ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 162, 2020-11-04 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את המפקח על הבנקים בבנק ישראל, מר יאיר אבידן.

משה גפני: אני מציע שתבוא לשבת קרוב יותר.

משה גפני: אנחנו נתקלנו בהרבה מאוד קבילות, טענות ותלונות שהמדינה מאפשרת לאנשים לקחת הלוואות והם נתקלים בקשיים גדולים בבנקים.

משה גפני: הרבה מאוד תלונות שעלו כאן בוועדה, לכן ביקשנו את ההשתתפות שלך בדיון הזה.

משה גפני: אני רק מבקש לפני זה, יש כמה הצעות לסדר, אז אם אפשר לעשות את זה בקצרה.

משה גפני: הילה, בבקשה.

הילה שי וזאן: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, תודה.

הילה שי וזאן: אנחנו העלינו פה כבר כמה פעמים בעבר, גם אני וגם חבריי, באשר לכספים שבסוף מועברים, או שיותר נכון, לא הועברו, לא לעמותות ולא למגזר השלישי.

הילה שי וזאן: אני קיבלתי טבלה מעודכנת, וזו פשוט שערורייה.

הילה שי וזאן: אנחנו מאשרים את ההעברות פה, התחייבו ממשרד החשב הכללי להעביר את הכסף, 100% מהתמיכות, ואני רואה פה את האחוזים של התמיכות – משרד החינוך, רק 29% עברו לעמותות ולמגזר השלישי.

הילה שי וזאן: משרד התרבות, 57%, משרד הרווחה, 31%.

הילה שי וזאן: ללא משלימה של משרד החינוך, גם 27%.

הילה שי וזאן: זו פשוט שערורייה שאנחנו פה כחברי כנסת, כחברי ועדה, עושים את התפקיד שלנו, מאשרים, ובסופו של דבר – אגב, גם פקידי האוצר במקרה הזה של החשב הכללי נתנו את האישור והעבירו.

הילה שי וזאן: משרדי הממשלה, אחד-אחד, תוקעים את הכספים, לא מכנסים את ועדות התמיכות, ולא מעבירים את הכסף.

הילה שי וזאן: אני מבקשת שאנחנו כוועדה נוציא קריאה ברורה לכל משרדי הממשלה לשחרר את הכספים.

הילה שי וזאן: העמותות האלה קורסות.

הילה שי וזאן: הארגונים האזרחיים קורסים.

הילה שי וזאן: אישרנו את הכספים, הכספים צריכים להגיע ליעדם.

הילה שי וזאן: דיבר על זה פה חברי בצלאל בפעם הקודמת.

הילה שי וזאן: אסור-אסור-אסור לנו לתת לשערורייה הזאת להמשיך ולעבור.

הילה שי וזאן: אני מתכוונת בכל ועדת כספים להעלות את זה ולעקוב אחר האחוזים של כל המשרדים, ולשקף לוועדה כיצד אנחנו גורמים לכך שכל הכספים שאושרו לארגונים האזרחיים ולעמותות יעברו, וכמה שיותר מהר.

הילה שי וזאן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אחמד, טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבריי ואני הצגנו פה יותר מפעם אחת את נושא הצ'קים והגבלת הצ'קים בתקופת משבר הקורונה.

אחמד טיבי: המצוקה הכלכלית של רבים – יחידנים, משפחות, קבוצות, ועסקים קטנים – היא כל כך קשה שרבים נתקלים בתופעה של החזרת צ'קים על ידי הבנקים; ואז יש רישום, ואז יש הגבלה, ואז הוא לא יכול לקבל סיוע או הלוואה, והמצוקה הכלכלית מחמירה.

אחמד טיבי: לא יכול להיות שהבנקים לא יגלו הבנה למצוקה הזאת וינהגו אחרת.

אחמד טיבי: כלומר, לא יהיה רישום, לא תהיה הגבלה של החשבון, ושאנשים יוכלו להוציא את הראש שלהם קצת מעל המים, אחרת כולם טובעים והמצוקה הזאת היא מצוקה קשה ביותר.

אחמד טיבי: אתה הבטחת שהממונה על הבנקים יענה על השאלה, אני שמח שהוא כאן.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, בקצרה.

מיכל שיר סגמן: שני נושאים קצרים.

מיכל שיר סגמן: אחד, אני חוזרת עליו כמעט בכל ועדה, העלייה המשמעותית בכל הנוגע ללקיחת הלוואות בשוק האפור.

מיכל שיר סגמן: זו הפכה להיות מכת מדינה בתקופת הקורונה.

מיכל שיר סגמן: מסתבר שמי שבאמת משגשג אלה ארגוני הפשע שרוכבים על הגל הזה.

מיכל שיר סגמן: ברגע שבן אדם הוא מסורב אשראי, ברגע שבנקים כבר לא נותנים הלוואות, וזה לא משנה אפילו מה הסיבה, אנחנו רואים שזו כבר לא תופעה שהיא בשוליים, זו תופעה רחבה יותר – היא בצפון תל אביב כפי שהיא בפריפריה באזורים שהם מוחלשים יותר.

מיכל שיר סגמן: זה בכל הארץ, צריך לטפל בזה.

מיכל שיר סגמן: זה לא הולך להיעלם, זה הולך לגדול, אלא אם כן אנחנו פה נמצא לזה הסדר.

מיכל שיר סגמן: זה דבר אחד.

מיכל שיר סגמן: דבר שני, לגבי המשכנתאות.

מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים שהבנקים הגבילו את התקופה של דחיית המשכנתאות עד לדצמבר.

מיכל שיר סגמן: זה מחזיר אותי לכל נושא השוק האפור שוב.

מיכל שיר סגמן: דצמבר זה מחר בבוקר.

מיכל שיר סגמן: הבעיה לא הולכת לחלוף בינואר או בפברואר או במרץ.

