגומים עולים.

אפרת אפללו: ולכן אתם גם רואים פה עלייה במספר הבדיקות.

אפרת אפללו: עלייה במספר המאומתים החדשים – תסתכלו בגרף הימני העליון בכל קבוצות הגיל.

אפרת אפללו: כמובן שפה שבקבוצות הקטנות יותר העלייה היא פחות משמעותית, אבל תסתכלו בקבוצה הגיל 15–17, אחריה קבוצת הגיל 12–14, אחריה קבוצת הגיל 10–12, שזה כיתות ה'–י"ב – יש עלייה, והעלייה היא לא מבוטלת.

אפרת אפללו: אתם יכולים לראות גם את השטחים.

אפרת אפללו: אם אנחנו ניקח בגרף הימני התחתון, השטח הירוק זה 15–17, מתחתיו האפור זה 12–14, 10–11 ו-6–9.

אפרת אפללו: אז אפשר לראות שזה בהחלט נתח מאוד מכובד מכלל המאומתים במערכת החינוך.

אפרת אפללו: עכשיו, אנחנו הבנו את הצורך בפתיחה של י"א-י"ב, למרות שמבחינתנו היינו משאירים גם את קבוצת הגיל הזו בהמשך למידה מקוונת, בגלל שזו קבוצת גיל שבה יש הדבקה מאוד משמעותית, אפילו יותר ממבוגרים.

אפרת אפללו: אתם יכולים לראות מספר מאומתים חדשים גבוה מבמבוגרים, ואנחנו מבינים את הצורך.

אפרת אפללו: אם נסתכל על המגזר הכללי – המגזר הכללי זה בעצם ללא חרדי וערבי.

אפרת אפללו: ארצי זה כולם, כללי זה ללא חרדי וערבי.

אפרת אפללו: גם פה אנחנו רואים את המגמות, שזה עלייה.

אפרת אפללו: יש לי פשוט עוד הרבה שקפים, אז תעבירו, שאני אוכל להגיע לדברים שפחות התייחסנו אליהם.

אפרת אפללו: גם במגזר החרדי אנחנו רואים עלייה, יותר בקבוצת הגיל 17–23, אבל בכל קבוצות הגיל.

קריאה: אפרת, אפשר שאלה קטנה?

תהלה פרידמן: 17–23 זה ישיבות.

אפרת אפללו: רגע, אני אסיים.

אפרת אפללו: תרשמו, כמו שאני רשמתי את כל ההערות שלכם.

רם שפע: לא, אבל זה מאוד מרשים, האיפוק פה, כי יש פה המון נתונים שמייצרים המון סימני שאלה.

אפרת אפללו: אלה הנתונים של משרד הבריאות.

אפרת אפללו: אני לא מתווכחת עם הנתונים של משרד החינוך.

רם שפע: אין סימן שאלה על הנתון אלא על המשמעויות.

אפרת אפללו: בסדר.

אפרת אפללו: ואלה הנתונים של המגזר הערבי.

אפרת אפללו: עכשיו אני רוצה להראות לכם יחס הכפלה.

אפרת אפללו: מה זה יחס הכפלה?

אפרת אפללו: כמות הנדבקים בשבוע האחרון, לחלק לכמות הנדבקים בשבוע לפני.

אפרת אפללו: ואנחנו עשינו לכם פה חיצים מאוד ברורים עם מועדי הפתיחה של כל שלב.

אפרת אפללו: החץ הראשון זה גנים.

אפרת אפללו: ולכן חשוב על כל שקף, על כל קבוצת גיל שאנחנו מסתכלים, להסתכל על החץ הרלוונטי, האם באמת הפתיחה השפיעה.

אפרת אפללו: עכשיו, באופן כללי יש עלייה בתחלואה במדינה, ולכן צריך לקחת את זה בחשבון ולהבין שהכול משפיע על הכול.

אפרת אפללו: שוב, אני חוזרת למשפט הראשון שאמרתי: אי-אפשר לנתק את החינוך מהתחלואה במדינה.

אפרת אפללו: אם נסתכל על גילאי 0–2, וגם השקופית הבאה גילאי 3–5, אז אנחנו בעצם נסתכל על החץ הצהוב, הקו המקווקו השחור, ממנו והלאה, זה בעצם השפעה של פתיחת הגנים.

אפרת אפללו: הגנים נפתחו ב-18 באוקטובר, בערך עשרה ימים אחרי זה, 27, 28 באוקטובר אנחנו מתחילים לראות את ההשפעה.

רם שפע: איך זה יכול להיות?

רם שפע: אתם הצגתם נתונים פה לפני שבועיים, שהגנים עלו ב-0.003 בערך.

אפרת אפללו: שנייה, זה יחס הכפלה.

אפרת אפללו: זה אומר שהיחס עולה.

רם שפע: אבל לא יכול להיות שהיה כזה יחס הכפלה.

אפרת אפללו: איזה נתונים?

אפרת אפללו: מי הראה נתונים?

אפרת אפללו: אולי משרד החינוך הראה נתונים.

אפרת אפללו: אני לא הייתי פה לפני שבועיים.

רם שפע: לא, אתם.

רם שפע: הרי בגנים ראינו שלא הייתה תחלואה כמעט בכלל.

אפרת אפללו: יש.

אפרת אפללו: בגלל זה היחס הוא יותר קטן והעלייה יותר מתונה.

אפרת אפללו: גם בגילאי 3–5 המגמה היא מגמת עלייה, כי אין מה לעשות, יש עלייה, אבל היא קטנה, נכון.

אפרת אפללו: שקף הבא.

אפרת אפללו: גילאי 6–9 זה כיתות א'–ד', ואז בזה אנחנו בעצם רואים את מגמת העלייה מהחץ האדום, שזה עומד על יחס הכפלה של קרוב ל-1.5, זאת אומרת שכל ילד מדביק בממוצע 1.5 אנשים.

אפרת אפללו: שקף הבא.

אפרת אפללו: זה גילאי 10–11, זה כיתות ה'-ו', אנחנו נסתכל על החץ הכחול.

אפרת אפללו: 12–14 זה ז'–ט', שזה בעצם החץ הסגול, שהוא אחרי י'–י"ב, כי אם אתם זוכרים, פתחנו את ז'–ט' אחרי שפתחנו את י'–י"ב.

אפרת אפללו: ו-15–17 זה החץ הצהוב.

אפרת אפללו: עכשיו, אם נסתכל רגע על הרמזור, אז פה זה מאומתים ל-10,000 תושבים.

אפרת אפללו: זאת אומרת שלוקחים את קבוצת הגיל 0–2, את כל הילדים שהם בתוך הרשויות בקבוצת הגיל הזו, ואת מספר המאומתים ל-10,000 בקבוצת הזו.

אפרת אפללו: אז אפשר לראות פה שזה באמת נמוך, שיחסית המספרים הם יותר נמוכים, ולכן באמת בגנים אמרנו שזה בסדר, וגם ירדנו מהרבה מאוד דרישות שחשבנו שהיו יכולות יותר להתאים, כמו קפסולות וכאלה, אבל זה בסדר.

אפרת אפללו: גילאי 3–5 כבר מתחילים לראות טיפה יותר תחלואה, ואפשר לראות שיש מגמת עלייה בכל הרשויות.

אפרת אפללו: נכון שבצהובות ובירוקות יש פחות, אבל היום מספר הרשויות האדומות, הכתומות והצהובות הולך ועולה.

אפרת אפללו: אי-אפשר להגיד שרוב הרשויות הן ירוקות או צהובות.

אפרת אפללו: כל יום יש לך יותר רשויות שנכנסות לצבעים.

אפרת אפללו: ברגע שאתה פותח, אז רשות שהיום היא ירוקה יכולה להיות מחר צהובה, ואתה פתחת שם את החינוך, יש פה איזשהו סיכון מאוד משמעותי.

אפרת אפללו: גילאי 6–9, כבר אפשר לראות שהמספרים עולים.

צופית גולן: זה מטורף.

אפרת אפללו: מה את מצביעה?

אפרת אפללו: אני כל הזמן רואה את היד שלך בתוך הגרף שלי.

צופית גולן: הוא לא נתן לי להגיב.

אפרת אפללו: בסדר, אז תחכו.

צופית גולן: אדומות וכתומות אנחנו מצדדים, אבל לא בערים כתומות וירוקות.

אפרת אפללו: יש מגמת עלייה בכל הרשויות.

אפרת אפללו: וכרגע אמרתי, כל יום נכנסות יותר ויותר רשויות.

אפרת אפללו: אם אנחנו לא נעשה סגר, עוד שנייה כל המדינה תהיה אדומה, אתם לא מבינים?

מירום שיף: - - - בין כתום לצהוב.

אפרת אפללו: שנייה, אני אסיים.

אפרת אפללו: עוד פעם, זה לא שאנחנו לא מאפשרים לימודים, אבל ה'–י' צריכים לעשות משהו.

צופית גולן: אמרו לי לשתוק אז אני שותקת, אבל תסתכלי צהוב וירוק.

אפרת אפללו: אני מכירה את השקפים האלה טוב מאוד.

אפרת אפללו: אני מציגה נתונים, אני לא מסתירה.

אפרת אפללו: אם הייתי רוצה להסתיר - - -

צופית גולן: אין בעיה.

צופית גולן: אבל אם אנחנו כבר מתייחסים - - -

אפרת אפללו: ההסתכלות כרגע היא רוחבית.

אפרת אפללו: סגר זה סגר.

צופית גולן: אבל ערים שלא מקפידות, שיהיו בסגר.

מירום שיף: מאה אחוז.

מירום שיף: מה זה קשור לחינוך אבל?

אפרת אפללו: נמשיך בבקשה.

אפרת אפללו: 12–14, אפשר גם כן לראות את התחלואה, שעולה גם בערים הצהובות והירוקות – כן, מה לא?

אפרת אפללו: אומנם יותר קטנה, אבל קיימת.

אפרת אפללו: צופית, אי-אפשר להתעלם, אי-אפשר להגיד: בחינוך אין תחלואה.

אפרת אפללו: אי-אפשר להגיד את זה.

צופית גולן: לא אמרנו את זה.

אפרת אפללו: תקשיבו, זה מה שאני אומרת, המדינה צריכה להבין שכרגע צריך לעצור.

אפרת אפללו: אם אתם רוצים שאנחנו נחזיר את החינוך, זה ייקח ארבעה, חמישה, שישה שבועות לצאת מהסגר.

אפרת אפללו: אם אנחנו נגיד: בואו נעצור רגע הכול - - -

צופית גולן: אנחנו מבינים, אבל היו חסרים לי שני חיצים בגרפים הקודמים שלך: מתי פתחו מסחר ומתי היה חנוכה?

צופית גולן: כי אם מסתכלים על עלייה צריך לשים את הכול - - -

אפרת אפללו: בשקפים הראשונים היה כתוב.

צופית גולן: לא, בשקפים האלה.

צופית גולן: כשאת מציינת מתי פתחת את בתי הספר, תצייני מתי פתחת מסחר ומתי פתחת חנוכה, ואז נראה איך החיצים עולים.

אפרת אפללו: ההסתכלות של משרד הבריאות היא הסתכלות רוחבית על כלל מערכת החינוך.

מרב מיכאלי: כן, אבל היא לא שואלת על מערכת החינוך, היא אומרת בצדק: מתי נפתחו דברים אחרים?

מירום שיף: אפרת, אין פה עלייה.

מירום שיף: סליחה, אין פה עלייה.

אפרת אפללו: ההסתכלות שלנו היא רוחבית.

אפרת אפללו: אין באמת הרמטיות במדינת ישראל.

אפרת אפללו: אי-אפשר להגיד: אנחנו נפתח בירוקות, בצהובות.

אפרת אפללו: זה כמו שדיברו על המסחר, שסגרו מסחר ביישובים מסוימים, אבל תושבים מערים אחרות הגיעו למסחר במקומות שכביכול התחלואה שם נמוכה.

מרב מיכאלי: אבל יש דברים - - -

רם שפע: משפט נורמטיבי, בלי התייחסות – לא, היית באמצע משפט.

רם שפע: לא, קטעתי אותה כדי שלא תפריע לך.

אפרת אפללו: אוקיי.

אפרת אפללו: אני אומרת שאין באמת הרמטיות במדינת ישראל.

אפרת אפללו: עוד פעם, אני אומרת: צריך לנהל פה סיכונים.

אפרת אפללו: י"א-י"ב זה באמת קריטי, אנחנו יודעים שבאמת צריך לתת מענה לנושא הבגרויות, אבל מכיתות ה' ומעלה, אנחנו רואים שיש עלייה מאוד משמעותית בתחלואה.

מירום שיף: למה, החינוך שלהם לא חשוב?

אפרת אפללו: לא, אני לא אומרת שהיא לא חשוב, אבל אי-אפשר - - - בכל דבר עכשיו למה כן ולמה לא.

רם שפע: היא לא אמרה את זה.

אפרת אפללו: אנחנו מבינים את הנושא של י"א-י"ב, ולכן זה מתאפשר, אבל צריך להפחית קישוריות, צריך להפחית מגעים, וזה נכון לכל ההחלטות.

אפרת אפללו: עכשיו, אני פה בתור ראש דסק חינוך, וזו ועדת חינוך, אבל ההחלטות האלה זה החלטות רוחביות לגבי הרבה מאוד דברים אחרים שהוחלט לסגור, וגם מערכת החינוך – ה'–י' לצערנו זה כרגע מה שאנחנו צריכים לסגור.

אפרת אפללו: אתם צריכים להבין שאתם לוקחים סיכון מאוד חמור, כי במערכת החינוך, אין מה לעשות, יש התקהלויות.

אפרת אפללו: חבר הכנסת יוראי להב דיבר על משל"ט חינוך – אנחנו עובדים בשיתוף פעולה צמוד עם משל"ט חינוך של משרד הבריאות כדי לקטוע שרשראות הדבקה, לצערנו זה עדיין לא מספיק טוב.

אפרת אפללו: היינו רוצים שזה יהיה יותר טוב.

אפרת אפללו: ברגע שזה יהיה 100%, נוכל להגיד: נכון, אבל שלוש עד שבע שעות - - -

תהלה פרידמן: אבל, אפרת, אין עלייה בהדבקה אצל המבוגרים, שבסוף כל המאמץ הוא להגן עליהם.

תהלה פרידמן: ראינו, הגרף שלהם סטטי, גיל 80 סטטי.

תהלה פרידמן: את הראית.

רם שפע: לא סטטי, העלייה שלו הרבה יותר איטית, זה נכון.

אפרת אפללו: כי ה-80 פלוס בבית, כי הם יודעים - - -

תהלה פרידמן: אבל גם ה-60 ומשהו מוגנים.

אפרת אפללו: אבל תקשיבו, ילדים, גם אם הם לא נמצאים במערכת החינוך, הראינו גם תחלואה כביכול במקומות שילדים לא נמצאו במערכת החינוך, הם עדיין יכולים להיות חולים, להידבק מההורים שלהם או שהמורים נדבקים.

אפרת אפללו: וברגע שמערכת החינוך תהיה פתוחה הם ייכנסו ויביאו את התחלואה לחינוך.

אפרת אפללו: זה לא שהם יידבקו בתוך מערכת החינוך, אנחנו צריכים להבין שאם ילד חולה במערכת החינוך, זה מקום שיש שם התקהלות, לא משנה כמה שננסה, אנחנו נכנסים לחורף.

תהלה פרידמן: אני מבינה, אבל זה לא כל כך מסוכן שהם נדבקים.

מרב מיכאלי: הם מדביקים אחרים, זה מה שהיא אומרת.

אפרת אפללו: אנחנו צריכים רגע לעצור.

אפרת אפללו: לעצור.

אפרת אפללו: אנחנו לא מדברים על נצח.

רם שפע: רגע, רק משפט, בלי התייחסות לנתונים.

רם שפע: אפרת, קודם כול אני רוצה להביע הערכה לזה שאת פה, וכולנו חושבים הפוך.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

אפרת אפללו: וזה לא יעזור מה שתגידי.

רם שפע: לא נכון.

רם שפע: אנחנו ננהל דיון ענייני על הנתונים.

מרב מיכאלי: כן, כן.

רם שפע: ואני מבקש גם מכם, חברי הכנסת, אנחנו לא תוקפים אותך אישית.