מיכל שיר סגמן: גם אם ימצאו חיסון, ובריאותית אנחנו נחזור לשגרה, המשבר הזה הולך ללוות אותנו לפחות בשנה הקרובה וצריך לתת על זה את הדעת.

מיכל שיר סגמן: מה גם שהריביות הכול כך גבוהות של הבנקים בנושא הזה – גם צריך לראות איך אנחנו פותרים את העניין הזה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: קודם כל, אני מברכת על הדיון, כי אני חושבת שזה חשוב מאוד, לא רק באופן כללי, אלא גם בעת הזאת.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על תקופת הקורונה, שהיא תקופה קשה מאוד.

קטי קטרין שטרית: הייתי מסכמת את הנושא הזה במשפט אחד: מישהו נרדם בשמירה.

קטי קטרין שטרית: למה הכוונה מישהו נרדם בשמירה?

קטי קטרין שטרית: הבנקים עושים ככל העולה על רוחם.

קטי קטרין שטרית: זה מתחיל מהלוואות שתיכף אני אכנס אליהן, אבל אני אתן רק דוגמה של דבר קטן אחד.

קטי קטרין שטרית: יש אנשים שלא יכולים להיכנס לעולם הדיגיטל ורוצים תדפיס בנק פשוט מהחשבון שלהם.

קטי קטרין שטרית: הם ניגשים לסניף ומבקשים תדפיס.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה יודע כמה עולה לבקש תדפיס ולקבל אותו?

קטי קטרין שטרית: 40 שקלים.

קטי קטרין שטרית: 40 שקלים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על אנשים קשיי יום, שאם הם מגיעים עד לסניף הבנק כדי להוציא את התדפיס הזה, סימן שאין ביכולתם להגיע לדיגיטל, הם לא אנשים ברמה סוציו-אקונומית גבוהה.

קטי קטרין שטרית: גובים מהם 40 שקלים על תדפיס.

קטי קטרין שטרית: האם זה נשמע הגיוני?

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: חוץ מזה, ההתנהגות של הבנקים בתקופת הקורונה הייתה התנהגות – אפילו הייתי אומרת חזירית.

קטי קטרין שטרית: אני התערבתי – שוכב אדם במצב קשה במחלקת קורונה בבילינסון.

קטי קטרין שטרית: פונים אליו מהבנק, לאשתו, שלא מבינה דבר וחצי דבר מהעסק, ומתחילים לקצץ לה, לא נותנים לה להוציא שקל, כל הצ'קים חוזרים, היא לא יודעת איך להתנהל.

קטי קטרין שטרית: הבן אדם נמצא בין חיים למוות.

קטי קטרין שטרית: היא מתחננת בפני מנהל הבנק.

קטי קטרין שטרית: הכול אטום.

קטי קטרין שטרית: זה בן אדם שכל חייו נתן לבנק את כל מה שביקשו ממנו ודרשו, אבל בעת ההיא, כשהוא היה זקוק לקצת חמלה, לא הייתה שום חמלה.

קטי קטרין שטרית: לגבי הלוואות, שבגינן אנחנו פחות או יותר החלטנו לקיים את הדיון הזה, כי יש תלונות אינסופיות, אני לוקחת דוגמה של אדם בשם הרצל מחיפה.

קטי קטרין שטרית: המדינה נתנה דחייה של החזר הלוואות שהיו לפני הקורונה לשישה חודשים, את הריבית ממשיכים לשלם כרגיל, אך תשלום הקרן נדחה, גם לעסקים.

קטי קטרין שטרית: בשל הסגר הנוסף בחגים, הכריז בנק ישראל והבנקים על מתווה של דחייה נוספת, עוד שלושה חודשי דחייה, עד לסוף השנה הזו, 31 בדצמבר 2020.

קטי קטרין שטרית: אותו הרצל, אדם שכל הזמן שילם את מה שהוא היה צריך לבנק, פנה לבנק וביקש דחייה, כי אוטוטו הוא פושט רגל כבר.

קטי קטרין שטרית: הוא חייב.

קטי קטרין שטרית: הוא ביקש דחייה מהבנק.

קטי קטרין שטרית: הוא נענה שדחיית ההלוואה היא רק לאנשים פרטיים, לא לעסקים.

קטי קטרין שטרית: ואני מדברת על בנק הלאומי ועל בנק הפועלים.

קטי קטרין שטרית: כנראה שהבנקים מנצלים את המצב הזה שיש כאוס מסוים, ועושים ככל העולה על רוחם.

קטי קטרין שטרית: כמו שאמרתי בדיון הקודם, הבנקים משתוללים, אבל לצערי, מישהו נרדם בשמירה.

ינון אזולאי: אני לא אדבר על נושא הבנקים, כי זה הדיון שיהיה ואני כן ארצה לדבר.

ינון אזולאי: לכולנו יש בטן מלאה על התנהלות הבנקים.

ינון אזולאי: אבל אני כן רוצה להעלות בפניך, אדוני היושב-ראש, אנחנו מעבירים פה תקציבים לכל העצמאיים וצריך פעם אחת אולי לקיים ישיבה של שעתיים אפילו, להקדיש לזה, לדעת מה קורה עם זה במשרד האוצר.

ינון אזולאי: שיביאו לנו את הנתונים.

ינון אזולאי: עם כל המענקים שנתנו.

משה גפני: מה קרה עם הסיוע.

ינון אזולאי: עם כל הסיוע הזה.

ינון אזולאי: אנחנו מקבלים הרבה תלונות שלא הצלחנו - - -

משה גפני: אתה מכוון לדעתי, אני הולך לעשות את זה בשבוע הבא.

ינון אזולאי: אני מאוד מודה לך על זה.

ינון אזולאי: זהו.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: על הביצוע.