רם שפע: זה בסדר שיש בינינו פער בתפיסה על איך נכון לנהל את המדיניות, אבל אני באמת רוצה שנשאיר פה את הדיון בצורה עניינית והגונה, אפרת וטל הן שתיים ואנחנו הרבה.

רם שפע: אז זה בסדר גמור שנשאל את השאלות על הנתונים, גם אם יש לנו, וגם לי יש, הרבה אי הסכמות לגבי הפילוחים או לגבי המשמעות וההשלכות, אבל רק היה לי חשוב להגיד את זה.

רם שפע: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אמרת, אפרת, שמשרד הבריאות מסתכל בצורה רוחבית.

מרב מיכאלי: צריך להגיד על חלק מזה שזה מה שאנחנו מלינות עליו, שההסתכלות הרוחבית היא מוזרה.

מרב מיכאלי: כמו למשל הדבר הזה שפתחו הרבה דברים, אבל לא פתחו נניח גני חיות, מקומות שמסתובבים בהם בחוץ, פתוח.

אפרת אפללו: זה סגר.

אפרת אפללו: עד היום זה פתוח.

מרב מיכאלי: אין חולקת על זה שאם כולם ישבו סגורות וסגורים בבית, נקודה, אז תהיה הרבה הרבה פחות הדבקה.

מרב מיכאלי: אבל זה בכלל לא על הפרק.

מרב מיכאלי: עכשיו, לעומת זאת, יש דברים שאת הנזק שלהם אפשר לתקן בכסף, יש דברים שאי-אפשר לתקן את הנזק שלהם בכסף.

אפרת אפללו: זה המשפט האחרון שלא אמרתי, שצריך למצוא את הדרך בסגר לתת מענה לילדים האלה שבכיתות ה'–י' – ביחד, משרד הבריאות, משרד החינוך, אתם, רשויות מקומיות

מרב מיכאלי: אבל לא מצאו עד עכשיו.

אפרת אפללו: לתת מענה, לעזור להם בתקופה הזו של הסגר, כדי - - - תוכל לחזור לפחות למה שהיה עד עכשיו.

מרב מיכאלי: אבל, אפרת, הדבר הכי דחוף שצריך להיות, שבתי ספר ימצאו דרך כמה שיותר ללמוד בחוץ.

מרב מיכאלי: זה למשל צריכה להיות הנחיה גורפת, שכמה שיותר יצאו החוצה.

מרב מיכאלי: אגב, אפילו בתוך בית הספר, בתוך שטח בית הספר, שישבו בחוץ.

אומרת לך: ברור שאיזשהו סיכון של הדבקה יש.

אומרת לך: צריך לעבוד גם ביד אחת בכמה שיותר מאמץ לצמצם את ההדבקה בתוך מערכת החינוך, וביד השנייה לסגור הרבה יותר דברים שהם לא קשורים למערכת החינוך, ושאת הנזק שלנו אפשר לבקר בצורה יותר אפקטיבית.

אומרת לך: אבל אני באמת אומרת לך: אנחנו רואות ורואים שהנזק מסגירת מערכת החינוך הוא דרמטי מאוד, והמחיר שלו הוא באמת בכייה לדורות.

תהלה פרידמן: אנחנו גם לא שומעים מכם שחינוך ייסגר אחרון.

רם שפע: כי הם פתחו שני שליש.

תהלה פרידמן: כל חגיגת הטיסות האלה לדובאי והקניונים, ומערכות חינוך שלא סוגרים - - -

מרב מיכאלי: כן, תסגרו את נתב"ג.

רם שפע: אני רוצה רגע לקטוע אתכם, כי יש פה אנשים שהבטחתי להם את זכות הדיבור והם יורדים מהקו.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לאפשר לפרופ' רבקה כרמי, לשעבר דיקנית בית ספר לרפואה וגם נשיאת בן גוריון וגם יושב-ראש ועדת ראשי האוניברסיטאות, בקיצור מבינה איזה דבר או שניים בעניין, וגם כרגע נציגה של מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה.

רם שפע: בבקשה, פרופ' כרמי.

רבקה כרמי: שלום, בוקר טוב, תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה.

רבקה כרמי: כפי שאמרת, קודם כול אני נמנית על מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה.

רבקה כרמי: אני מקווה שהמסמך מהבוקר עומד בפניכם.

רבקה כרמי: אנחנו חושבים שהסגר הזה הוא רע, מזיק, לא מידתי, והבאנו נתונים נכונים לעומת אלה שמובאים במסמך שעומד בפני חברי הממשלה.

רבקה כרמי: אבל אני כאן בכובעי כרופאת ילדים.

רבקה כרמי: בכובע הזה קודם כול אני לא רוצה להעיר להצגה של משרד הבריאות, כי אני חושבת שהנתונים שהובאו בצורה מאוד מדעית וחכמה אינם רלוונטיים לענייננו בכלל.

רבקה כרמי: אני רוצה לומר לכם, שמתחילת המשבר אני עוקבת באופן כמעט אובססיבי אחרי הנתונים של תחלואה בילדים ברחבי העולם – בעיקר בארצות הברית אבל ברחבי העולם.

רבקה כרמי: והיום, אחרי שנה שלמה של מגפה, יש לנו הרבה מאוד נתונים, הרבה מאוד נתונים, וגם סקרים גדולים שאוספים את הנתונים, זה נקרא meta-analysis, שאוספים נתונים מרחבי העולם ל-databases מאוד מאוד גדולים.

רבקה כרמי: אין לי סיבה לחשוב שמדינת ישראל מתנהגת אחרת מרוב מדינות העולם בנושא הזה של מחלת ה-Covid והאופן שבו המחלה עוברת בין הילדים ומהילדים למבוגרים.

רבקה כרמי: כל המחקרים האלה מראים שילדים מדביקים, נדבקים ברוב המקרים אומרים קצת פחות אבל לא בהכרח, אבל אם הם מדביקים הם מדביקים בעיקר את שכבת הגיל שלהם ולא מחוץ לזה.

רבקה כרמי: וזה דבר ברור וידוע ומוכח מדעית לחלוטין.

רבקה כרמי: הראו גם שהמורים – אני מדברת על מחקרים בעולם – נדבקים בעיקר בקהילה, לא בבתי הספר, בהנחה כמובן שנשמרים כל אמצעי המיגון וההגנה.

רבקה כרמי: ה-CDC, ה-Center for Disease Control בארצות הברית, הודיע שבתי ספר בטוחים הרבה יותר מהחוץ, כי יש בהם יותר פיקוח ויש בהם יותר הכלה והחוץ מסוכן הרבה יותר.

רם שפע: זה הסיפור.

רבקה כרמי: אני לא רוצה לחזור על דבריהן של מרב מיכאלי ורותם ידלין, הן צודקות לחלוטין.

רבקה כרמי: המחקרים מראים שהמחירים שילדים משלמים הם מחירים קשים ביותר.

רבקה כרמי: זה לא רק אצלנו – בכל רחבי העולם.

רבקה כרמי: גם המחיר החינוכי, גם המחיר הנפשי, כל המחירים האלה הם דברים לטווח רחוק.

רבקה כרמי: אין שום סיבה בעולם, באמת שאין סיבה בעולם לסגור את מערכת החינוך.

רבקה כרמי: אין שום הבנה מדוע ועל סמך מה התקבלה ההחלטה הזאת.

רבקה כרמי: זו החלטה רעה ולא נכונה.

רבקה כרמי: וברוב מדינות העולם, חברים וחברות, גם בכאלה שעשו סגרים מכל מיני סוגים, ברובם לא סגרו את מערכות החינוך.

מאיר כהן: נכון מאוד.

רבקה כרמי: אני חושבת שצריך להתייחס לנושא הזה ברצינות רבה מאוד.

רבקה כרמי: אמרתי קודם לכן: הסגר כולו הזוי, לא נכון ומזיק, אבל בוודאי ובוודאי הסגירה של מערכת החינוך.

מרב מיכאלי: אדוני, באימא שלך, בוא נצביע.

אפרת אפללו: אני חייבת להגיב בשני משפטים.

רם שפע: כן.

רם שפע: תודה רבה, פרופ' כרמי.

אפרת אפללו: אני מאוד מכבדת את פרופ' כרמי, היא הייתה נשיאת אוניברסיטת בן גוריון בתקופה שבה למדתי, וזה לא קשור, אבל אנחנו ראינו, ויש לנו גם כן נתונים על שרשראות הדבקה אצלנו, שעדיין לא מובאים כי הם עדיין בעיבודים סופיים, אבל מראים שילדים לא מדביקים רק את שכבת גילם אלא מדביקים את ההורים שלהם באחוזים מאוד גבוהים וגם את הסבים שלהם.

אפרת אפללו: צריך לזכור את זה.

רם שפע: נתונים שאין אותם פה כרגע?

אפרת אפללו: עוד לא הצגתי אותם, אבל אנחנו עובדים על עיבודים סופיים, ואם נקבל אישור אנחנו נוכל להציג אותם גם.

אפרת אפללו: אני אומרת שאל תשכחו שאם הילדים נדבקים במערכת החינוך, ואני אמרתי גם: היו לנו הרבה מקרים לצערי של התפרצויות של 10 ו-15 ילדים מאומתים וארבעה וחמישה מורים, כי מורים, אל תשכחו, עוברים בין קבוצות, הם חולים.

אפרת אפללו: יש הרבה ילדים שהם אסימפטומטיים, אתם זוכרים את הסקר הסרולוגי, הצגנו את הנתונים פה בספטמבר.

אפרת אפללו: הם הולכים הביתה, והם יכולים להדביק את ההורים שלהם ואת הסבים שלהם.

אפרת אפללו: וזה סיכון מאוד מאוד משמעותי שאתם לוקחים ברגע שאתם לא מאשרים את התקנות, כי ברגע שפחות ילדים יגיעו למערכת החינוך, אז הסיכוי שהתחלואה תגיע מהחינוך אל ההורים הוא יותר נמוך.

רבקה כרמי: הסיכון הזה בטל ב-60 לעומת כל הסיכונים האחרים.

צופית גולן: אפרת, לא התייחסת לכל נושא הבדיקות.

צופית גולן: אם הם כל כך מסוכנים, אז תבדקו אותם, פשוט תבדקו.

מרב מיכאלי: לא, וגם יש דרך להתגונן, שהם יהיו רחוקים מסבא וסבתא שלהם, זה דבר שהציבור התרגלה לשמור עליו.

מרב מיכאלי: ואת החיסון של המורות והמורים הוחלט כבר להעלות מדרגה.

מרב מיכאלי: יש דרכים להתגונן נגד הדבר הזה.

מרב מיכאלי: הפתרון לסכנות שאת מציגה לא יכול להיות סגירת המערכת.

רם שפע: יש פה עוד שאלה של יוראי, בבקשה.

יאיר גולן: אני חושב שאנחנו מחמיצים פשוט עניין אחד עקרוני.

יאיר גולן: העניין שאנחנו מחמיצים הוא שבשביל מה יש רמזור?

יאיר גולן: הרי רמזור זה בדיוק בשביל זה, לקבוע איפה יש תקנות ואיפה אין תקנות.

רם שפע: זכות הדיבור לחבר הכנסת להב הרצנו.

יוראי להב-הרצנו: ד"ר אפללו, את אומרת הרבה מאוד פעמים בדיון שאנחנו יודעים מה אנחנו רוצים להצביע ואנחנו לא מקשיבים לדברייך.

אפרת אפללו: לא אמרתי שאתם לא מקשיבים, פשוט אני לא בטוחה שזה יצליח להשפיע.

יוראי להב-הרצנו: זה משפיע.

יוראי להב-הרצנו: אני באמת באתי בנפש חפצה להקשיב לדברים שלך.

יוראי להב-הרצנו: את אשת המקצוע ואני מקשיב לאנשי מקצוע.

יוראי להב-הרצנו: יש לי שתי שאלות אגב המצגת שהצגת: ראשית כול, אני רוצה להבין, בהינתן מה שחברת הכנסת מיכאלי ופרופ' כרמי אמרו, לגבי הסיכון הפחות של הידבקות ועליית התחלואה בחוץ, למה אתם סוגרים את תנועות וארגוני הנוער?

יוראי להב-הרצנו: למה אתם לא מאפשרים דווקא להם להמשיך את הפעילות שלהם?

יוראי להב-הרצנו: זה מבוצע בקבוצות קטנות, מתחת לכיפת השמיים, ואפשר להמשיך אותה.

יוראי להב-הרצנו: בהקשר הזה גם הנושא של טיולים ופעילות בשטח הפתוח בשמורות טבע זו דרך נהדרת להמשיך את הרצף החינוכי בלי לקטוע אותו.

יוראי להב-הרצנו: זאת שאלה ראשונה.

יוראי להב-הרצנו: השאלה השנייה, הצגת פה בגרף שלך, ד"ר אפללו, גרף שמדבר על עליית התחלואה, והוספת משפט שבעיניי עושה שכל.

יוראי להב-הרצנו: בגרף שהצגת אמרת שעליית התחלואה לא קשורה לפתיחת או סגירת מערכת החינוך, זאת אומרת שהתחלואה נשארת זהה גם כשיש לימודים פתוחים.

יוראי להב-הרצנו: אם זה אם זו האמת ואלו הנתונים, למה לסגור את מערכת החינוך?

אפרת אפללו: החשש הוא שהיא תעלה.

אפרת אפללו: עוד פעם, אתה מייצר עוד התקהלויות - - -

יוראי להב-הרצנו: שנייה, אנחנו מקבלים החלטות לפי הנתונים, לא לפי חששות.

יוראי להב-הרצנו: פניקה לא מנהלת אותנו.

יוראי להב-הרצנו: ואם הנתונים שאת הצגת פה, שעל בסיסם אנחנו מקבלים את ההחלטות, עם הנתונים שאת הצגת, אם הפרשנות הרפואית שלך, המקצועית, אומרת שאין קשר בין עליית התחלואה לפתיחת מסגרות החינוך, אז למה לסגור?

אפרת אפללו: לא אמרתי שאין קשר, אמרתי שזה בהלימה לעלייה בתחלואה הכללית באוכלוסייה.

אפרת אפללו: ואם אנחנו רוצים לעצור את העלייה הזו, אנחנו צריכים גם בחינוך.

יוראי להב-הרצנו: לפי הנתונים שלך יש קשר?

אפרת אפללו: בטח שיש קשר.

אפרת אפללו: אמרתי גם כמה פעמים, שיש תחלואה ויש התפרצויות במוסדות במספרים מאוד גבוהים.

אפרת אפללו: ולכן גם הצגתי בהתחלה את זה שמספר הבדיקות עולה בצורה משמעותית, כי אנחנו כן דוגמים.

יוראי להב-הרצנו: אבל הגרף לא משקף את זה, את מה שאת אומרת, הגרף משקף עלייה שלא מושפעת מפתיחת מערכת החינוך.

אפרת אפללו: דווקא בגרפים של יחס הכפלה הראיתי שיש מגמת עלייה בכל קבוצות הגיל עם הפתיחות.

אפרת אפללו: הראינו גם בגרפים הראשונים, עם כל המועדים, הראינו את העלייה בתחלואה.

אפרת אפללו: זה הכול קשור.

אפרת אפללו: אי-אפשר לנתק את החינוך מהתחלואה במדינה.

אפרת אפללו: אי-אפשר.

יוראי להב-הרצנו: אוקיי.

יוראי להב-הרצנו: לגבי החינוך הבלתי-פורמלי?

אני אומרת: אני לא אומרת שתנועות הנוער לא, אבל זה יכול להיות גם שם.

אני אומרת: ואנחנו צריכים רגע, עוד פעם, לשנס מותניים, לעצור רגע.

אני אומרת: אם אנחנו רוצים שזה יהיה קצר, לעצור הכול, להגיד: מה שחייב להישאר פתוח יישאר, כמו גנים–ד', י"א-י"ב.

אני אומרת: מה שלא חייב, בוא נעצור רגע לשבועיים, שלושה, ארבעה, חמישה.

רם שפע: הפער הוא על הלא-חייב.

צופית גולן: עצרנו, אפרת, הם כבר תשעה וחצי חודשים בבית.

רם שפע: הלא-חייב הוא בדיוק שאלת המדיניות.

אפרת אפללו: לא נכון, כי אנחנו החזרנו אותם - - -

רם שפע: חבר'ה, בואו נשמור על הדיון מסודר.