ינון אזולאי: על הביצוע.

ינון אזולאי: על הביצוע.

ינון אזולאי: כן, על הביצוע, זה מה שחשוב לנו כרגע.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סונדוס סאלח: תודה רבה על הדיון המאוד החשוב.

סונדוס סאלח: אני חושבת שמעבר לאחריות הכלכלית, מוטלת על הבנקים בזמן משבר אחריות מוסרית.

סונדוס סאלח: אם הבנקים ימשיכו לפעול באותה מדיניות שהם פעלו בה עד עכשיו בתקופת המשבר, הם יגרמו להתפתחות שוק אפור ברמה שלא הכרנו כמוה.

משה גפני: כן, דובר על זה קודם.

סונדוס סאלח: היא תביא להתפתחות הפשיעה והאלימות, במיוחד בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: אני רוצה להגיד לכם שקיבלתי עשרות – והבנתי שיש אלפי – בקשות שנענו בתשובה כזו: בקשתך לקבלת הלוואה וכן הלוואות להיערכות התפשטות נגיף הקורונה, בוטלה על פי בקשתך; למרות שהם לא ביטלו את זה.

סונדוס סאלח: יש זיוף אפילו, שהבנק מחזיר תשובה שהלקוח ביטל את הבקשה – אני מדברת על העסקים הקטנים והבינוניים – למרות שבעלי העסק לא ביטלו את הבקשה.

סונדוס סאלח: יש כאן הפניית עורף קשה מאוד, ויש זיוף שהם מבטלים את הבקשה, וזה לא מתבצע.

סונדוס סאלח: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להעלות נושאים מעבר.

עאידה תומא סלימאן: חלק מחבריי העלו את הנושא של צ'קים וצ'קים דחויים.

משה גפני: כן, אחמד טיבי העלה את זה.

עאידה תומא סלימאן: העלינו את זה כבר כמה פעמים, ואני שמחה שסוף סוף אנחנו מגיעים לאותו דיון.

עאידה תומא סלימאן: נחכה לדיון עצמו.

עאידה תומא סלימאן: גם כן הקשחת תנאי הפעולות בבנקים.

עאידה תומא סלימאן: מאז תחילת הקורונה הובטח לנו שהבנקים ילכו לקראת, והבנקים ינסו לעזור, ושכולם נרתמים ונכנסים תחת האלונקה, דברים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: מה שאנחנו שומעים והפניות שמגיעות אלינו אומרות את ההפוך לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אומרים שדווקא הבנקים מקשיחים בתנאים שלהם, שהבנקים לא מוכנים לשמוע על מקרים לפעמים אנושיים ביותר, מקרים של משפחות שלא מצליחות להרים את הראש.

עאידה תומא סלימאן: אני קיבלתי טלפונים מנשים ואנשים שיש להם עסקים קטנים, שהבנקים לא רצו להרחיב את האשראי שלהם ב-500 שקל.

עאידה תומא סלימאן: הייתה מישהי שהתחננה, אמרה שחברת ויזה מוכנה לפרוס לה את החוב, כי היא לא תוכל לעמוד בחוב, אם רק הבנק יעלה לה את האשראי ב-500 שקל.

עאידה תומא סלימאן: מנהל הבנק ישב שם והתעקש שלא.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי הנחיות.

אופיר כץ: זה לא סודר?

אופיר כץ: כי העלית את זה לפני כמה שבועות.

אופיר כץ: זה לא סודר מאז?

עאידה תומא סלימאן: לא.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לסיים את החלק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד, מה שנראה, שאפילו ההוראות הפנימיות למנהלי הסניפים – הם מושכים מהם סמכויות, מקשיחים אתם, ואת זה צריך לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: נושא אחר שאני מאוד רוצה להעלות וחייבים לדון בו זה עניין הפיצוי למנהלות המשפחתונים על הסגר האחרון.

משה גפני: מאיפה יודעים מה אני מתכוון לעשות בסדר-היום של השבוע הבא?

משה גפני: אופיר, אם אפשר, ממש בקצרה.

אופיר כץ: כמה נושאים, אני אעשה את זה בקצרה.

אופיר כץ: קודם כל, לגבי דחיית ההלוואות – אנחנו רואים שזה משהו שעובד, שהציבור נעזר בזה, ולכן אני חושב שלמרות ההארכות שהיו, צריך להאריך את זה עוד פעם, כל עוד אנחנו בתקופה הזאת.

אופיר כץ: זה עוזר לציבור, וצריך להאריך את זה, לתת לו את העזרה הזאת.

אופיר כץ: אני שמח לראות את המימוש של המסלול הרגיל, 100%, אפילו היינו צריכים להגדיל את זה.

אופיר כץ: אני כן אשמח לתשובות לגבי המסלול בסיכון מוגבר, למה הוא נמוך, ומה עושים כדי להעלות את זה, איך מקלים יותר על האזרחים שיוכלו לנצל את זה.

אופיר כץ: דבר נוסף שרציתי לשאול, לגבי עסקים חדשים, אני מקבל פניות, שלהם עושים חיים יותר קשים.

אופיר כץ: עסק שפתח ב-2020, ואפילו שעד מרץ הוא כבר הראה רווחים, ואחרי זה הוא נקלע למשבר כמו כולם, הם לא מצליחים לקבל הלוואות.

אופיר כץ: מה המדיניות לאותם עסקים חדשים שנפתחו ב-2020, אפילו שהצליחו?

אופיר כץ: דבר אחרון, אני מצטרף למה שאמרו פה חבר הכנסת טיבי וחברי כנסת נוספים לגבי החזרת צ'קים והגבלת חשבונות בנק.

אופיר כץ: גם אני מקבל הרבה תלונות על זה.

אופיר כץ: אנשים רוצים שנאריך גם את זה.

אופיר כץ: הבנתי שיש דיונים על זה, משרד המשפטים, אבל התנגדות מבנק ישראל.

אופיר כץ: אשמח להתייחסות גם לזה.

אופיר כץ: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: כמובן שכשהתחיל גל הקורונה, הבנקים נרתמו למשימה, ודחו את ההלוואות.

אוסנת הילה מארק: היום אנחנו מבינים שיש קשיים עם דחיית ההלוואות, יש קשיים עם ספירת הצ'קים המוחרגים.

מיכל שיר סגמן: בריביות גבוהות.

מיכל שיר סגמן: בריבית דריבית.

אוסנת הילה מארק: אבל הם לא מספרים לציבור דבר אחד, והדבר האחד שהם מסתירים מעיני הציבור – כל הבנקים – שכאשר הבן אדם דוחה את תשלום המשכנתה שלו, ה-BDI שלו נפגע.

אוסנת הילה מארק: כאשר ה-BDI שלנו נפגע, אז כולנו מבינים שכשתיגמר הקורונה יהיו פה ים של עסקים בבעיה.

אוסנת הילה מארק: הם לא יוכלו להתנהל התנהלות תקנית בתוך הבנקים, הם לא יוכלו לקבל הלוואות, הם לא יוכלו להגדיל את האשראי שלהם, גם אם המחזור העסקי שלהם יהיה גדול יותר.

אוסנת הילה מארק: אני מאוד אשמח אם המפקח על הבנקים יאמר לנו מה המדיניות של דחיית ההלוואות, ואם היא פוגעת ב-BDI של האנשים.

קרן ברק: קודם כל, אני לא הייתי בהתחלה, יכול להיות שאני חוזרת על דברים, אבל אלה דברים שאני מתעסקת בהם ביום-יום לאורך כל התקופה הזאת.

קרן ברק: אני יושבת-ראש ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים בוועדת הכלכלה, וזה עיקר עיסוקי.

קרן ברק: בתחילת המשבר אתם נתתם שישה חודשים דחייה של ההלוואות, ומאז שנגמרו ששת החודשים, אני עבדתי מולכם כדי שששת החודשים האלה ימשכו ל-12 חודשים.

קרן ברק: מה שקרה, אמרתם שישה חודשים, אבל לצורך העניין, שישה חודשים מיום שהבן אדם ביקש.

קרן ברק: זאת אומרת, אם הוא ביקש את זה עכשיו, יש לו שישה חודשים, אבל אם הוא ביקש את זה במרץ – הרי מצבו לא שופר מאז ששת החודשים האלה.

קרן ברק: מי שלא יכול היה להחזיר את ההלוואות אז, עכשיו לא פתאום קיבל את הכסף מהשמיים ומצבו הוטב, אלא נגרע.

קרן ברק: לכן להגיד עוד שישה חודשים, ואז כל אחד מתייחס לזה – מתי התחילו שישה חודשים, מתחיל לספור אותם, הוא לא עוזר, ואת זה אמרתי לאנשיך כל הזמן לאורך התקופה.

קרן ברק: צריך להגיד ל-12 חודשים, ואז זה פותר את השישה ועוד שישה, ולא להתחיל לחשב את זה, כי לזה התכוונו כשביקשנו את הדחייה.

קרן ברק: היינו אתכם בקשר, והסברנו לכם שאם דחיתם לשישה חודשים, סימן שהמצב היה רע.

קרן ברק: הוא לא הוטב, ואתם לא יכולים לבקש עכשיו מאנשים כסף שאין להם.

קרן ברק: וזו הדרישה שעכשיו פשוט תנו אותה, ברורה מאוד.

קרן ברק: הדבר השני, ההלוואות בערבות מדינה.

קרן ברק: אנחנו הקמנו פה בכנסת את הקרן לעסקים בסיכון גבוה.

קרן ברק: לא הקמנו אותה כי התעוררנו בבוקר ואמרנו בא לנו.

קרן ברק: הקמנו אותה כי היה צורך, כי הבנקים לא נתנו את ההלוואות האלה מלכתחילה.

קרן ברק: ואז אמרנו הם לא נותנים את זה, אלא נותנים את זה למי שנוח להם, לפעמים הם אפילו משתמשים בזה – הכי גרוע – ללקוחות הכי טובים שלהם הם נתנו את זה.

קרן ברק: זאת אומרת, הם מגלגלים עם עצמם, מנהלים לעצמם את הבנק, נותנים דווקא ללקוחות הטובים שלהם את ההלוואות הטובות האלה, ועסקים בסיכון גבוה באמת לא מקבלים.

קרן ברק: כמעט שליש מקבלים, ושני שליש לא מקבלים.

קרן ברק: אנחנו חוזרים על זה פה דיון אחרי דיון אחרי דיון, ומסבירים לכם שיש צורך בהלוואות האלה לעסקים בסיכון גבוה, כי אנחנו צריכים אותם חיים.

קרן ברק: אלו עסקים שעכשיו מתים – אירועים וחליפות, וכל הדברים שצריך אותם בזמן של שגרה, בזמן של שגרה הם חיים ובועטים, ועכשיו הם לא, אבל הם יחזרו ולבעוט.

קרן ברק: אנחנו לא צריכים לסגור אותם ולפתוח אותם מחדש.

קרן ברק: אנחנו צריכים שהעסקים האלה יקבלו את הכסף שלהם.

קרן ברק: ולך אני אומרת, המפקח על הבנקים, אני שואלת אותך ברמה האישית ביני לבינך, האם אתה מבין את התקופה הקריטית הזאת לעסקים הקטנים?

קרן ברק: העסקים הקטנים צריכים אותך כמו אוויר לנשימה.

קרן ברק: הם זקוקים לך.

משה גפני: קרן, זו הצעה לסדר.