אורלי פרומן: אבל על זה הוויכוח, מה זה חייב או לא חייב.

מירום שיף: למה אתם לא מתייחסים לפגיעה הנפשית שלהם?

רם שפע: בסדר, אז בשביל זה אנחנו פה.

אפרת אפללו: צריך למצוא פתרון ביחד לשבועיים, שלושה, ארבעה האלה.

רם שפע: כן, אבל אין פתרון.

רם שפע: ד"ר אפללו, אני מבין את דעתך, אבל אין פתרון.

רם שפע: בבקשה, יוראי, משפט אחרון.

יוראי להב-הרצנו: רק משפט אחרון לד"ר אפללו.

יוראי להב-הרצנו: כשהיינו בוועדת הקורונה, ושאלתי למה אי-אפשר לשחק טניס, אז התשובה של נציג משרד הבריאות זה החשש שהמתאמנים יישתו מאותו בקבוק מים.

יוראי להב-הרצנו: זה דומה קצת לתשובה שלך עכשיו בנוגע ללמה לא לפתוח את מסגרות החינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי, כי יש חשש שהם יפגשו את הסבים שלהם.

יוראי להב-הרצנו: אפשר בהסברה נכונה לוודא שהתלמידים לא פוגשים את הסבים והסבתות שלהם ולא פוגשים אוכלוסיות בסיכון.

אפרת אפללו: גם את ההורים שלהם הם יכולים להדביק.

אפרת אפללו: באחוזים גבוהים הם יכולים להדביק את ההורים.

אפרת אפללו: את הסבים ואת הסבתות – נכון, הם פחות מדביקים, אבל את ההורים הם מאוד מדביקים.

אפרת אפללו: אני לא יודעת מה זה בקבוק המים הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר, אם אין בעיה בלהיפגש בחוץ בקבוצות מבוקרות, הרי אנחנו מרמים את עצמנו, אותם תלמידים ייפגשו עם החברים שלהם, עם יותר חברים, בסביבה לא מבוקרת, הם לא יהיו עם מסכות.

יוראי להב-הרצנו: יש לנו אפשרות לעשות את זה במסגרת מבוקרת, שמורה או מדריכה בתנועה תגיד לחניך שלה: תשים את המסכה, כי זה מדבק, ואל תפגוש את סבא.

אפרת אפללו: בגלל שיש יכולת מבוקרת הסכמנו לפתוח את כל המסגרות האלה עד נקודת הזמן הזו.

אפרת אפללו: עכשיו זו נקודת זמן שצריך לעשות סגר.

יוראי להב-הרצנו: הסכמתם לשבועיים.

אפרת אפללו: אבל רגע, חזרנו מסגר.

יוראי להב-הרצנו: לא חזרנו מסגר, אנחנו במציאות של סגרים - - -

רם שפע: הילדים האלה לא חזרו ללמוד.

צופית גולן: הילדים האלה לא חזרו מהסגר, אפרת.

מירום שיף: מי חזר?

מירום שיף: ארבעה ימים זה לחזור?

אפרת אפללו: לא, אני מדברת על הבלתי-פורמלי.

רם שפע: חברים, למען המשך העניין בדיון, נמצאת איתנו יפה בן דוד, מזכ"לית הסתדרות המורים.

רם שפע: נשמח לשמוע את דעתך, יפה, בבקשה.

יפה בן דוד: שלום לכולם.

רם שפע: שלום, שלום, צוהריים טובים.

יפה בן דוד: צוהריים טובים.

יפה בן דוד: אני באמת רוצה להתייחס למה שנאמר פה, אבל אני רוצה להתייחס לדבריה של פרופ' כרמי, שאני מאוד מעריכה אותה גם כשהייתה נשיאת אוניברסיטת בן גוריון.

יפה בן דוד: נכון שבמדינות העולם לא סגרו את מערכת החינוך, אבל יש רק נקודה מאוד חשובה שלא ציינו אותה: במדינות העולם יש קבוצות קטנות.

יפה בן דוד: אנחנו בהסתדרות המורים טענו מתחילה פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר: לבצע קבוצות קטנות.

יפה בן דוד: אם היו מבצעים את הקבוצות הקטנות, תיכף נדבר על החיסונים, אפשר היה ללמד בשגרה את כל הכיתות מגנים עד י"ב, וגם אם היו סגרים המערכת הייתה פתוחה.

יפה בן דוד: אני כרגע סיימתי גם התייעצות עם המחלקה המשפטית שלנו.

יפה בן דוד: תראו, לא יעלה על הדעת שעובדי הוראה, שנמצאים היום בקו החזית בנושא של הקורונה, לא יחוסנו.

יפה בן דוד: והיום אנחנו שומעים וגם קוראים, שמנכ"ל משרד הבריאות אמר, שכרגע אין מספיק חיסונים לעובדי הוראה.

יפה בן דוד: אז ריבון העולמים, כולם רוצים להחזיר את עובדי ההוראה כולם לעבוד, כאשר אין מספיק חיסונים.

יפה בן דוד: אז בואו נתחיל לעשות מעשה, ולא רק לדבר, אלא לחסן ובמיידי.

יפה בן דוד: אז קודם תחסנו את מי שעובד.

יפה בן דוד: מי שעובד היום זה גנים עד כיתות ד', ויש את י"א-י"ב.

יפה בן דוד: קודם כול תחסנו במיידי את צוותי ההוראה הללו.

יפה בן דוד: כשיהיו חיסונים, כשיהיו כיתות קטנות, תפעילו את כל מערכת החינוך עד סוף השנה.

שני תנאים: ואני רוצה להגיד לכם, שיש רשויות שעדיין לא נתנו את אמצעי המיגון.

שני תנאים: אז גם אין אמצעי מיגון, גם לא יהיו חיסונים, אבל המערכת תעבוד רגיל.

שני תנאים: זה לא הולך.

שני תנאים: זה לא מקובל עלינו, ואנחנו מתנגדים בכל תוקף.

שני תנאים: אנחנו חייבים להגן על בריאותם.

שני תנאים: כשם שאתם רוצים – וגם אנחנו רוצים, שיהיה ברור, גם אנחנו רוצים שכל המערכת תפעל, אבל לא יהיה על חשבון בריאותם ושלומם של המורים.

שני תנאים: חברים, היו מקרים כבר שאנשים נפטרו מזה.

שני תנאים: אז יש עכשיו, תודה לאל, חיסון.

שני תנאים: למה לא לתת אותו בעדיפות גבוהה, כמו צוותי הרפואה?

שני תנאים: אז מחסנים כל מיני כאלה שעם פרוטקציות, אפילו מתחת לגיל 40.

שני תנאים: גם לי הציעו להתחסן, וגם אני מסיירת בבתי הספר, ואני לא מתחסנת, כי אני אומרת שקודם כול יתחסנו עובדי הוראה.

שני תנאים: ברגע שיגידו שעובדי ההוראה התחסנו, אני הראשונה שאלך לבצע את החיסון.

שני תנאים: אבל לא יכול להיות שככה המדינה מתנערת.

שני תנאים: ואני גם מצפה מכם שזו תהיה ההתניה להחזיר את המערכת: קודם כול לחסן את ציבור עובדי ההוראה.

שני תנאים: זו צריכה להיות התניה, ולא להגיד: כולם תחזרו, ואחר כך אלוהים גדול.

שני תנאים: אני חוזרת ואומרת: המורים נמצאים בפחדים איומים, לא אגיד לכם, אלפים של ווטסאפים שאני מקבלת כל יום.

לומר לכם: אני שוב חוזרת ואומרת, למען הבריאות, גם של המורים וגם של התלמידים, וגם פרופ' כרמי אמרה את זה וגם משרד הבריאות אומר את זה בצורה חד משמעית: הילדים מדביקים, חברים, זו עובדה.

לומר לכם: ואם אנחנו לא נחסן את המורים שלנו, הם ידביקו את המורים, והמורים ידביקו את המשפחות, ואבוי לנו.

לומר לכם: אנחנו לא רוצים לחזור למצב שחלילה מורים ישלמו בחייהם.

לומר לכם: אז בואו כולנו נתגייס כאיש אחד למען עובדי הוראה שהיום נמצאים בקו האש.

לומר לכם: ולכן כן צריך לחסן אותם, ולא שיגידו: אנחנו שוקלים ואנחנו חושבים.

לומר לכם: חברים, מספיק עם המחשבות, מספיק עם השיקולים.

לומר לכם: כי אמרו: צריך להעביר את זה לוועדת התייעצות.

לומר לכם: גם אם יחליטו לחסן את עובדי ההוראה, אז צריכים להעביר את זה לוועדת התייעצות.

לומר לכם: עד שוועדת התייעצות תחליט אלוהים יודע מה יקרה.

לומר לכם: לכן לא צריך שום ועדות.

לומר לכם: אנחנו כולנו יודעים שצוותי הרפואה הם בקו האש.

לומר לכם: אנחנו יודעים שגם המורים נמצאים בחזית, עובדי ההוראה כולם.

לומר לכם: בואו בבקשה תחסנו אותם עכשיו ומיד.

לומר לכם: תעשו מבצע, כמו שעשו עם צוותי הרפואה, מבצע לחיסון עובדי הרפואה, ככה תעשו.

לומר לכם: תקדישו יומיים.

לומר לכם: שלא ישלחו אותם לקופות החולים, תורים מכאן ועד להודעה חדשה.

לומר לכם: אי-אפשר שמורה יעמוד בתור שש ושבע שעות אחרי שהוא מסיים את הלימודים.

לומר לכם: לכן חייבים להקצות חיסונים, חייבים להקצות מקומות ייעודיים שיהיו אך ורק לציבור עובדי ההוראה.

לומר לכם: ובואו נחסן קודם כול את עובדי ההוראה שנמצאים בשטח, ומסכנים את עצמם ואת חייהם יום-יום.

לומר לכם: זה מה שאנחנו מבקשים ומצפים גם מוועדת החינוך.

לומר לכם: כאשר היא דורשת להחזיר את המערכת כולה, אז, חברים, בואו תדרשו גם מיידית.

לומר לכם: לא רק לדרוש אלא לבצע.

לומר לכם: זו צריכה להיות התניה.

לומר לכם: תודה.

מאיר כהן: קודם כול אני מקבל כל מילה, אני בהחלט חושב שאתם צריכים להיות בראש סדר העדיפויות.

מאיר כהן: אבל אם כך, אם את אומרת שברגע שיתחילו חיסונים אצל המורים מיידית, ויקבלו את כל המיגון, אין לכם התנגדות שהמערכת תחזור, שלא יוטל סגר על המערכת?

מאיר כהן: כן, אני מסכים איתך לגמרי.

יפה בן דוד: את הכיתות הקטנות.

יפה בן דוד: אתה עובד כל השנה, גם אם יהיה סגר מערכת החינוך תפעל כרגיל.

יפה בן דוד: כיתות קטנות, חיסונים באופן מיידי – אנחנו רוצים ונמשיך לעבוד.

יפה בן דוד: אני רוצה להגיד לכם משהו, שיהיה ברור: גם צוותי ההוראה רוצים את הקשר היום-יומי, רוצים לעבוד עם הילדים.

מאיר כהן: זה מה שאמרתי בבוקר, את צודקת.

יפה בן דוד: הרבה יותר קל להם לעבוד עם הילדים ולא בזום.

יפה בן דוד: אבל, חברים, תדאגו לשני הדברים הללו: קודם כול הנושא של החיסון הוא מיידי, חייב להיות.

יפה בן דוד: הרי כולנו יודעים שברגע שיחסנו אותם פעם ראשונה, צריך לחכות איזה עשרה ימים או שבועיים, כי זה עובד 50%, ואחר כך יעבוד עוד 50%, ואז הם יהיו 100% מחוסנים.

יפה בן דוד: אין לנו בעיה.

יפה בן דוד: אבל אני מבקשת, באמת, אני אומרת בשם ציבור עובדי הוראה, בשם הציבור היקר הזה שעושה עבודת קודש: תדאגו לבריאות שלהם.

יפה בן דוד: קודם כול להתחיל לחסן אותם.

יפה בן דוד: לא עם הסיסמאות: נדאג ויהיה.

יפה בן דוד: עכשיו אנחנו יודעים את האמת, האמת שידעתי אותה מלכתחילה, שאין מספיק חיסונים למורים.

יפה בן דוד: אי-אפשר להשאיר אותם ולהגיד: אין מספיק חיסונים, ולחסן לי כל מיני פרוטקציונרים כאלה ואחרים.

יפה בן דוד: אני חושבת שזה הדבר המינימלי שהמדינה מחויבת לעשות זאת.

יפה בן דוד: ולכם יש את הכוח גם לחייב את המדינה לעשות זאת.

רם שפע: יפה, אני מאוד רוצה לחזק את הדברים שלך.

רם שפע: אני חושב שזאת אחריות של משרד הבריאות לעשות כל מה שאפשר כדי לתעדף את ציבור צוותי ההוראה.

רם שפע: בלי קשר להחלטה שאנחנו עתידים כנראה לקבל פה תיכף, הרי שני שליש מהמערכת, אתם, כלומר הממשלה, החליטה לפתוח גם ככה, ועדיין לא מצאו את האפשרות לחסן את צוותי ההוראה.

רם שפע: אז אני מצטרף אלייך מאוד, זה צריך להיות כמה שיותר מהר.

רם שפע: אתמול שמענו את שר הבריאות אומר – לפחות ראיתי, לפחות התפרסם – ועכשיו אני מבין ממנכ"ל משרד הבריאות שהוא לא בטוח.

רם שפע: אז אני לא בטוח מה העמדה.

אפרת אפללו: מורים מעל גיל 60 כמובן זכאים - - -

רם שפע: זה כמו כולם.

אפרת אפללו: לא, זה נשמע כאילו - - -

רם שפע: לא, הם זכאים כמו כולם.

אורלי פרומן: אבל הם זכאים כמו כל אזרח.

אפרת אפללו: חשוב.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: ושאר ציבור ההוראה?

אפרת אפללו: כרגע לא, אבל זה כמו שהיא אמרה - - -

רם שפע: זה בעבודה.

אפרת אפללו: כרגע יש אוכלוסיות שאנחנו רוצים לחסן קודם כול – 60 פלוס, צוותי מערכת הבריאות ואוכלוסיות בסיכון.

אפרת אפללו: והמורים – זה יגיע, אבל שנייה, יש - - -

קטי קטרין שטרית: כמה זמן ייקח להתארגן?

אפרת אפללו: אני לא יודעת.

רם שפע: נכון, נכון.

אפרת אפללו: אבל אנחנו לא יכולים שזה יבוא על חשבון קבוצות אחרות, שכרגע, עם כל הכבוד, זה קצת יותר חשוב.

אפרת אפללו: צריך גם לעשות את התעדוף.

אפרת אפללו: אז יש תעדוף, אני מאמינה שברגע שיגיעו עוד חיסונים, אז המורים יקבלו.

אורלי פרומן: אבל יש תוכנית להאיץ ממילא את כל מערך החיסונים.

אורלי פרומן: אז אנשי החינוך צריכים להיות היום במיידי.

אפרת אפללו: אבל זה אומר שזה יבוא כרגע, במלאי הקיים, על חשבון אוכלוסיות בסיכון אחרות.

אפרת אפללו: צריך להבין את זה.

אורלי פרומן: כשרוצים גם מטאטא יורה, את יודעת.

אפרת אפללו: ברגע שיגיעו עוד חיסונים אז אפשר יהיה לדבר, אבל כרגע זה מה שיש.

יפה בן דוד: רם, ברשותך, אני רוצה רק להעיר עוד הערה.

רם שפע: כן, בבקשה, יפה, עוד משפט.

יפה בן דוד: עוד משפט.

יפה בן דוד: אני רואה את השיח פה, ואני שומעת גם את השיח במקום אחר, גם במשרד הבריאות.

יפה בן דוד: אז למען הסר ספק, אני רוצה להודיע בצורה חד משמעית, שאני הנחיתי היום את היועצים המשפטיים שלנו להכריז סכסוך עבודה.

יפה בן דוד: לא תהיה לי ברירה.

יפה בן דוד: אני לא יכולה להפקיר את ציבור עובדי ההוראה.

יפה בן דוד: כשאני שומעת: יהיה תעדוף, נחכה שיגיעו חיסונים – חבר'ה, אני לא אחכה שעוד איזה מורה או חלילה גננת או איזה עובד הוראה ימות, ילך לעולמו, וזה יהיה בדמנו.