קרן ברק: אתה חייב להיות עם פיקוח הרבה יותר הדוק, ולבדוק עסק-עסק.

קרן ברק: עסק-עסק.

קרן ברק: הם צריכים את העזרה שלך, הם צריכים את תשומת הלב שלך, ואתה חייב להיות שם בשבילם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני המפקח על הבנקים, מר יאיר אבידן, אני מבקש לומר לך.

משה גפני: לקח זמן עד שאנחנו הזמנו אותך לדיון כאן, אבל שתדע, הוועדה כאן מורכבת מכל הסיעות בכנסת, מייצגים את כל הציבור.

משה גפני: אני לא מדבר על דברים שיש מחלוקת פוליטית, אבל רוב הדברים שנמצאים כאן – גם עכשיו, מה שאמרו לי על כל מיני נושאים שצריך להעלות אותם, אני מתכוון להעלות אותם בשבוע הבא.

משה גפני: יש בעיה עם המשפחתונים, עם המעונות, יש בעיה עם הנושא של הסיוע, שהחליטו לתת לכל מיני עסקים – גדולים וקטנים, והקדמת התשלומים, וכולי וכולי, אני מעלה את זה בשבוע הבא.

משה גפני: הזעם על הבנקים הוא גדול מאוד.

משה גפני: מאוד.

משה גפני: הוא לא של מפלגה אחת, או מפלגה שנייה חושבת אחרת.

משה גפני: מכל המפלגות.

משה גפני: הציבור מאוד מרוגז על ההתנהלות הזאת.

משה גפני: ההתנהלות הזאת נתונה לפיקוח שלך.

משה גפני: בנק ישראל מפקח על הבנקים, אתה בתפקיד של המפקח על הבנקים.

משה גפני: יש לנו הרגשה שאת הבנקים לא מעניין כלום, חוץ מלהרוויח כסף.

משה גפני: איפה שיש להם איזשהו סיכון, זה לא מעניין אותם במיוחד, כי מדובר באנשים כאלה שהם משפחות חלשות, מיד סוגרים להם את האשראי, או שמחזירים להם צ'קים, ואז, כמו שאמר חבר הכנסת טיבי, ואחרים שגם דיברו על העניין הזה, אתה לא יכול לעשות שום דבר.

משה גפני: זו תקופה קשה – בן אדם לא עובד, לא מרוויח.

משה גפני: אנחנו החלטנו לתת ערבויות מדינה להלוואות מהסוג הזה.

משה גפני: יש ערבויות מדינה, אבל הבנק לא רוצה לתת, לא לוקח לעצמו סיכון, כאילו מדובר בעסק כלכלי פשוט לגמרי.

קרן ברק: הוא נותן, פשוט ללקוחות הטובים שלו.

קרן ברק: יותר גרוע.

משה גפני: בסדר, אמרתי.

משה גפני: בסדר.

אחמד טיבי: אנחנו נתרכז בעסקים הקטנים.

משה גפני: כל הדברים האלה הן בעיות שעולות.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, זה עומד בפני התפוצצות ממש.

משה גפני: הציבור לא יכול לסבול את זה, ואנחנו כמייצגים שלו, לא יכולים לשתוק על הדבר.

משה גפני: אנחנו מאוד שמחים שאתה כאן, אנחנו מקווים שגם תציג בפנינו את הדברים וגם תשתדל לתת תשובות.

משה גפני: אני פניתי אליך באופן פרטני, כמו רבים אחרים, על נושאים שונים: יהודי אזרח, שקיבל אירוע מוחי, עם הלב, והעסק שלו נפל.

משה גפני: הוא שיקם את עצמו.

משה גפני: הוא חזר חזרה ושיקם את עצמו, והבנק לא נותן לו הלוואה.

משה גפני: יש ערבות מדינה על דבר כזה.

משה גפני: זה מקרה קלאסי של בן אדם שאחרי המחלה שלו נפל לתוך הקורונה, הוא לא יכול להתאושש כלכלית מכיוון שלא נותנים לו הלוואה, זה בטיפול אצלך, אבל זה מקרה אחד מיני רבים.

משה גפני: יותר קל, כי אלו שני בנקים גדולים שטיפלו בעניין הזה.

משה גפני: אלו מקרים שבהם אתה רוצה לשקם אנשים, אתה רוצה לאפשר להם להמשיך לעבוד, אתה רוצה שהם יוכלו לפעול, מולם ניצבת חומה בצורה של חברות כלכליות, שהן הבנקים – רוצים, נותנים, לא רוצים, לא נותנים.

משה גפני: על פי רוב, הם רוצים לאלה שהם חזקים, והם לא רוצים לאלה שהם חלשים.

משה גפני: אדוני המפקח על הבנקים, בבקשה.

יאיר אבידן: בוקר טוב לכולם.

יאיר אבידן: אני שמח להיות כאן, ויש לי אתגר די משמעותי לשנות את עמדתכם אחרי קבלת הפנים האוהדת הזאת.

יאיר אבידן: אני מקווה מאוד שתקשיבו לי ברוב קשב, משהו כמו רבע שעה-20 דקות.

יאיר אבידן: יש פוטנציאל שאני אזיז את הגוון מהגוון שאתם עומדים בו כרגע לגוון קצת יותר בהיר.

יאיר אבידן: אני אדבר אתכם בתמונה ההוליסטית, אני רואה תמונה אחרת לחלוטין מהתמונה שאתם רואים.

יאיר אבידן: אני לא רוצה לעורר את זעמכם, בכל אופן, אני חושב שאתם מקבלים את הפניות של האנשים שאינם מרוצים, אתם לא מקבלים את הפניות מאנשים שהם מרוצים בהגדרה.

יאיר אבידן: כולנו צריכים להבין – אני גם אומר מראש, אני מפקח על הבנקים, אני דואג ליציבות של הבנקים, דואג לאמינות של הבנקים מול הלקוחות שלהם.