רם שפע: אז יש שבועיים לחסן אותם.

אפרת אפללו: זה מסתדר עם הסגר - - -

רם שפע: לא, להיפך, יש לכם - - -

צופית גולן: לא, אם היא אומרת, זה שבועיים קדימה.

יפה בן דוד: זה בנפשנו.

יפה בן דוד: אנחנו מחויבים לשמור על הבריאות של המורים ועל שלומם, ואנחנו נכריז היום סכסוך עבודה.

רם שפע: אוקיי, אם ככה, וככל שאני מבין בדיני עבודה, זה אומר שיש למשרד הבריאות שבועיים מעכשיו לדאוג שכולם יהיו מחוסנים, ואז אנחנו גם לא נצטרך להפעיל את הסכסוך וגם כולם ילמדו.

רם שפע: זאת המסקנה שהגעתי אליה.

רם שפע: אבל, יפה, אני יכול להבין אותך מאוד.

רם שפע: באמת.

יאיר גולן: השאלה אם נלחמים או לא נלחמים על העניין.

יאיר גולן: על מערכת החינוך צריך להילחם.

קטי קטרין שטרית: לא, בצבא נלחמים, לא במערכת החינוך.

אורלי פרומן: להיאבק.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אנחנו ניאבק.

קטי קטרין שטרית: מה זה נלחמים?

קטי קטרין שטרית: איזה מושגים אלה?

קטי קטרין שטרית: ממתי יש לנו מושגים כאלה?

רם שפע: בואו נסכים על ניאבק.

מאיר כהן: בוא נתחיל לקרוא.

מרב מיכאלי: אוה, בדיוק.

רם שפע: אוקיי, אנחנו מתקרבים להצבעה.

רם שפע: רק מי שהבטחתי לו, ערן דורון ראש מועצת רמת נגב ויושב-ראש ועדת חינוך של המועצות האזוריות.

יאיר גולן: הפכת לעדינת נפש פתאום?

יאיר גולן: נלחמים על - - -

קטי קטרין שטרית: אני תמיד אמרתי שאנשי צבא נלחמים.

רם שפע: רגע, קטי, היה פה יחסית - - -

קטי קטרין שטרית: לא, אני פשוט מסבירה שאנשי צבא למדו להילחם, אנשי חינוך למדו לעשות את הדברים בצורה אחרת.

אורלי פרומן: להיאבק, להיאבק.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: בבקשה, ערן דורון.

ערן דורון: צוהריים טובים לכולם.

ערן דורון: רם, רציתי להגיד לך תודה באופן אישי על זה שהאצת את החיבור בין המשרד להשכלה גבוהה ומשרד החינוך שוב.

ערן דורון: תראו, אני שמעתי את הנתונים של אפרת אפללו.

ערן דורון: אני אומר לכם שאם הדבר הזה היה מוצג בפניי כראש רשות ועם מערכת ניהול הסיכונים, הייתי בוחר בלהמשיך לנהל את מערכת החינוך כסדרה.

ערן דורון: אני ראיתי את הנתונים, אנחנו מקבלים את הנתונים, ואני אומר לכם שאנחנו יודעים להפעיל את המערכות גם של ה'–י' בצורה שלא תגדיל את הסיכונים, לא תגדיל את ההדבקות.

ערן דורון: עשינו את זה.

ערן דורון: עכשיו, בסוף זה חוזר לאותו כשל מובנה, שלא נותנים לנו, לרשויות, לנהל את האירוע הזה כמו שצריך.

ערן דורון: יש 1,000 מקרי פינצטה שהיו יכולים להקל בצורה כל כך משמעותית על עשרות רבות של אלפי הורים ותלמידים.

ערן דורון: ושוב, מכסחת הדשא הזאת מאילת למטולה וכל מה שיש ביניהם נשאר אותו דבר, זה חלק מהבעיה.

ערן דורון: אין שום סיבה, לאור הנתונים, עוד פעם, כשאני מקבל את הנתונים של משרד הבריאות כהווייתם, כמו שהם אמרו, לא להמשיך ביישובים ירוקים, שמרבית המועצות האזוריות בוודאי הם יישובים ירוקים, לא להמשיך את מה שאנחנו יודעים לעשות, ועשינו את זה טוב.

ערן דורון: ולכן אני מצפה מחברי הוועדה, אני מחזק את רוח חברי הוועדה כמובן להתנגד לתקנות האלה.

ערן דורון: עוד כמה דברים.

ערן דורון: יש אי בהירות בהנחיות לגבי מה קורה במתווה בידוד לתלמידים בהסעות.

ערן דורון: תלמידים בהסעות זה הוורידים והעורקים של המועצות האזוריות.

ערן דורון: ברגע שהתגלה חולה מאומת אנחנו יודעים איך לעשות את זה, המתווה הוא לא ברור.

ערן דורון: עכשיו, אני אומר לכם: כשאני אומר שאני רוצה שהמתווה יהיה ברור זה לא כדי להגביל, זה כדי לאפשר עוד פעם שיקול דעת.

ערן דורון: כפי שאנחנו יודעים היום לסגור אירועים תוך שעה עד שעתיים, לסגור אותם הרמטית, עם תשאול מהיר.

ערן דורון: ואגב, זה הזמן גם לציין לחיוב מאוד גדול את המשל"ט של משרד החינוך.

ערן דורון: משרד החינוך, אני חושב, עשה פה קפיצת מדרגה אדירה בין הסגר הראשון לסגר השני ועכשיו, והוא היום יודע לתת מענים מאוד מאוד מהירים, ועל ידי זה גם למנוע את שרשראות ההדבקה.

ערן דורון: מה גם שאנחנו רואים לפי הנתונים שמשרד הבריאות מפרסם, שרוב ההדבקות לא קורות בכלל במערכת החינוך.

ערן דורון: ולכן אין באמת סיבה בניהול סיכונים נכון – להמשיך להפעיל את מערכות חינוך, כמובן את הבלתי-פורמלי ובוודאי ביישובים.

ערן דורון: אגב, אני יודע שאפרת היא בעצמה תושבת אחד היישובים הכפריים, והיא מכירה את המציאות הזאת, שהילדים אחרי צוהריים נפגשים.

ערן דורון: ואם לא תהיה מסגרת אז רק יחמיר את הבעיה ולא יקטין אותה.

ערן דורון: ולכן חשוב כן לעשות את זה.

ערן דורון: אנחנו רואים בעיה מאוד מאוד קשה, שיש מחסור בגננות מחליפות, מתוקף זה שחלק בבידוד וחלק אומתו, ואין מספיק גיבוי לרשויות לסגור גני ילדים, שזה, אגב, חלק מהיכולת שלנו למנוע שרשרת הדבקה, היכולת שלנו לסגור גני ילדים זה משהו משמעותי וצריך את העזרה - - -

מאיר כהן: מרכז השלטון המקומי מתנגד לסגר הזה?

מאיר כהן: אפשר לשמוע את זה ברור?

רם שפע: הוא לא שלטון מקומי, הוא מועצות אזוריות.

מאיר כהן: לא, הוא שייך לשלטון המקומי.

מאיר כהן: הוא יושב-ראש ועדת החינוך של מה?

רם שפע: של המועצות האזוריות.

מאיר כהן: שנשמע את זה ברור.

רוצה להגיד: אבל אם אני חוזר לבסיס, לליבה, צריך לאפשר לכיתות ה'–י"ב לחזור לספסל הלימודים, ולתת לנו לנהל את זה.

רוצה להגיד: זה הפתרון.

רוצה להגיד: תודה רבה, רם.

רם שפע: תודה רבה לך, ערן דורון.

רם שפע: לפחות מהזום, אחרונת הדוברים, נמצאת איתנו גם ציפי ברנד, סגנית ראש עיריית תל אביב.

רם שפע: שלום, ציפי, צוהריים טובים, בבקשה.

ציפי ברנד: אני מצטרפת פה לכלל הדוברים, שבאמת אנחנו חושבים שאסור לסגור את מערכת החינוך, אסור לסגור את המסגרות.

ציפי ברנד: זה סגר רע, זה סגר מזיק, ואין שום סיבה לעשות את זה.

ציפי ברנד: תראו, אנחנו עובדים, אני חושבת שבאמת הדגש צריך להיות, במקביל להישארות המערכת פתוחה, חוץ מהתפקיד יש לי גם שתי בנות בכיתה ז' ובכיתה ט', ואני אומרת לכם בכנות שאני לא הולכת לחייב אותם להמשיך להישאר מול הזום.

ציפי ברנד: גם נתוני הדיכאון, גם נתוני החרדה, גם מה שהן מביאות הביתה, לי כאימא קשה להתמודד עם זה, בטח לא מול הנתונים שאנחנו רואים לגבי אחוזי מנותקי הקשר.

ציפי ברנד: אם אתם שוחחתם על זה קודם פה, אני רוצה להדגיש: מסגר לסגר עולה אחוז מנותקי הקשר שיש למערכת החינוך עם התלמידים בשטח.

ציפי ברנד: אנחנו רואים את זה בנתונים, וצריך להבין שאם אנחנו לא ניתן על זה הדעת עכשיו יהיה קשה מאוד להחזיר את התלמידים האלה בטווחים של שנה-שנתיים ואפילו יותר מזה.

ציפי ברנד: אנחנו רוצים לפתוח את המסגרות.

ציפי ברנד: יש מספיק פתרונות יצירתיים, ואתם צריכים לתמוך בנו על מנת לפתוח את המסגרות בזהירות.

ציפי ברנד: ואני מצטרפת פה לדברים של יפה.

ציפי ברנד: תראו, אני שוחחתי עם לא מעט בתי חולים במהלך סוף השבוע הזה, אנחנו מנסים לבדוק את האפשרות למתן חיסונים.

ציפי ברנד: אפילו בשיחה שקיימתי עם בית החולים וולפסון בסוף השבוע הזה ממש, עם הסמנכ"לית, ניתן לבצע חיסון של עובדי הוראה של 400 באחר הצוהריים אחד.

ציפי ברנד: זאת אומרת, זה בערך טווחי הזמן, אפשר להזמין אותם אחר צוהריים אחד ולבצע חיסון מיידי של עובדי הוראה.

ציפי ברנד: זה עניין של תעדוף וזה עניין של החלטה.

ציפי ברנד: ואני חושבת שהקריאה שצריכה לצאת מפה היום של הוועדה זה קודם כול חיסון מיידי של עובדי ההוראה, ממש של מאות עובדים שיגיעו לבתי החולים ברגע שהממשלה תיתן למעשה את האישור, ואפשר כבר, אני חושבת, מיום שלישי או רביעי הקרוב לתעדף את זה.

ציפי ברנד: אבל במקביל, יצטרכו פה ארגוני המורים, אני חושבת, ללכת איתנו ולהשאיר את המערכת פתוחה.

ציפי ברנד: אי-אפשר, אי-אפשר לשלוח את הילדים האלה עוד פעם הביתה.

ציפי ברנד: הם חזרו לפני שבועיים בסך הכול, שבועיים או שלושה, לתוך המערכות.

ציפי ברנד: הילדים האלה לא יחזרו אלינו שוב.

ציפי ברנד: ואני אומרת לכם, גם על ילדים נורמטיביים, גם על משפחות מסודרות, על אחת כמה וכמה על משפחות מוחלשות או ילדים בלי פיקוח.

ציפי ברנד: אנחנו חיים באשליה כאילו ילד בן 11, 12, 13 יכול להסתובב בלי פיקוח במהלך ימים שלמים כשההורים נמצאים בעבודה, שזה נשמע לכם בכלל סביר.

ציפי ברנד: זה לא משהו שבכלל אפשר להעלות על הדעת, והוא בלתי סביר.

ציפי ברנד: ואני חושבת שלעלות מול תועלת שלנו פה אנחנו צריכים להשאיר את הילדים האלה במערכת, ולהוציא מפה קריאה מאוד מאוד ברורה עכשיו לחיסון מיידי של עובדי ההוראה.

ציפי ברנד: זה המהלך שצריך לצאת.

מאיר כהן: ציפי, האם זאת עמדתה של עיריית תל אביב, זאת אומרת זאת העמדה הרשמית?

ציפי ברנד: כן.

מאיר כהן: יופי.

מאיר כהן: תודה.

ציפי ברנד: לא שוחחתי עם ראש העיר, אבל בנושא של החיסונים המיידיים לצוותי ההוראה הוא בפירוש תומך בעמדה הזו, בוודאי.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להצטרף גם לאחרונת הדוברים מעיריית תל אביב.

ציפי ברנד: ציפי ברנד, סגנית ראש העיר, ממונה על הגיל הרך.

רם שפע: אני צריך לצאת ולחזור.

קטי קטרין שטרית: חבל.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, יש חברת כנסת בוועדת קורונה שעשתה קריירה על הסיפור של הקורונה.

קטי קטרין שטרית: אל תיעלם.

מרב מיכאלי: לא, זה מילא, צריך להצביע.

רם שפע: תסמכו עליי.

קטי קטרין שטרית: קריירה שלמה היא עשתה, היא קיבלה מקום שני בגלל זה.

תהלה פרידמן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להצטרף לארגוני המורים, יש מה שנקרא בדיעבד.

תהלה פרידמן: אני אצביע בעד התקנות אך ורק בגלל שלא נמצא פתרון לעובדי ההוראה.

תהלה פרידמן: אני מצטרפת למה שאמרה יושבת-ראש הסתדרות המורים יפה בן דוד.

תהלה פרידמן: יש לנו אחריות שמוטלת עלינו.

מאיר כהן: אבל היא לא המליצה - - -

מירום שיף: היא תשבית את מערכת החינוך לחודשיים?

קטי קטרין שטרית: לא, כשעובדי ההוראה כולם יתחסנו - - -

מירום שיף: אבל החוק אומר שאנחנו מחסנים בן אדם, אחרי שלושה שבועות חיסון שני, אחרי עוד שלושה שבועות עד שזה אפקטיבי.

מירום שיף: בוא נמתין חודשיים.

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו יכולים לסכן את חיי עובדי ההוראה?

מירום שיף: רגע, ואת הילדים לא נסכן?

מירום שיף: למה לדאוג?

קטי קטרין שטרית: אני חושבת על הילדים לא פחות ממך.

קטי קטרין שטרית: לא פחות ממך.

תהלה פרידמן: רגע, רגע.

מירום שיף: למה לא דואגים לצד הנפשי של הילדים?

מירום שיף: לא אכפת לך מהם?

קטי קטרין שטרית: תאמין לי שאני חושבת.

מירום שיף: די, מספיק עם זה.

מירום שיף: קטי, את לא דואגת במילימטר.

קטי קטרין שטרית: אבל יש לנו כבר עובדי הוראה שמתו מהמחלה.

מירום שיף: גם יש ילדים שחוו אובדנות.

מירום שיף: זה לא מעניין אותך?

קטי קטרין שטרית: מעניין אותי יותר מכל אחד אחר, בסדר?

קטי קטרין שטרית: אני גם הייתי מורה.

קטי קטרין שטרית: אבל אוי ואבוי אם עובד הוראה אחד ימות בגלל הקורונה.

תהלה פרידמן: רגע, תן לחברת הכנסת שטרית להשלים.

תהלה פרידמן: רק מעניין אותי, את גם בעד שא'–ד' לא ילמדו?

קטי קטרין שטרית: לא, א'–ד' אמרו שההדבקה שם היא נמוכה.

מירום שיף: למה?

מירום שיף: יש שם מורים.

מירום שיף: בוא נדאג להם, אולי הם יידבקו.

קטי קטרין שטרית: ולכן הסיכויים שעובדי הוראה יידבקו הם נמוכים יותר.

קטי קטרין שטרית: אני מקבלת את הטענה הזו.

מירום שיף: לא ראית את הנתונים, הנתונים זה אותו דבר.

מירום שיף: ב' וח' זה אותו דבר.

צופית גולן: לא היית פה.

תהלה פרידמן: אוקיי.

תהלה פרידמן: קטי, השלמת את דברייך?

קטי קטרין שטרית: כן.

תהלה פרידמן: אוקיי.

תהלה פרידמן: חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אני הגעתי באיחור, כי הייתי עד עכשיו בוועדת החוקה, שדנה ותמשיך לדון עוד כמה שעות כנראה בכל הנושא של התקנות ההזויות האלה והסגר ההזוי עוד יותר.