יאיר אבידן: צריך להבין דבר אחד, אני המפקח על הבנקים, אני לא מאיגוד הבנקים – שאני מכבד אותם – אני גם לא הלוביסט שלהם, אבל מן הסתם, במקום הזה, שאני מייצג פה גם את הפיקוח על הבנקים, ובגלל התפקיד שלי אני אתן מענה שלכאורה אני מייצג גם את הבנקים, אז ננסה לעשות את ההפרדה המתאימה לגופו של עניין.

יאיר אבידן: אני מכבד מאוד את הפורום המכובד הזה.

יאיר אבידן: הייתי בנקאי במשך 33 שנה, לפני שהתמניתי להיות המפקח על הבנקים.

יאיר אבידן: אני שמח מאוד על השליחות הציבורית שמינו אותי ושלקחתי על עצמי.

יאיר אבידן: חשוב לי להגיד בעוד שורה אחת, אני אדם עם תפיסה כלכלית-חברתית מאוד מאוד עמוקה, והשליחות שבאתי לתפקיד הזה, עם שורה אחת פשוטה – לתרום מיכולותיי לפיקוח על הבנקים והמערכת הבנקאית, שנחיה כאן בחברה יותר טובה, נקודה.

יאיר אבידן: בכל בוקר, כשהשעון שלי מצלצל ב-05:00 בבוקר, ואני עולה לירושלים, זה מה שנותן לי את כוח השליחות.

יאיר אבידן: לכן אני רוצה להתחיל בזה.

יאיר אבידן: אני מדבר על התמונה ההוליסטית, אני חושב שאנחנו רואים תמונה אחרת לגמרי מהתמונה שאתם מציגים, ואני מקווה שנוכל לשכנע אתכם.

יאיר אבידן: הבנקים מעוניינים, ומקיימים, בהגדרה שלהם, מערכת יחסים עם הלקוחות שלהם לטווח ארוך, ולא לטווח קצר.

יאיר אבידן: הבנקים, גם בהגדרה, לא נוטשים את הלקוחות שלהם ברגעים היותר קשים.

יאיר אבידן: הם מלווים אותם גם ברגעים היותר קשים.

יאיר אבידן: הם גם עושים פעילות פרו-אקטיבית מול הלקוחות, על מנת לסייע להם לעבור את התקופה.

יאיר אבידן: לכן אני אומר, חשוב מאוד שנסתכל על התמונה הכוללת, וננסה בכמה דקות האלה להתעלם מהאירועים הפרטניים.

יאיר אבידן: אני לא יודע לתת מענה לכל אירוע פרטני, אני יכול להבטיח שאירועים פרטניים כן ייבחנו.

יאיר אבידן: חולקה לכם המצגת.

יאיר אבידן: חבר הכנסת גפני, אני לא יודע אם היא עולה למעלה.

יאיר אבידן: היא תעלה למעלה.

משה גפני: אבל בקצרה, אני לא אוהב מצגות.

משה גפני: תדלג על מה שהוא לא חיוני.

משה גפני: יש לך אתגר לשכנע את חברי הוועדה.

משה גפני: אני לא בטוח שאתה תעמוד בזה, בגלל שאתה עוד לא מכיר את חברי הכנסת מספיק.

משה גפני: אנחנו מקבלים את התלונות.

משה גפני: אבל אין בעיה, אנחנו שמחים לשמוע.

משה גפני: בבקשה.

יאיר אבידן: אם הגעת לתוצאה לפני שהתחלנו בתהליך - - -

משה גפני: לא, לא, לא, בסדר.

משה גפני: אנחנו חיים ביחסים טובים עם בנק ישראל, חיינו כל הזמן.

משה גפני: אנחנו גם הוועדה שחוקקה את החוק של בנק ישראל.

משה גפני: אנחנו ניהלנו אתכם משאים ומתנים מאוד מעניינים.

משה גפני: תדע שהתלונות על הבנקים באות מעומק הלב.

משה גפני: אין למישהו פה עניין לפגוע בבנקים, להיפך.

משה גפני: זה בא מתוך הנושאים עצמם.

ינון אזולאי: אגב, אני חושב שהתלונה היא על הבנקים עצמם.

ינון אזולאי: המפקח, שאתה לא מפקח בתלונות שאנחנו מקבלים, אבל אם היית מביא לפה את הנציגים של הבנקים, היית שומע איך אנחנו מדברים מהמקום שאנחנו נמצאים בו.

ינון אזולאי: מהמקום הזה שאנחנו נמצאים, אנחנו לא מקבלים תלונה אחת.

ינון אזולאי: ראיתי את כמות התלונות שאתה תיכף תביא במצגת, אבל אם תעשה חשבון, התלונות שכל אחד מחברי הכנסת מקבל, אתה תגיע לאלפים, אם לא לעשרות אלפים.

יאיר אבידן: אני אתן מענה.

יאיר אבידן: באתי להקשיב, וגם לתת מענה.

יאיר אבידן: אף אחד מאתנו לא 100%.

יאיר אבידן: רק מענה קצר אליך, יצא לפני מספר שבועות הדוח של בנק ישראל, של הפיקוח על הבנקים, על המענה לפניות הציבור.

יאיר אבידן: אנחנו חווים עשרות אלפי פניות, מטפלים בהן, חשים היטב את הציבור, עובדים מול הנציבות של המערכת הבנקאית, שגם כן פונה.

יאיר אבידן: גם המערכת הבנקאית מאוד מאוד קשובה.

יאיר אבידן: יש לנו גם הערות, לא הכול מושלם.

יאיר אבידן: בוא לא נשכח, בחודש מרץ, כשהיה כאן סגר, גם המערכת הבנקאית עבדה בתפוסה של 15%.