עופר כסיף: אני אגיד את הדברים שלי מאוד בקצרה.

עופר כסיף: קודם כול יש פה בוודאי בעיה מערכתית שנוגעת לכל הגורמים – הורים, מורים, תלמידים.

עופר כסיף: והנקודה היא איך מוצאים את דרך המלך, שתשרת בצורה הטובה ביותר, והיא לא תהיה הצורה האידיאלית כי אין, אלא בצורה הטובה ביותר את כולם.

עופר כסיף: כאן אני חולק על חברתי חברת הכנסת שטרית.

עופר כסיף: למה?

עופר כסיף: קודם כול אני מסכים עם מה שאמרה יפה בן דוד, שאסור בשום פנים ואופן לסכן את המורים.

עופר כסיף: הבעיה היא שאם לא מחזירים את התלמידים מה'–י' ללמוד כמו האחרים, הסכנה שהם יהיו בה יותר גדולה.

עופר כסיף: כלומר, בגלל זה אני אומר שאין פה מצב שהוא אידיאלי.

עופר כסיף: יש פה מצב של סכנה.

עופר כסיף: אנחנו יודעים, ממה שאומרים מאנשי המקצוע, וגברתי היושבת-ראש, אני גם מאוד אשמח אם ייתנו לקרני גיגי לדבר מהפסיכולוגים, שתאיר גם את הנושא הזה.

תהלה פרידמן: למי?

עופר כסיף: קרני גיגי נמצאת גם כן.

עופר כסיף: שיש לה גם להאיר זווית מאוד חשובה מהצד הפסיכולוגי.

עופר כסיף: אני מציע שייתנו לה גם לדבר.

עופר כסיף: אז אני לא אחליף אותה – אני גם לא יכול, קטונתי – אבל מה שאני יודע ממה שקראנו כולנו: הנזקים שהילדים סובלים מהם, נפשית, רגשית, פדגוגית, ועוד רשימה ארוכה, הם נזקים שבחלקם בלתי הפיכים.

צופית גולן: לא בחלקם, כולם.

עופר כסיף: כולם בלתי הפיכים.

עופר כסיף: עוד יותר גרוע.

צופית גולן: הם כולם בלתי הפיכים.

צופית גולן: אנחנו מאבדים את הילדים האלה.

עופר כסיף: לכן אסור בשום פנים ואופן לקבל את התקנות הפוגעניות האלה.

עופר כסיף: מאידך, אני מסכים עם מה שיפה אמרה, אסור גם לסכן את המורים.

עופר כסיף: לכן אני פונה פה לשר הבריאות ולממשלת ישראל ככלל: שימו את כל המורים בראש הרשימה של המחוסנים.

עופר כסיף: זה דבר שייתן מענה גם למורים, גם לתלמידים, גם להורים.

עופר כסיף: תהפכו את המורים להיות ראשונים, לצד הקשישים וקבוצות הסיכון, בחיסון.

עופר כסיף: ובמקביל לא לסגור ולו לרגע נוסף את מערכת החינוך בשום כיתה ובשום סוג.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

צופית גולן: אנחנו גם ראינו בנתונים שאין הבדל.

צופית גולן: פשוט אין.

תהלה פרידמן: אוקיי.

תהלה פרידמן: אני ממש מבקשת משניכם, נראה לי שדיברתם הרבה, אני רוצה לתת לאנשים שלא דיברו.

תהלה פרידמן: יש לנו עוד שני דוברים לפני הצבעה, אני חושבת.

תהלה פרידמן: יובל, מועצת התלמידים הארצית, דיברנו עליכם המון, אנחנו נשמח לדבר אתכם.

עופר כסיף: תתני גם לד"ר גיגי.

עופר כסיף: אני חושב שזה מאוד יעזור.

תהלה פרידמן: בסדר, לד"ר גיגי.

תהלה פרידמן: אז יהיה לנו שלושה, בסדר.

תהלה פרידמן: יובל, קדימה.

יובל גודקר: קודם כול, אני רוצה להודות על ההחלטה להשאיר את כיתות י"א-י"ב בלימודים הפיזיים.

יובל גודקר: הלחץ שלנו לקראת הבגרויות הולך וגובר מיום ליום, וההחלטה הזאת באמת גורמת לנו להרגיש שיש מישהו שמבין אותנו.

יובל גודקר: אבל חשוב לי להגיד, שבית ספר זה לא רק לימודים, וזה בטח לא בייביסיטר.

יובל גודקר: בית ספר זה מקום מפלט לבני נוער, לבנות נוער, מקום מפגש עם חברים, מקום שבו אנחנו יכולים לאוורר את הרגשות שלנו.

יובל גודקר: מעבר לפער הלימודי שנפתח בעקבות הלמידה המקוונת, בסגרים הקודמים כבר ראינו פגיעה משמעותית בבריאות הנפשית שלנו, התלמידים.

יובל גודקר: הרגשות שלנו זה לא משחק, זה יהלום שצריך לשמור עליו.

יובל גודקר: לכלוא את אותן כיתות שוב בבתים, ולהושיב אותם מול המחשבים שוב במשך שמונה שעות ביום ללא הפסקה, זה לא הפתרון.

תהלה פרידמן: תודה, יובל.

מאיר כהן: קצר ולעניין.

תהלה פרידמן: כן, את אות ומופת לדיבור קצר.

תהלה פרידמן: תודה.

עופר כסיף: וקולע.

תהלה פרידמן: ד"ר גיגי מפורום הפסיכולוגים.

קרני גיגי: תודה על רשות הדיבור קודם כול, ויובל שדיברה לפניי דיברה מדהים, אני חושבת.

קרני גיגי: אני גם אהיה קצרה.

קרני גיגי: אני אגיד כמה דברים: דבר ראשון, אני חושבת שהמוגנות של הצוותים החינוכיים היא קריטית בכלל להצלחה של כל מערכת החינוך.

קרני גיגי: אנחנו רוצים צוותים חינוכיים לא חרדים, שפנויים לתלמידים, שפנויים להכיל את התלמידים שעוברים דברים לא פשוטים בימים האלה, ובמובן הזה אנחנו לגמרי תומכים בקריאה לחסן את המורים.

קרני גיגי: הדבר השני, ואני רוצה להצטרף לכל מה שנאמר כאן לפניי ולהורים שדיברו, אכן בחוץ משתוללת מגפה נפשית בסדרי גודל גדולים, שאנחנו עדיין לא מודעים לכל ההיקף של המגפה הזאת.

קרני גיגי: אנחנו מדברים על דיכאון, על אובדנות, על בדידות, על ילדים שנסוגים.

קרני גיגי: ובית ספר הוא לא בייביסיטר, בית ספר הוא מרחב שגם אמור לענות על צרכים התפתחותיים של ילדים, בדיוק כמו שיובל דיברה כאן לפניי.

קרני גיגי: עכשיו, אני חושבת שכל הדברים שעולים כאן הם פתירים, אנחנו כבר שנה בסיפור הזה.

קרני גיגי: המערכת כבר יודעת להיות גמישה.

קרני גיגי: יש כל מיני פתרונות לאיך אפשר להביא ילדים בקבוצות קטנות, עם לשמור על הבריאות שלהם מצד אחד מבחינת הקורונה, אבל גם עדיין להחזיק את הבריאות הנפשית שלהם כקריטית להתפתחות שלהם, כי באמת שיש ילדים שהסגר הזה הוא גזר דין נורא בשבילם – ילדים בסיכון, ילדים ממשפחות מורכבות, וגם ילדים אגב שלא היו קודם בסיכון ועכשיו נכנסו למעגלים האלה.

קרני גיגי: הנקודה האחרונה שאני רוצה להגיד זה שבתוך כל הדבר הזה נדהמנו עוד פעם לגלות כי הפסיכולוגים החינוכיים עוד פעם לא הוחרגו בתקנות של השלטון המקומי, דבר שעוד פעם מאפשר לרשויות להוציא אותנו לחל"ת.

קטי קטרין שטרית: זה נושא חמור בעיניי.

קרני גיגי: וגם הדבר הזה, המשמעות שלו היא הרת גורל, כי אם יהיו שפ"חים שייסגרו, המשמעות היא שלא נוכל להמשיך לתת טיפולים ומענים רגשיים לילדים שגם ככה נמצאים במצב מאוד קשה.

קרני גיגי: תודה.

טל פוקס: לגבי השירותים הפסיכולוגיים, אני רק רוצה להגיד לך שהשירותים הפסיכולוגיים בבתי הספר גם הם מוחרגים.

טל פוקס: איפה שמפנים לחוק לגבי החינוך המיוחד, באותה רשימה גם מתייחסים לשירותים הפסיכולוגיים, שהם גם יכולים לפעול כרגע.

מאיר כהן: שאל יוראי, אנחנו רוצים שתבדקי את זה בבקשה, כי זה חשוב.

קטי קטרין שטרית: את מי את מייצגת, את משרד הבריאות?

קטי קטרין שטרית: אולי תבטלו את הגזירה הזאת?

קטי קטרין שטרית: באמת, תבטלו את הגזירה הזו.

טל פוקס: הם כבר מוחרגים.

קטי קטרין שטרית: לא, אבל עכשיו עם כל המתמחים.

קטי קטרין שטרית: עשיתם טעות מאוד קשה עם הרפורמה – עכשיו, בעת הזו, בזמן הקורונה?

קטי קטרין שטרית: תנו לעסק הזה לעבוד.

קטי קטרין שטרית: תבטלו את הגזירה הזו.

קטי קטרין שטרית: הגשתי על זה שאילתה לשר.

מאיר כהן: יוראי שאל לגבי כיתות עם ילדים עם צרכים מיוחדים שנשארים אחרי י"ב.

אורלי פרומן: "מגמה לעתיד".

טל פוקס: גם זה מוחרג.

תהלה פרידמן: ד"ר עינת טסלר.

עינת טסלר: צוהריים טובים.

עינת טסלר: אז אני גם לא אגזול הרבה מזמנכם.

עינת טסלר: אני בעצם מייצגת את אגד"ל – האגודה למומחים ללקויות למידה בישראל.

עינת טסלר: ואני אדבר על שתי סוגיות: אחד, החרגה בעצם של האבחונים הדידקטיים וההוראה המתקנת בזמן הסגר.

עינת טסלר: קחו ככה דקה לחשוב על כל הדברים שדיברנו עליהם היום, על כל ההשלכות הנפשיות, הרגשיות, הלימודיות, של כלל התלמידים בישראל.

עינת טסלר: בואו נחשוב שנייה על תלמידים לקויי למידה, שיש להם פערים משמעותיים שלא מצליחים לגשר עוד על הפערים מהסגר הקודם.

עינת טסלר: הם לא תמיד מקבלים כרגע את התמיכה שהם בעצם ראויים לה ובעצם בית ספר מחויב לתת להם בגלל כל ענייני הקפסולות וזה שמורות שילוב בעצם אחראיות על דברים נוספים.

עינת טסלר: ומה שקורה בסופו של דבר, שהילדים האלה לא מקבלים הוראה מותאמת לא אחר הצוהריים ולא בזמן בית הספר.

עינת טסלר: אני רק אגיד מה זה הוראה מותאמת.

עינת טסלר: בניגוד לשיעורים פרטיים, שאנחנו משום מה משויכים אליהם ביחד וזה בסדר, הוראה מותאמת זו הוראה שמותאמת לילדים לקויי למידה שאובחנו כך, שיש להם איזושהי לקות מולדת נוירולוגית בתחום הכתיבה, קריאה, הבנת הנקרא, הבעה בכתב, שזה מיומנויות בסיסיות, זה לא באיזשהו מקצוע ספציפי, איזשהם תחומים שהם חוצים מיומנויות.

עינת טסלר: והילדים האלה שבעצם נכנסים לזומים, שנכנסים לכיתה, ולא מקבלים את התמיכה הזאת בזמן הסגר, אני לא רוצה לדבר בכלל על ההשלכות הלימודיות אלא יותר על ההשלכות הרגשיות, הייאוש של ההורים על זה שבעצם הם פותחים עוד יותר פערים ומאוד מאוד קשה לצמצם אותם.

עינת טסלר: ההשלכות של זה יכולות להיות ילדים שבסופו של דבר יגיעו לחינוך מיוחד, כי לא מצליחים לתת להם את התמיכה הראויה, ולא לומר נשירה מלימודים שזה במקרה היותר-חמור.

עינת טסלר: הסוגיה השנייה שאני רוצה לדבר עליה זה אבחונים דידקטיים.

עינת טסלר: אבחונים נעשים לילדים מתבגרים וסטודנטים, למפות את היכולות שלהם ואת תחומי הקושי שלהם, ובהתאם לזה ליצור איזושהי תוכנית התערבות מותאמת אליהם.

עינת טסלר: כרגע אנחנו לא רשאים לעשות את זה, אנחנו מאוד מאוד רוצים לקבל החרגה בתחום הזה.

עינת טסלר: ילדים שלא מאובחנים – קודם כול לא יכולים להתקבל לוועדות שילוב לשנה הבאה, לקבל סל שילוב.

עינת טסלר: ילדים שלא יכולים לקבל התאמות בבגרויות, כי עוד פעם, המועדים לא השתנו בהתאם לסגרים.

עינת טסלר: וזה אומר שעוד חודש-חודשיים בית הספר צריך להגיש בקשות לוועדות להתאמות בבגרויות לנבחנים בהשכלה גבוהה, כשתקופת המבחנים מתחילה עוד חודש, והילדים שלא יכולים לגשת לאבחון לא מממשים זכות בסיסית שלהם לשוויון, להיבחן כמו שאר הילדים, להביא את הפוטנציאל שלהם, כמו שאר התלמידים המתבגרים והסטודנטים, שזאת זכות בסיסית מאוד מאוד משמעותית.

עינת טסלר: חשוב לציין, שהוראה מתקנת ואבחונים נעשים בבית התלמיד או בבית המאבחן, שומרים כל רגע על כל התו הסגול, מרחק וכו'.

עינת טסלר: אנחנו לא שונים מפסיכולוגים, אנחנו לא שונים ממרפאות בעיסוק, אנחנו שומרים על הכללים, והנחיצות שלנו בשטח היא כמו כל שאר תחומי הטיפול האחרים.

עינת טסלר: אנחנו ממש ממש מבקשים החרגה להוראה מותאמת ולאפשר אבחונים דידקטיים בתקופה הזאת.

עינת טסלר: זה משמעותי, זה קריטי ויש לזה השלכות רבות לעתיד.

עינת טסלר: תודה רבה.

אורלי פרומן: תודה רבה, את צודקת לחלוטין.

תמי סלע: האם גם לגבי ההוראה המתקנת וגם לגבי האבחונים הדידקטיים – זה גם במצב הקיים לא אפשרי להבנתך, או שרק לפי תקנות הסגר תיווצר בעיה?

עינת טסלר: קודם כל עכשיו לפי תקנות הסגר כתוב שהוראה מותאמת ואבחונים דידקטיים לא ניתנים כמו כל שאר המגבלות של הסגר.

תמי סלע: איפה את רואה את זה שם?

תמי סלע: אני לא ראיתי שום סעיף כזה, אין סעיף ספציפי שמתייחס לזה, לכן חשוב לי להבין האם היום המצב מאפשר - - -

עינת טסלר: יש, אנחנו קיבלנו איזשהו מסמך שכתוב שם שיעורים פרטיים והוראה מותאמת לא ניתנים החל מהיום בשעה חמש.

תמי סלע: זה כנראה בנהלים ופרשנויות.

אורלי פרומן: היא אומרת שהם קיבלו מסמך.

טל פוקס: לגבי התקנות להגבלת פעילות - - -

עינת טסלר: אז אנחנו נשמח לאיזשהו סעיף החרגה ממש ספציפי להוראה מותאמת, כי יש שם כל מיני דברים מהמינוחים – שיעורים פרטיים ודברים אחרים שהם בניגוד לפסיכולוג - - -

אורלי פרומן: כדאי שתעבירי לוועדה כרגע את המסמך הזה שקיבלתם, כדי שנוכל להתייחס, כי בתקנות עצמן זה לא כתוב.

עינת טסלר: אנחנו נתייחס למסמך, אבל בכל אופן אנחנו נשמח לאיזושהי הבהרה בניגוד לשיעורים פרטיים, משהו ספציפי בנפרד להוראה מותאמת ולאבחון דידקטי, משהו שהוא יותר מפורש, שהוא נתון לפרשנויות כי אנחנו נכנסים לכל מיני קטגוריות נוספות, שהן לא בהכרח אנחנו.