יאיר אבידן: היה אירוע של אחת למאה שנה.

יאיר אבידן: גם למערכת הבנקאית לוקח זמן להיערך.

יאיר אבידן: היום אנחנו עובדים ב-100%, נותנים מענה לכל הפניות, גם ב-SLA סביר.

יאיר אבידן: עושים הכול.

יאיר אבידן: גם למערכת הבנקאית לקח זמן להיערך.

יאיר אבידן: אני חושב שהעולם של ההמשכיות העסקית והרציפות התפקודית שלה ראויה לכל הערכה.

יאיר אבידן: היום היא ב-100% תפוסה, פועלים מול כל המערכת, ודווקא ברגעים הקשים האלה הם נותנים את המענה המיטבי שהם יכולים.

יאיר אבידן: אני רוצה לעבור מהר לשקף שלוש.

יאיר אבידן: רק מילה אחת שצריכה לעניין אתכם כחברי הוועדה, לגבי היציבות של המערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: המערכת הבנקאית נכנסה כמערכת מאוד מאוד יציבה, כדי שתוכל לתמוך בכל האירועים המשקיים.

יאיר אבידן: חלק גדול מההיערכות של המערכת הבנקאית הייתה כנגזרת של המשבר של 2008, המערכת באה גם עם יחסי הון גבוהים.

יאיר אבידן: ללא ספק, ריכוזיות תיק האשראי ירדה מאוד, גם נגזרת של ועדות אחרות שהיו במשכן הזה.

יאיר אבידן: בסך הכול הריכוזיות מאוד מאוד ירדה, האיתנות של המערכת היא גבוהה, ולצד זה, גם שופרה איכות ניהול הסיכונים מקצה לקצה.

יאיר אבידן: כמו שאמרתי, נקודת הפתיחה הייתה בהחלט איכות המערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: ההחלטה הראשונה שהתקבלה במסגרת הפיקוח על הבנקים היא לעשות את השימוש בכל הכלים שביכולתנו על מנת לתמוך ולהניע את המשק קדימה.

יאיר אבידן: לאפשר גם למשקי הבית, גם לעסקים הקטנים, גם לעסקים הגדולים, לפעול.

יאיר אבידן: הכול היה על בסיס אותה איתנות, היכולת והכלים שלנו.

יאיר אבידן: כמובן, לצד זה פעלנו בתהליכי הידוק ותהליכי בקרה, בעיקר הרצת תרחישי קיצון לוודא בכל רגע ורגע שהמערכת הבנקאית היא יציבה.

יאיר אבידן: בואו לא נשכח, האחריות הראשונה של המערכת הבנקאית היא לכספי המפקידים של כל אחד ואחד מאתנו.

יאיר אבידן: זה הצד השני של מאזן הבנק.

יאיר אבידן: יש צד אחד – נכסים, שאלו הלוואות, והצד השני – פיקדונות הציבור וההון, כמובן.

יאיר אבידן: פיקדונות הציבור ויציבות המערכת הבנקאית, בראש ובראשונה, זה התפקיד של הפיקוח על הבנקים.

יאיר אבידן: אני מבקש לעבור הלאה.

יאיר אבידן: הזכרתי את הנושא של המשכיות עסקית ורציפות תפקודית.

יאיר אבידן: אני רוצה להגיד לוועדה המכובדת הזאת: הנושא הזה הוא נושא מרכזי.

יאיר אבידן: הייתה מלחמה גדולה בחודש מרץ-אפריל לעמוד ביכולת ש-15% מהפעילות הבנקאית תהיה.

יאיר אבידן: גם המערכת הבנקאית סבלה מזה שחלק ממשקי הבית שלהם הוא בתחלואה, חלק ממשק הבית שלהם הוא מובטל.

יאיר אבידן: המערכת עצמה עם היעדים שלה – צריך להבין – לצד לקוחות הרבה יותר מתוסכלים, בסיטואציה לא מוכרת.

יאיר אבידן: ממש נקודת פיתול או נקודת אי רציפות.

יאיר אבידן: לכן בנקודת ההתחלה לקח זמן להיערך, אבל ללא ספק, המערכת הבנקאית, יחד עם הפיקוח על הבנקים, פעלו.

יאיר אבידן: אני חושב שהיום – וכבר שלושה או ארבעה חודשים – אנחנו בסיטואציה אחרת לחלוטין, עם כל ההיערכות של המערכת, גם בעבודה מרחוק, וגם בעבודה במערך הסניפים.

יאיר אבידן: דרך אגב, זה נכון לכל האוכלוסיות, כולל האוכלוסיות הקשות.

יאיר אבידן: נעבור הלאה.

יאיר אבידן: בקטע הזה, אחד הגורמים המרכזיים שאפשרנו לעצמנו לעשות – וזה אירוע די קיצוני, נעשה גם על ידי רגולטורים בחו"ל – בדרך כלל, המערכת הבנקאית, בגלל העולם של היציבות, בונה כריות הוניות בזמן שגרה, וכשנכנסים למשבר, אומרים תגדילו את הכריות.

יאיר אבידן: הפעם נעשה מהלך בדיוק הפוך.

יאיר אבידן: זה כמו אותו דב שאוכל כל הקיץ, ובחורף, כשהוא ישן, הוא מאבד את השומן.

יאיר אבידן: אפשרנו להשתמש בעודפי ההון, הורדנו את מגבלות ההון, בכדי שהמערכת הבנקאית תוכל לתת אשראי.

יאיר אבידן: המערכת הבנקאית הגדילה אגב זה את התיאבון לסיכון.

יאיר אבידן: בואו לא נטעה, אף אחד מאתנו, סביבת הסיכון התחלואתית, סביבת הסיכון הכלכלית, עלתה במשק.

יאיר אבידן: לכן גם המערכת הבנקאית היא חלק מאותה סביבת סיכון.