עינת טסלר: נשמח לאיזושהי התייחסות ספציפית למונחים ללקויות למידה, להוראה מותאמת ולאבחון דידקטי, שהם משהו שאפשר לעשות במגבלות התו הסגול כרגע.

תמי סלע: ככל שמדובר על תלמיד עם צרכים מיוחדים שזכאי להוראה מתקנת כחלק מסל שילוב שנחשב תחת הכותרת של חינוך מיוחד, הוא כן יכול לקבל את הדברים האלה להבנתי, בטח בתוך בית הספר.

תמי סלע: השאלה אם זה באמת המצב, יכול להיות שזה רחב יותר וזה גם לתלמידים שהם לא תחת הכותרת הזו, ואז אני מניחה שכאשר המערכת תעבוד כסדרה, זה מתקיים והבעיה היא כשהיא לא תפעל, אם היא לא תפעל כסדרה, איך נותנים את המענה הזה.

תמי סלע: זה עניין אחד.

תמי סלע: העניין של האבחונים, היום טיפול פסיכולוגי או מפגש אצל פסיכולוג, יש לו חריג דרך התקנות הכלליות הגבלת פעילות, זה לא כל כך קשור ישירות לחינוך.

תמי סלע: יכול להיות שהמאבחנים מהתחום הזה של אבחונים דידקטיים לא נכללים תחת הפרשנות של הטיפול הפסיכולוגי, ואז זה מצדיק – אבל לדעתי זה לא בוועדה הזו, אלא בוועדת החוקה, חוק ומשפט –זה מצדיק שם חריג ספציפי בנוסף לטיפול רפואי, שהוא רחב, והוא כולל טיפול פסיכולוגי וכל מיני אבחונים שנעשים אולי אצל פסיכולוג, את זה לא.

קטי קטרין שטרית: את מדברת עכשיו על אבחונים, כשיש כרגע רפורמה במשרד הבריאות לביטול המתמחים הפסיכולוגים, שזה אומר 50% מהטיפולים, אם לא יותר, אינם – אינם.

קטי קטרין שטרית: אני לא יודעת אם זה התפקיד שלך, אבל את צריכה כרגע לקרוא לביטול הרפורמה באמצע הקורונה.

קטי קטרין שטרית: רפורמה באמצע קורונה?

קטי קטרין שטרית: אני עוד לא הבנתי מה השיקולים להפעיל כרגע רפורמה בתקופת קורונה.

קטי קטרין שטרית: נמצאת פה נציגת משרד הבריאות.

קטי קטרין שטרית: אולי כדאי לשאול מדוע עושים דבר כזה.

קטי קטרין שטרית: למרות שמדובר בשר ממפלגתי, אני מאוד כועסת שכרגע 50% מהפסיכולוגים הולכים הביתה במבחן התמיכה.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט לא יאומן, מי צריך את זה עכשיו?

קטי קטרין שטרית: עכשיו בעידן הקורונה, במקום שנתבשר על תוספת תקנים, בעיקר בגלל שההורים שיושבים פה מדברים אתנו על מצב נפשי מאוד קשה של ילדים מסוימים, בעיקר בתיכון, צריכה קודם כל לצאת מכאן קריאה לבטל את הרפורמה הזאת, לפחות לדחות אותה עד אחרי הקורונה.

קטי קטרין שטרית: מה פתאום עכשיו לבטל את כל הפסיכולוגים?

קטי קטרין שטרית: זה לא יאומן.

קטי קטרין שטרית: זאת הזעקה שצריכה לצאת.

רם שפע: זה לא התפקיד של תמי, היא יועצת משפטית, היא לא מנהלת מדיניות, אבל את צודקת.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת, תמי כרגע מדברת על אבחונים.

קטי קטרין שטרית: חברים, אנחנו לא מדברים על הקצפת, אתם מדברים על האבחונים?

קטי קטרין שטרית: לא יהיו אבחונים, לא בגלל הקורונה, לא בגלל הסגר.

קטי קטרין שטרית: לא יהיו אבחונים כי אין פסיכולוגים.

קטי קטרין שטרית: אין פסיכולוגים, תכניסו לראש, ביטלו את הנושא של המתמחים.

קטי קטרין שטרית: מביאים רפורמה של מבחן לתמיכה?

קטי קטרין שטרית: תגידו, איפה אתם חיים, על איזה ירח?

עינת טסלר: אני רק רוצה להתייחס לדברים שנאמרו מקודם.

עינת טסלר: קודם כל, הוראה מתקנת ואבחונים נעשים בדרך כלל מחוץ לבית הספר.

עינת טסלר: אנחנו מדברים כרגע על ההגבלות שמחוץ לבית הספר לילדים, שככל הנראה גם לא מקבלים כרגע בתוך בית הספר איזושהי תמיכה – שוב, בגלל המגבלות של הקפסולות ומורות שילוב שנותנות מענה בתחומים אחרים.

עינת טסלר: אמרו לנו שזה תחת ועדת החינוך, אז מאוד נשמח אם זה ייכנס איכשהו למסמך שלכם באופן מפורש – שוב, הוראה מותאמת ואבחונים דידקטיים, לתת מענה לילדים לקויי למידה, שלא יכולים לקבל דברים כאלה בזום.

עינת טסלר: זה חייב להיעשות אחד על אחד בבית התלמיד או בבית המאבחן, שוב תוך שמירה על התו הסגול, כמו כל טיפול אחר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חברים, אנחנו נאפשר לתמי היועצת המשפטית של הוועדה כרגע להסביר את המשמעויות, אחרי זה אני אגיד כמה דברים לסיכום ואז אנחנו נעבור להצבעה.

תמי סלע: כמו שאמרתי קודם, נקרא את התקנות, הוועדה יכולה לאשר את התקנות כמו שהן, לא לאשר את כל התקנות, היא יכולה לא לאשר חלקים בתקנות שעומדים בפני עצמם.

תמי סלע: אני אתן דוגמה, אם תסתכלו לא בנוסח המשולב, בנוסח המקורי, בפסקה 1(1) יש שורת פסקאות שמבקשים למחוק, חלקן עוסקות בפעילות בשטחים ציבוריים, חלקן עוסקות בהכשרה מעשית למבוגרים.

תמי סלע: אפשר גם להחליט שאת אחת מהפסקאות האלה לא מאשרים, מכיוון שהיא עומדת בפני עצמה, אפשר לשנות את התוקף של התקנות, אלה הדברים שהוועדה יכולה לעשות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אפשר להוסיף שהוועדה קוראת במכתב למשרד הבריאות לפתוח מידית, במסגרת המוגנות על אנשי ההוראה, אבל אתה צריך לנסח את זה ולהוציא את זה בכתב בשם הוועדה.

קטי קטרין שטרית: אבל מאיר, אתה פונה ומה אז?

קטי קטרין שטרית: אומרת לך פה נציגת משרד הבריאות שאין חיסונים לעובדי הוראה בשלב הזה מלבד בני 60.

אורלי פרומן: קטי, לא בטוח, זה עניין של סדרי עדיפויות.

מאיר כהן: אני שמעתי את ד"ר אפללו אומרת שיש סדרי עדיפות.

מאיר כהן: אנחנו מבקשים במסגרת סדרי העדיפות - - -

קטי קטרין שטרית: אבל מאיר, צריכה לצאת התחייבות.

קטי קטרין שטרית: יושבת ראש ארגון אומרת, שאנחנו כחברי כנסת מסכנים חיי אדם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מסכנים חיי אדם.

עופר כסיף: אבל יש פה סכנה לתלמידים - - -

קטי קטרין שטרית: לא, זה ברור שיש סכנה לתלמידים, אבל לפחות שתצא התחייבות – אין, אין את זה.

קטי קטרין שטרית: הם אומרים לך שלא, הם אומרים חד-משמעית שלא.

קטי קטרין שטרית: אז בוא נצא להתייעצות, נבדוק עם שר הבריאות.

מרב מיכאלי: לא לא לא התייעצות.

קטי קטרין שטרית: אני אצא להתייעצות, מותר לי מרב.

רם שפע: חברים וחברות, כרגע תמי מסבירה את המשמעויות של התקנות.

תמי סלע: עוד שתי נקודות.

תמי סלע: לגבי הנושא שעלה בצורה הכי חזקה, הלימודים בכיתות ה' עד י', כמו שכבר עלה קודם, מדובר על תקנה 1 – 2, שזה החלפה של פסקה (2א7) בתקנות הקיימות.

תמי סלע: המשמעות של לא לאשר את הפסקה הזו, היא לחזור לנוסח שקיים עד היום בתקנות, שאומר שהלימודים בכיתות ה' עד י"ב יתקיימו, אבל לפי הרמזור, זאת אומרת רק ביישובים שהם ירוקים וצהובים, לא כתומים ואדומים, מה שמפורט בתוספת החמישית, שיכול להיות שהוא לא לגמרי מעודכן להיום, גם את זה צריך לקחת בחשבון, אבל זאת המשמעות.

מאיר כהן: אני מבקש שתחזרי על זה בבקשה.

תמי סלע: בנוסח המשולב אפשר לראות מה נמחק ומה ירד.

תמי סלע: כרגע תקנה (2א7) אומרת: לימודים של כיתות ה' עד י"ב בבית ספר הנמצא בשטחה של רשות או אזור המפורטים בתוספת החמישית, ואלה האזורים שלפי הרמזור נכון לאז, היו ירוקים וצהובים.

תמי סלע: התיקון היה להחליף את הפסקה הזו בפסקה שאומרת:

תמי סלע: לימודים של כיתות י"א ו-י"ב בבית ספר, כל בית ספר בלי רשימה ובלי תוספת.

מאיר כהן: לא יוצאים החוצה.

תמי סלע: אי קבלת התיקון, משמעו לחזור לנוסח הקיים או לא לשנות את הנוסח הקיים, וזה אומר ה' עד י"ב לפי מה שבתוספת, זה השינוי הזה.

תמי סלע: אם אתם תחליטו לא לאשר חלק מהמחיקה של פסקאות מסוימות, למשל פעילות בשטח ציבורי, פעילות של תנועות נוער בשטח פתוח וכו', יש גם תיקונים שמוחקים את התקנה הספציפית, שמתייחסת לכל אחת מהפעילויות האלה.

רם שפע: אז אנחנו נעבור להצבעה.

רם שפע: אגיד כמה דברים לפני זה.

תמי סלע: אולי כדאי לקרוא כל תקנה בהצבעה ולסביר מה המשמעות שלה.

רם שפע: אין בעיה, נתחיל בתקנה המשמעותית ונעבור לשאר.

מאיר כהן: למה?

מאיר כהן: אפשר שתקראי את הכול.

רם שפע: אבל אנחנו צריכים להצביע בסעיפים נפרדים.

רם שפע: קודם כל, אני שמח שאני רואה שיש פה כמעט קונצנזוס להבנה.

אפרת אפללו: מה, לא הצלחתי?

רם שפע: לא הצלחת, אבל הקשבנו קשב רב לנתוני משרד הבריאות.

מרב מיכאלי: זה לא את, זה אנחנו...

רם שפע: אני רוצה להזכיר לכולם, אין פה גחמה של רגע.

רם שפע: במשך כמה חודשים אני וכל אחד כמעט מחברי הוועדה אמרנו פה באין ספור הזדמנויות ובתקשורת וברשתות שלנו, שאנחנו חושבים שאם יש סגר, אסור לסגור את מערכת החינוך.

רם שפע: זאת הייתה העמדה שלנו מהרגע הראשון, ואנחנו נשארים עקביים.

אפרת אפללו: אבל היא לא נסגרת.

רם שפע: אני חושב שהמדיניות הזאת שמאפשרת לגנים ולכיתות א' עד ד' ללמד, בגלל שהם צריכים בייביסיטר, ולכיתות י"א עד י"ב יש בגרות, נחזיר גם אותם, אבל אז נשכח ארבע שכבות, שזה שליש מהמערכת.

רם שפע: בעיניי, המחיר כרגע כבד מדי ואמרנו את זה, אני בטוח שגם אתם.

רם שפע: כמות ההודעות מהורים, מבתי חולים היא אין סופית.

קטי קטרין שטרית: תגידו להם שבשעה 12 לא כדאי לשלוח, כי זה מעצבן, זה לא מסייע.

רם שפע: מה שאנחנו עושים פה זאת ההחלטה הכי אחראית לאור הסיטואציה.

רם שפע: חשוב לי להגיד ששוחחתי לפני דקות אחדות עם שר הביטחון בני גנץ, שביקש ממני לעקוב אחרי נתוני משרד הבריאות אחרי שאנחנו מחליטים את ההחלטה הזאת, לאור החשש של המוטציה הבריטית.

רם שפע: יש כל מיני השפעות על התחלואה.

רם שפע: לצד ההבנה שהמערכת צריכה לחזור, אנחנו גם אחראים.

רם שפע: אני מבקש ממשרד הבריאות לעדכן אותנו בשוטף בנתונים, ואם נראה שיש השפעות דרמטיות שלא ידענו לצפות לפני זה, אנחנו נחזור לפה ונקבל החלטות, אבל כרגע ההחלטה שלנו בעינה.

אפרת אפללו: שכחתי להגיד.

רם שפע: זה בסדר, היו מספיק אנשים שלא שכחו להגיד לי את מה שאת שכחת.

אפרת אפללו: לא, על המוטציה.

רם שפע: אנחנו נעבור להצבעה לפי הסעיפים.

קטי קטרין שטרית: יש גם מחקר לגבי המוטציה, אמרתם את זה?

רם שפע: אנחנו קוראים את הנוסחים.

תמי סלע: "בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4 ו-10 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 מתקינה הממשלה תקנות אלה".

תמי סלע: ברישא צריך להופיע "ובאישור הוועדה".

תמי סלע: "תיקון תקנה 2 1.

תמי סלע: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך), התש"ף-2020, (להלן – התקנות העיקריות), בתקנה 2(ב) –" עכשיו זאת מחיקת פסקאות, אני אגיד על כל אחת מה היא.

תמי סלע: פסקה (2א3) היא הפסקה של פעילות בשטח פתוח של איש צוות העובד בבית ספר יסודי או על-יסודי.

תמי סלע: אגב, על חלק אתם יכולים להצביע שאתם לא מאשרים ועל חלק כן.

רם שפע: קודם נעבור על הסעיף של כיתות ה' עד י' ואחרי זה את שאר הסעיפים.

, יבוא: "(2א7) לימודים של כיתות י"א ו-י"ב בבית ספר".

רם שפע: כלומר, אם אנחנו מבטלים את הסעיף הזה עכשיו - -

תמי סלע: אם אתם לא מאשרים אותו - -

רם שפע: - - אז כיתות ה' עד י' חוזרים ללימודים, נצביע על זה בנפרד, נכון?

תמי סלע: וזה מחזיר גם את התוספת של רמזור.

רם שפע: אני מעלה להצבעה את הדבר המרכזי, אני מודה שאפילו בהתרגשות מסוימת, שאנחנו יכולים באמת להשפיע עכשיו על מאות אלפי תלמידים ותלמידים שיחזרו ללימודים.

רם שפע: אני מעלה את זה להצבעה, מי בעד לבטל את הסעיף שמשאיר אותם בבית?

רם שפע: אושר.

יוסף טייב: רם, אני רוצה התייעצות סיעתית בבקשה.

רם שפע: אני חייב עכשיו לאשר התייעצות סיעתית?

מרב מיכאלי: באמצע ההצבעה?

מרב מיכאלי: התחילה כבר ההצבעה.

קטי קטרין שטרית: לא לא, היא לא התחילה, למה אתם אומרים?

מרב מיכאלי: התחילה ההצבעה, הוא העלה להצבעה.

קטי קטרין שטרית: לא, הוא רק הכריז, היא לא התחילה.

מרב מיכאלי: אני עם היד למעלה, התחילה ההצבעה.

קטי קטרין שטרית: לא נכון.

מרב מיכאלי: זה נקרא התחילה ההצבעה.

יוסף טייב: רם, אני מבקש התייעצות.

קטי קטרין שטרית: זאת גניבת דעת.

קטי קטרין שטרית: רם, אתה עכשיו גנבת את הדעת.

קטי קטרין שטרית: לא לא, הוא הכריז, הוא ביקש רשות לדבר.

רם שפע: אבל כבר אמרתי תוך כדי שאני מצביע.

קטי קטרין שטרית: אתה אמרת, לא הכרזת "אני עובר להצבעה".

אוסאמה סעדי: אמר.

מרב מיכאלי: הכריז שמונה פעמים שהוא עובר להצבעה.

קטי קטרין שטרית: לא יאומן, לא יאומן.

רם שפע: אומרת פה היועצת המשפטית שהיא חושבת שעברתי להצבעה - -

מרב מיכאלי: עברת להצבעה חד משמעית.

רם שפע: - - אפשר לבדוק את זה אחרי בפרוטוקול, תהיו רגועים, יש לנו עוד הרבה סעיפים.

אוסאמה סעדי: יש פרוטוקול.

רם שפע: בסדר גמור.

קטי קטרין שטרית: אז נבקש רביזיה, מה לעשות?

רם שפע: אתם יכולים גם לבקש רביזיה.

רם שפע: היא בודקת, יש עוד סעיפים בכל מקרה, אז אנחנו ממשיכים לסעיפים הבאים.

תמי סלע: ספרתם את הידיים?

רם שפע: כן, ספרנו.

רם שפע: ההצבעה עברה, ההחלטה של כיתות ה' עד י' התקבלה.

רם שפע: עכשיו אנחנו ממשיכים לסעיפים הבאים.

תמי סלע: המשמעות היא לא לאשר את תקנה 1(2).

תמי סלע: אני חוזרת לתקנה 1(1), שיש בה מספר פסקאות, שמוצע למחוק אותן.

תמי סלע: פסקה (2א3) שעניינה "פעילות בשטח פתוח של איש צוות העובד בבית ספר יסודי או על-יסודי, או של איש צוות העובד במוסד להשכלה או הכשרה מקצועית לבגירים, עם תשעה עשר תלמידים של בית הספר או המוסד" "לכל היותר, ולמעט טיול הכולל לינה" – זו פסקה אחת.

תמי סלע: (2א5) זו הפסקה שעניינה ב"הכשרה מעשית או לימודים מעשיים במוסד להשכלה או הכשרה מקצועית לבגירים, שבהתאם לאופיו ולטיבו של הלימוד, לא ניתן לקיים באופן מקוון, בשל צורך בציוד או בתשתיות החיוניים ללימודים".

מאיר כהן: אלה המעבדות באוניברסיטאות?

תמי סלע: לא, אלה לא המעבדות באוניברסיטאות, זה דווקא כל מיני קורסים מקצועיים, שהם לא אוניברסיטאות.

תמי סלע: (2א8) שעניינה "לימודים בכיתות י"ג ו-י"ג במכללה טכנולוגית מוכרת כהגדרתה בחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים", "שפועלת בסמוך למוסד חינוך שהותרה פעילותו לפי סעיף 10(ג)(4) לחוק ומספקת לימודי המשך למוסד כאמור", שזה לימודי המשך, לימודים של נוער נושר ובסיכון בגילאים שהם בגיירם.

תמי סלע: (2ב1) זו "פעילות בשטח פתוח של תנועת נוער או ארגון נוער בשטחה של רשות או אזור המפורטים בתוספת החמישית", כלומר: גם זה הולך לפי הרמזור.

תמי סלע: פה מציעים למחוק את כולם.

תמי סלע: הדגשתי קודם, שאתם יכולים גם לאשר מחיקה של חלקן ולא של כולן.

רם שפע: אנחנו לא רוצים למחוק, אנחנו רוצים שאלה אכן, כרגע בשלב הזה לצערנו, לא יתקיימו.

רם שפע: אני מקווה שלא לאורך כל התקופה.

רם שפע: אנחנו יכולים להחליט שאנחנו עושים סעיפים בנפרד, לצורך העניין, יכול להיות - - -

יאיר גולן: אני מתנגד לפסול פעילות בשטח פתוח.

רם שפע: בדיוק, רציתי להגיד.

רם שפע: יכול להיות שספציפית את הפעילות בשטח פתוח - - -

מרב מיכאלי: אין סיבה לפסול.

רם שפע: אני אשמח לפני זה רק לשמוע מה משרד הבריאות חושב, כי יש לזה עוד משמעויות.

תמי סלע: אני רק אציין, שגם לגבי פעילות בשטח פתוח יש פה שתי פסקאות נפרדות, אחת מתייחסת לתנועות נוער בשטח פתוח, ואחד לפעילות של הצוותים בבתי הספר עד 19 תלמידים בשטח פתוח.

יאיר גולן: אני חייב לומר, שאני בעד להשאיר את כל התקנות האלה - - -

רם שפע: אם כולם חוזרים, אין היגיון לא לאשר שטח פתוח.

רם שפע: אם הם כבר בבית הספר, זה לא הגיוני שלא נאשר להם לצאת מבית ספר.

תמי סלע: נכון, זה היה שיפור של המצב.

אפרת אפללו: לא, הפתח הפתוח היה אמור להיות במקום, אם אתם זוכרים במקרים - - -

רם שפע: אני מבין, אבל שאף אחד לא יחשוב שאם ילד בכיתה ז' או ד' נמצא בבית הספר, הוא לא יכול לצאת לשטח פתוח עד 19 תלמידים.

אפרת אפללו: לא, מדובר על מפגשים עם המורים בשטח פתוח - - -

אורלי פרומן: בסדר, עדיין זה תקף.

רם שפע: אין משמעות לא לאשר את הלימודים בשטח פתוח, כי הם חזרו ללמוד.

מאיר כהן: זה לא קשור לחווה חקלאית.

תמי סלע: לא, יש להם פעילויות של בית ספר בשטח פתוח.

טל פוקס: המשמעות היא לגבי מקומות שלא מתקיימת בהם פעילות חינוך רגילה.

טל פוקס: אם מתקיימת פעילות חינוך רגילה, אנחנו לא אומרים להם אם להיות בכיתה או בחוץ.

רם שפע: אבל כרגע במקביל לזה שאת פותחת את בית הספר, את אוסרת עליהם להיות בחוץ, זה לא הגיוני.

קטי קטרין שטרית: את מדברת על בתי ספר שדה וכל הדברים האלה?

עופר כסיף: קטי, אם כיתות ה' עד י' לא היו לומדים, הם גם לא היו יכולים לבוא לשטח פתוח.

רם שפע: אני רוצה להסביר, לפחות את מה שאני מבין.

רם שפע: אם מישהו מהייעוץ המשפטי חושב משהו אחר, בבקשה.

רם שפע: הרי אנחנו בזמנו דרשנו ואז התווכחנו עם הממשלה וכו' וכו' כמה תלמידים יכולים ללמוד בשטח פתוח.

רם שפע: לבסוף הוחלט, ומאז זה קיים, שעד 19 תלמידים יכולים ללמוד בשטח פתוח עם מישהו מצוות בית הספר, או בבית הספר או מחוצה לו.

רם שפע: זה נכון שאומרת ד"ר אפללו, שזה היה כשלא היה בית ספר, ואז רצינו לאפשר להם להיות בחוץ.

רם שפע: אבל אם עכשיו אנחנו מחזירים – גם ככה חוזרת הפעילות בבית הספר, אין טעם שלא נאשר להם להיות בחוץ, ולכן אנחנו נאשר את זה.

רם שפע: אם יהיה שינוי, נעשה שינוי.

רם שפע: ניתן להם ללמוד בחוץ.

תמי סלע: אם אתם רוצים לא לאשר רק את הפסקאות שמוחקות הפעילות בשטח פתוח, אלה פסקאות (2א3) ו-(2ב1).

מרב מיכאלי: זה לבטל אותן.

תמי סלע: לא לאשר את המחיקה שלהן, של (2א3) ושל (2ב1), זאת אומרת שאתם תרצו לאשר רק את (2א5) ו-(2א8), שימחקו אותן.

תמי סלע: ממה שמסתמן פה, הכיוון הוא להמשיך לאפשר שטח פתוח, שזה אומר לאשר רק את המחיקה של (2א5) ו-(2א8).

רם שפע: זה אומר שכרגע לאור הסגר, אנחנו לא מאפשרים פעילות שהיא בלתי פורמלית בעיקרה.

תמי סלע: לא רציתם בלתי פורמלית בשטח פתוח?

רם שפע: לא, אנחנו לא נאשר את זה – אני רוצה מאוד, אבל אני גם מבין את האחריות שלנו.

רם שפע: אנחנו רוצים ספציפית לאפשר בבתי הספר את אותה פעילות בחוץ, שהיא גם ככה טריוויאלית, כי היא חלק מההחלטה.

מרב מיכאלי: אתה לא רוצה לאפשר פעילות בחוץ, שלא במסגרת בית הספר?

רם שפע: אני חושב שזה צעד אחד רחוק מדי.

תמי סלע: תנועות נוער.

רם שפע: אני פעלתי פה יחד אתכם חודשים רבים למען התנועות וארגוני הנוער.

רם שפע: אני חושב שהצעד הזה קצת הולך קצת רחוק מדי, ואנחנו צריכים גם לשמור.

קריאה: למה?

רם שפע: כי הם בבית הספר, הם חוזרים לבית הספר, אז לפחות יש להם את זה.

רם שפע: אם ילד בכיתה ה' הולך עכשיו לבית הספר וניקח לו לשבועיים, שלושה – וכולם יודעים כמה קשה לי אפילו להגיד את זה – אני חושב שאנחנו עושים החלטה בשום שכל.

רם שפע: אנחנו מאשרים את המחיקות.

תמי סלע: את תקנה 1(1), למעט לעניין (2א3).

אורלי פרומן: (2א3) זה השטח הפתוח - -

תמי סלע: - - בבית ספר, של צוות בית ספר.

אורלי פרומן: אבל כל הסיפור של הבגירים מעל י"ב, י"ג, י"ד – ולא קיבלנו תשובה עם המגמה לעתיד של החינוך המיוחד, שזה גם מעל י"ב.

טל פוקס: מבחינת התקנות חינוך, אני לא יודעת לגבי מורים בפועל במשרד החינוך, אבל אין מניעה בתקנות חינוך ל-21-18 לפי חוק חינוך מיוחד לעבוד.

רם שפע: אני מעלה את זה להצבעה, מי בעד לאפשר את הלימודים בשטח פתוח בבתי הספר?

רם שפע: לא לאפשר את מה שלא מתאפשר בסגר ממילא, אנחנו לא עושים פה שום דבר דרמטי; להפך, אנחנו מחזקים עוד פתיחה – מי בעד?

רם שפע: מי נגד?

רם שפע: נמנע?

רם שפע: אושר.

רם שפע: חבר הכנסת כסיף נמנע.

יאיר גולן: לדעתי כן צריך להמשיך את הפעילות של תנועות הנוער, אני חושב שזה לא נכון לסגור אותן.

רם שפע: אני מבין אותך.

עופר כסיף: יאיר, בגלל זה נמנעתי, כי אני לא רוצה להצביע בעד.

יאיר גולן: אבל אפשר להצביע פה כן על הסעיפים השונים ולא על כל הארבעה כמכלול.

עופר כסיף: איך שהציגו את זה.

עופר כסיף: ..

יאיר גולן: רם, אני מציע כן להצביע על כל סעיף בנפרד, כי עמדותינו יכולות להיות שונות על חלק מהדברים, וזה לא מכלול אחד.

רם שפע: אני מוכן.

יאיר גולן: אז קדימה, בוא נעשה את זה.

רם שפע: אתם יודעים מה?

רם שפע: אני מקבל.

רם שפע: אבל תמי, אנחנו כרגע הצבענו.

תמי סלע: אתה רוצה להצביע מחדש על פסקה (1) לפי הפסקאות השונות שאנחנו מציעים למחוק?

רם שפע: אבל אני יכול?

תמי סלע: הצבעה חוזרת על פסקה (1).

מאיר כהן: תמשיך.

יאיר גולן: אני חושב שלא צריך לעבור על (2א3), מכיוון שכולנו בעד המשכת הפעילות בשטחים הפתוחים בבתי הספר, אז לא צריך להעלות זאת שוב.

יאיר גולן: אחרי זה יש פעילות מבוגרים, (2א5) ו-(2א8), שגם עליהן לדעתי יש קונצנזוס, שאת זה יכולים ללמוד גם מרחוק, לא יקרה דבר.

יאיר גולן: הסעיף היחיד השנוי במחלוקת הוא (2א9) סעיף (2ב1), שנוגע לגבי תנועות הנוער.

עופר כסיף: נכון, זה הסעיף היחיד שאין עליו הסכמה.

רם שפע: רק רגע, אנחנו בהתייעצות.

רם שפע: יאיר, אנחנו ממשיכים, נוכל להחזיר את זה.

רם שפע: אנחנו עוברים לתקנה 2.

תמי סלע: "תיקון תקנה 9 2.

תמי סלע: בתקנה 9 לתקנות העיקריות, בתקנת משנה (א) המילים "המקיים פעילות כאמור בתקנה 2(ב)(1) ו-(2)" – יימחקו".

תמי סלע: תקנה 9 מדברת על עטית מסיכה, והיא מטילה על מנהל מוסד חינוך לעשות ככל הניתן כדי להבטיח שהשוהים במוסד יעטו מסיכות.

תמי סלע: השינוי שם מרחיב את החובה שלו ביחס לכלל הפעילויות במוסד.

תמי סלע: זה לא קשור להיבטים שעלו פה.

תמי סלע: זה התיקון.

תמי סלע: אני יכולה גם לקרוא עוד סעיפים שתצביעו עליהם יחד: "תיקון תקנה 13 3.

תמי סלע: בתקנה 13 לתקנות העיקריות –

, יבוא: (א) מנהל המוסד המקיים פעילות כאמור בתקנה 2(ב)(1) עד (2ג) יבטיח ככל האפשר כי התלמידים יאכלו את ארוחותיהם בשטח פתוח, וכי תלמידים האוכלים בשטח סגור במקום הפעילות יאכלו את ארוחותיהם כשהם ישובים בכיתת הלימוד הקבועה שלה, בשולחנות נפרדים זה מזה.

, יבוא: (2) תקנת משנה (א1) – בטלה.

, יבוא: גם פה יש הרחבה של ההסדר, שלפיו אכילה במסגרת המוסדות צריכה להיעשות בעדיפות בשטח פתוח, ורק אם לא ניתן בשטח סגור בשולחנות נפרדים.

יאיר גולן: הניסוח פה לדעתי לא מוצלח.

יאיר גולן: צריכה להיות תקנה פשוטה, שאומרת שארוחות יינתנו בשטחים מאווררים היטב, רצוי בשטח פתוח או בכל אולם אחר שבו חלונות פתוחים – ככה זה צריך להיות מנוסח, לא על דרך השלילה, אלא על דרך החיוב.

תמי סלע: אבל אנחנו לא יכולים לשנות את הניסוח, אלא רק לאשר או לא לאשר אותו, זאת פנייה למשרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: זה חוק הקורונה הגדול.

תמי סלע: "תיקון תקנה 18 4.

תמי סלע: בתקנה 18(א) לתקנות העיקריות, בפסקה (8) המילים "לפעילות כאמור בסעיף 2(ב)(2א2) עד (2א4) ו-(2א7) עד (2א9) וממנה –" – יימחקו".

תמי סלע: זו תקנה שעוסקת בהסדר של ההסעות ומכילה את ההסדר שם, שהוא שורה נפרדת בין כל שורה שיושבים בה.

תמי סלע: זה חל על כל ההסעות, ולא רק על אלה שהיו מנויות שם, תקני אותי כל פעם אם אני טועה.

טל פוקס: זאת רק שורה אחת באמצע האוטובוס, זה לא בין כל שורה – זה ההסדר שהגיעה אליו הממשלה כאיזון של כל האינטרסים השונים.

מרב מיכאלי: זה נראה לי סביר.

מאיר כהן: בגל"צ אומרים עכשיו, שבמשרד הבריאות בוחנים אפשרות להביא את התקנות לאישור מחודש.

מאיר כהן: בכירים במשרד לכתבתנו: אם רוצים לשחק אתנו, אז נשחק, מבחינתנו להביא את התקנות לאישור מחודש בכל יום.

רם שפע: אנחנו לא מקבלים החלטות על פי פרסומים בתקשורת.

תהלה פרידמן: ואני גם מבינה, שיפה בן דוד הכריזה על סכסוך עבודה.

רם שפע: היא אמרה את זה פה.

אורלי פרומן: טל, להערה שלך לגבי הנושא של מגמה לעתיד, זה לא חינוך מיוחד שלומד עד 21; אלו ילדים שהיו משולבים במערכת, סיימו י"ב, עכשיו הם במסגרת תכנית מיוחדת של בגירים.

מאיר כהן: בסדר, הם נשארים.

אורלי פרומן: זה לא חינוך מיוחד של עד 21.

טל פוקס: האמת שאני לא מכירה את זה, אבל זה לא לפי חוק חינוך מיוחד?

טל פוקס: אני מציעה שמשרד החינוך - - -

אורלי פרומן: רם, אני חושבת שצריך לקבל תשובה ממשרד החינוך על הנושא הזה.

תמי סלע: כי יש בתקנה 25 הוראה ספציפית על חינוך מיוחד.

אורלי פרומן: אבל זה לא חינוך מיוחד.

תמי סלע: זהו, השאלה אם זה נכנס או לא.

אורלי פרומן: לא, אלה ילדים שהיו משולבים במערכת, סיימו את כיתה י"ב, המשיכו לתכנית המיוחדת שנקראת "מגמה לעתיד".

תמי סלע: אז יכול להיות שהמחיקה של (2א5) כן תשפיע על זה, ואת זה צריך לברר.

אורלי פרומן: נכון, יכול להיות.

תמי סלע: אלה באמת תכניות הכשרה לבגירים, וזה מנוסח מאוד רחב.

תמי סלע: לא קיבלנו תשובה ברורה לגבי המגמה לעתיד.

אורלי פרומן: צריך לחזור למשרד החינוך, שייתן תשובה למגמה לעתיד.

יאיר גולן: למעשה עד תיקון סעיף 22 כולל, אני מציע לאשר את הכול, כי אני לא רואה פה שום דבר שהוא מהותי, ולאחר מכן יש שורת תיקונים שנוגעת לפעילות בשטח פתוח.

יאיר גולן: מכיוון שאנחנו מראש אמרנו שתימשך הפעילות בשטח פתוח, זה דוחה את כל סעיף 28 והלאה.

יאיר גולן: לכן אחרי שקבענו את הדבר הדרמטי ביותר, לימודים בשש השכבות שכביכול היו אמורות להפסיק את הלימודים ושטח פתוח שימשיך כסדרו, ברגע שהצבענו על שני הדברים האלה והם ירדו מהנוסח שמוצע פה לוועדה – נקבל את כל הסעיפים ואני לא רואה כאן שום בעיה, פשוט נקצר את התהליך.

קטי קטרין שטרית: לפחות תוסיף את הבקשה שיחסנו את עובדי ההוראה, תגידו את זה.

אורלי פרומן: אמרנו בהתחלה.

מאיר כהן: קטי, אמרנו שייצא מכתב מהוועדה.

קטי קטרין שטרית: מאיר, אתה קיבלת תשובה?

קטי קטרין שטרית: יושב מולך משרד הבריאות, שאומר לך שזה לא יקרה.

מאיר כהן: אי אפשר להכניס את זה לתקנות.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת, אבל אתה לא מקבל שום תשובה ממשרד הבריאות.

מרב מיכאלי: קטי, אף אחד פה בוועדה לא דואג למורות ולמורים פחות ממך, כולנו פה מאוחדות ומאוחדים לחלוטין.

קטי קטרין שטרית: מרב, כולנו וכולנו וכולם, בבקשה לפחות תדגישי את זה.

מרב מיכאלי: אני באמצע משפט.

קטי קטרין שטרית: את התפרצת לדברים שלי, לא סיימתי אותם.

מרב מיכאלי: לא, ממש לא התפרצתי לדברים שלך.

מרב מיכאלי: אני אומרת שאין פה אף אחד ואף אחת שלא חרדה – א.

מרב מיכאלי: לשלומם של המורות והמורים; ו-ב.

מרב מיכאלי: זאת אחת הדרכים, שבהן אנחנו נצמצם גם את סכנת ההדבקה שיש בפתיחת הלימודים.

קטי קטרין שטרית: אני לא מתנגדת לפתיחת הלימודים, אני רוצה לדעת מה תהיה התשובה לגבי עובדי ההוראה, כי אחרת זה יהיה על המצפון של מישהו מאתנו.

מירום שיף: קטי, הנהגת ההורים הארצית מצטרפת לקריאה לחסן את ציבור המורים ועובדי ההוראה, אבל לא צריך לקשור את הדברים.

קטי קטרין שטרית: תאמין לי, כמורה, הם יגיעו חרדתיים, הם יהיו מאוד חרדים.

קטי קטרין שטרית: אני מרחמת על הכיתה, שמורה חרדתית מלמדת אותה – מרחמת, עדיף שלא תלמד אותם מאשר תהיה חרדתית.

רם שפע: שנייה אני לא מקשיב אז כולם צועקים?

רם שפע: מה קורה?

רם שפע: חבר'ה, הכול בסדר, אנחנו גם מקבלים החלטות קשות וגם נשארים רגועים.

צופית גולן: אנחנו בעד ואמרנו את זה.

קטי קטרין שטרית: האינטרס הראשון זה של ההורים.

קטי קטרין שטרית: נכון, שההורים יידעו.

רם שפע: חברים, אנחנו יכולים להצביע, אין טעם להמשיך להתווכח.

רם שפע: בבקשה, תמי.

תמי סלע: החלפת תקנה 22א מדברת על טיול – "במוסד המקיים פעילות כאמור בתקנה 2(ב)(1) עד (2ג) לא יתקיימו טיולים", שמחליף את התקנה הנוכחית.

תמי סלע: בתקנה 24 - - -

קטי קטרין שטרית: לפני שאת ממשיכה, יש בשורה טובה.

קטי קטרין שטרית: כנראה שבמשרד הבריאות שמעו את הפנייה שלי, השר - -

אוסאמה סעדי: - - מיד קיבלו את זה.

אוסאמה סעדי: ..

קטי קטרין שטרית: אתם לא יודעים מה.

קטי קטרין שטרית: אני אפנה להורים, כי ההורים ישמחו לשמוע את זה.

קטי קטרין שטרית: אם חברי הכנסת מלגלגים, הם אפילו לא יודעים על מה.

קטי קטרין שטרית: השר אדלשטיין החליט לדחות את הרפורמה של הפסיכולוגים ולאפשר לפסיכולוגים המתמחים להמשיך לפעול - יפה, על זה מגיע כל הכבוד לשר.

רם שפע: יפה, יישר כוח.

קטי קטרין שטרית: האמת היא שהגשתי שאילתה בנושא, וזה היה מאוד דחוף לי.

אוסאמה סעדי: זאת ההשפעה של הבחירות.

קטי קטרין שטרית: אוסאמה, זה ההבדל בין מי שבפריימריז לבין מי שאין לו פריימריז.

רם שפע: תמי רוצה שניתן לה להשלים.

תמי סלע: - - - כל התקנות שאין בהן שום קשר לדברים שעליהם הצבעתם קודם לא לאשר, ואחר כך נחזור, כי יש כמה התאמות שכן.

תמי סלע: 22 זה לגבי הטיול, אלא אם כן יש לכם איזה טענה לגבי זה.

רם שפע: אין לנו.

לחזור לבעייתיות: "תיקון תקנה 27 7.

לחזור לבעייתיות: בתקנה 27 לתקנות העיקריות, המילים "ופעילות כאמור בתקנה 2(ב)(2א8)" – יימחקו".

לחזור לבעייתיות: זאת התאמה לדברים שהצבעתם עליהם קודם.

לחזור לבעייתיות: "תיקון תקנה 34 9.

לחזור לבעייתיות: בתקנה 34 לתקנות העיקריות, במקום "פעילות פנימיות" יבוא "בחינות".

לחזור לבעייתיות: גם פה אין משהו מהותי.

תהלה פרידמן: לא הבנתי את עניין הפנימיות, הפנימיות ממשיכות לפעול כרגיל?

תמי סלע: כן כן, זה לא משנה, זה רק אומר שההוראות של התקנות לא גורעות מהוראות המנהל, ובכלל זה הוראות המנהל לעניינים מסוימים.

תהלה פרידמן: עיקר הקפיצה בתחלואה הוא בפנימיות.

תמי סלע: זה לא משנה לעניין פעילות הפנימיות, אלא רק לעניין הוראות המנהל שחלות בכל מיני עניינים, ויש הוראות שלו לגבי בחינות, וכנראה אין הוראות שלו לגבי פנימיות.

תמי סלע: אני לא יודעת למה הורדתם את הפנימיות.

טל פוקס: הפנימיות מפורטות בתקנות.

תמי סלע: זה מוסדר בתקנות עצמן, אז אין פה שינוי מהותי.

תמי סלע: כל מה שקראתי עד עכשיו 7, 9 ומה שקראנו קודם – 2 עד 5, מהדיון שהיה פה לא הבנתי שיש סיבה לא לאשר את כל הדברים האלה, אתם יכולים להצביע על האישור שלהם, ואז נחזור לכמה שנוגעות לעניין של כיתות ה' עד י' וצריך לאשר אותן בצורה יותר מדויקת.

תמי סלע: אני יכולה להסביר עכשיו, ואז תערכו את כל ההצבעות - -

רם שפע: - - בדיוק, ביחד.

תמי סלע: אני חוזרת לתקנה 24.

תמי סלע: תקנה 24 לתקנות העיקריות, אם אני מבינה נכון, את פסקה (2) צריך לא לאשר לאור זה שלא אישרתם את ההוראה שקובעת שכיתות ה' עד י' לא ילמדו.

תמי סלע: זאת התקנה שמסבירה איך הם ילמדו בכמה קבוצות.

תמי סלע: הם רצו לאפשר ל-י"א-י"ב לפעול בשלוש קבוצות, אבל מה שהתייחס קודם לכן לכיתות ז' עד י"ב היה שתי קבוצות.

תמי סלע: אני חושבת שאין מנוס אלא לחזור להסדר שהיה קודם, אם מחזירים את ה' עד י'.

רם שפע: נכון, נכון מאוד.

תמי סלע: ולכן צריך לא לאשר את 6(2), את השינוי הזה שאומר שרק בי"א-י"ב יהיו שלוש קבוצות וכל השאר בקבוצה אחת.

רם שפע: זה שלוש ושתיים.

תמי סלע: אפשר לאשר את 6, למעט פסקה (2).

שלוש תקנות: תקנה 10 היא התקנה שמבטלת את התוספת החמישית, אבל מכיוון שחזרנו למתכונת שכל השכבות ה' עד י"ב פועלות על פי אלה שמפורטים בתוספת החמישית, צריך לא לבטל את התוספת החמישית, ולכן לא לאשר את תקנה 10.

שלוש תקנות: לגבי התוקף, כתוב פה שזה מתחיל מיום ראשון, היום, בחמש, אבל לא כתוב עד מתי.

רם שפע: טל, תשימי לב שאני לא טועה.

רם שפע: קיבלנו בשבוע שעבר תקנות מס' 14.

רם שפע: בתקנות הללו יש גם תוקף.

רם שפע: אנחנו לא אישרנו אותן.

רם שפע: מחר אנחנו מקיימים גם ככה דיון על תקנות מס' 14, שמעט מתייתר, למעט הצורך שלנו – אני מזכיר את זה מלפני חודש – לאשר או לדחות כל תקנות בעניין הקנסות הפליליים, ולכן אנחנו מחר נתכנס פה, ואז גם נקבע את התוקף.

רם שפע: תוקף אישור תקנות מס' 14 מחר יחול גם על כל מה שאישרנו פה היום.

רם שפע: כרגע ההחלטה הזאת היא ללא תוקף.

תמי סלע: לא, תמיד יש תוקף, כי כל התקנות לפי החוק מוגבלות.

רם שפע: התוקף שלו מקסימום 28 – אני לא מפרט את כל הפלפולים המשפטיים, אבל אם את רוצה, אני יכול... תאמרי במשפט על מה ההצבעה, כולם מבינים, אנחנו מצביעים ומסיימים.

מאיר כהן: אין לזה אח ורע, שאתה אומר להצביע ולוקח 20 דקות.

רם שפע: מאיר, אני חושב שכדאי שכולם יבינו על מה הם מצביעים.

רם שפע: אתה רואה ששתי החברות מימינך לא מבינות.

רם שפע: היא הסבירה והן עדיין לא הבינו.

תמי סלע: אתם מצביעים על אישור כל התקנות שאין להן שום נגיעה לנושא של ה' עד י"ב ולשטח הפתוח, ולגבי כל העניינים שכן מתחייבים ממה שעשיתם קודם לגבי ה' עד י"ב בשטח פתוח, לא לאשר את התיקון, כמו שהסברתי.

רם שפע: בסדר, אבל אנחנו עושים את זה בהצבעה אחת וזה משליך על כל מה שאמרת?

אורלי פרומן: אבל יש פה איזה פספוס אחד בהתחלה, (2א5) ו-(2א8), הלימודים של הבגירים ופגיעה בסטודנטים ובמעבדות.

אורלי פרומן: לא התכוונו לפגוע בהשכלה הגבוהה.

רם שפע: מעבדות אנחנו משאירים את האפשרות לפעול, ואת השאר אנחנו לא מאפשרים.

רם שפע: אנחנו עושים משהו מידתי.

רם שפע: אנחנו מעלים את זה להצבעה אחת והכול נכלל בזה, מי בעד לאשר את כלל - - -

מרב מיכאלי: מה החלטנו לגבי תנועות נוער?

רם שפע: השארנו את זה בחוץ.

רם שפע: מחר אנחנו מקבלים את התוקף, אז גם נוכל עם זה - - -

מרב מיכאלי: בסדר.

תהלה פרידמן: האם מחר נוכל לעשות דיון על תנועות נוער וטיולים?

רם שפע: לא, אנחנו יכולים להחליט מחר, החלטה יחידה ומשמעותית, לכמה זמן אישרנו את מה שקורה פה.

רם שפע: אם נחשוב שיש לנו עניין בתנועת נוער, נוכל לעשות בזה שינוי.

רם שפע: הילדים האלה חוזרים ללמוד.

יאיר גולן: אני מציע שמחר נקבע שהמגבלות על תנועות הנוער והטיולים יחולו לשבועיים בלבד.

רם שפע: בדיוק, את זה נוכל לעשות מחר, אין בעיה.

תמי סלע: אז עכשיו מצביעים על תקנות 5-2 כלשונן; תקנה 6 למעט פסקה (2) שאותה מבקשים לא לאשר; תקנה 7; תקנה 8 למעט הביטול של 28ג; תקנה 9 ותקנה 11; ותקנה 10 מצביעים לא לאשר.

רם שפע: מעולה, אני מבין הכול.

רם שפע: מי בעד?

רם שפע: מישהו נגד?

רם שפע: מישהו נמנע?

רם שפע: אושרו.

רם שפע: חברים, ההצבעה עברה פה אחד.

עופר כסיף: יש בסוף רביזיה או לא?

רם שפע: לא הייתה רביזיה.

צופית גולן: רם, לפני שאתם סוגרים את הישיבה, אפרת פה, אנחנו נעשה את זה גם פה, ילדים במשפחות בסיכון בריאותי – אין פתרון, הילדים האלה בבית הספר - - -

רם שפע: מרב מיכאלי ביקשה רביזיה.

אפרת אפללו: - - -

צופית גולן: זה לא יעזור, אני אגיד את זה בכל דיון, אפרת.

צופית גולן: רם, ילדים במשפחות בסיכון בריאותי עדיין לא - -

רם שפע: נכון, עוד לא נפתר?

צופית גולן: זה לא נפתר.

רם שפע: מחר אנחנו פותרים את זה.

רם שפע: מחר אנחנו פה באותו דיון.

אורלי פרומן: רם, אני מבקשת תשובה ממשרד החינוך, גם אם זה יהיה מחר, לגבי מגמה לעתיד.

רם שפע: נכון.

תהלה פרידמן: אני רוצה להבין על הוראה מתקנת.

רם שפע: תקשיבו מה אני מציע חברי הכנסת והנהגת ההורים, כל סעיף שיש לכם לגביו אי-הבנה, מחר אנחנו מתכנסים פה שוב.

רם שפע: אני נועל את הישיבה, תודה רבה לכולם.