יאיר אבידן: אגב אותה סביבת סיכון, כשסביבת סיכון עולה, מעלים את דרישות ההון.

יאיר אבידן: הורדנו את דרישות ההון כדי לאפשר את אותה תמיכה משקית.

יאיר אבידן: עדיין, גם המערכת הבנקאית – וטוב שכך – עושה את הדברים בשום שכל, לוקחת את השיקולים שלה במתן אשראי, בוודאי לעסקים הבינוניים והגדולים.

יאיר אבידן: תיכף נדבר על העולם האחר.

יאיר אבידן: אני אומר לכולם פה, גם בהשוואה בינלאומית, באופן יחסי, במדינת ישראל, אנחנו בגישה הרבה יותר מרחיבה.

יאיר אבידן: גם הארכת המתווה – שתיכף נדבר עליה – עד תשעה חודשים בחלקו, בהשוואה בין-לאומית, ללא מעורבות ממשלתית – אני אומר ללא מעורבות ממשלתית, רק שהבנקים, כמו שאומרים בשפה שלנו, מתחת לאלונקה.

יאיר אבידן: יש מתווים אחרים עם מעורבות ממשלתית במקומות אחרים.

יאיר אבידן: כרגע זה לא על השולחן פה, אני אדבר על זה בהמשך.

יאיר אבידן: בהחלט אפשרנו - - -

משה גפני: מה זה ללא התערבות ממשלתית?

משה גפני: הממשלה התערבה, היא נתנה ערבויות.

יאיר אבידן: חבר הכנסת גפני, אני מדבר על משכנתאות ועל אשראי צרכני כרגע.

יאיר אבידן: אני אגיע גם להלוואות בערבות המדינה.

משה גפני: אתה מדבר מאוד יפה.

משה גפני: נשמע מהדברים שלך שהבנקים הם ל"ו צדיקים.

יאיר אבידן: אני לא חושב שבבנקים כולנו מהל"ו.

יאיר אבידן: אולי חלקנו כן.

יאיר אבידן: כל מה שאמרתי - - -

משה גפני: הממשלה התערבה.

משה גפני: אנחנו אישרנו פה ערבויות לתת לבנקים, שאם מישהו ייפול, המדינה ערבה לו.

משה גפני: ובכל אופן לא נותנים.

יאיר אבידן: חבר הכנסת גפני, אני אתקן את מה שאמרתי.

יאיר אבידן: התכוונתי ללא מעורבות ממשלתית באשראי הצרכני ובאשראי של משכנתאות לעסקים קטנים.

משה גפני: אנחנו יודעים שלבנקים יש סיכון, ומשום מה, המשכורות שם הן גבוהות מאוד.

ינון אזולאי: הבנקים הם לא גומלי חסדים גדולים באמת.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: סליחה שהפרעתי.

משה גפני: בבקשה.

יאיר אבידן: הכול בסדר גמור.

יאיר אבידן: יש כאן את המתכונת, בשני השקפים הבאים.

יאיר אבידן: השקף הזה מראה את נושא המתווה לקיחת הלוואות.

יאיר אבידן: זה מתווה וולונטרי, הוא מתווה שהבנקים נרתמו אליו.

יאיר אבידן: בגדול – כדי לא להיכנס לפרטים, ולדלג – הוא מאפשר למשקי בית דחיית הלוואות עד תשעה חודשים בתנאים מסוימים.

יאיר אבידן: בין שישה לתשעה.

יאיר אבידן: אותו דבר גם למשכנתאות בתנאים מסוימים.

ינון אזולאי: באיזה ריביות?

יאיר אבידן: בריביות ההסכמיות שהיו.

יאיר אבידן: אותה ריבית שחתמת במועד שלקחת את ההלוואה, ממשיך להיות.

יאיר אבידן: תיכף אני אראה לכם גם את התפלגות הריביות.

ינון אזולאי: גם באשראי הרגיל?

ינון אזולאי: אם אדם לקח הלוואה שהיא לא משכנתה, אתה אומר שזו אותה ריבית שהייתה.

ינון אזולאי: אם אדם דחה את זה בשישה חודשים, במשך ששת החודשים האלה מצטברת לו ריבית.

ינון אזולאי: כשהוא מבקש מהבנק: קחו לי בחודש רק את הריבית, הם לא מסכימים.

ינון אזולאי: אומרים לך שבעוד שישה חודשים יגבו לך בפעם אחת את הריבית, וכשאתה ממשיך לשלם, יגבו לך עוד פעם את הריבית.

ינון אזולאי: אתה מודע לזה?

יאיר אבידן: אני מצטער שאני אומר לך את מה שאני אומר כרגע – באנו לברך ואנחנו יוצאים מקללים.

יאיר אבידן: אני אסביר.

יאיר אבידן: קודם כל, בדיי-1, בין שישה לתשעה חודשים, ברמה התזרימית, ניתנת עזרה מידית.

ינון אזולאי: אבל זו לא עזרה.

יאיר אבידן: זו עזרה מידית.

ינון אזולאי: זו לא עזרה אם בעוד שישה חודשים אתה מפיל אותו עוד פעם.

ינון אזולאי: איזו עזרה?

ינון אזולאי: דחית לו את הנפילה.

בצלאל סמוטריץ': ינון, תן לו להסביר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבינים אחד את השני.

ינון אזולאי: אבל זו לא עזרה.

ינון אזולאי: אני לא מבין.

ינון אזולאי: אני מוכן לשמוע כשזה - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל תן לו להסביר שני משפטים.

משה גפני: רבותיי, תאפשרו.

יאיר אבידן: אחד כנגד 30 זה די מורכב.

יאיר אבידן: אני מנסה להסביר כמיטב יכולתי.

ינון אזולאי: אנחנו קצת כנגד כל הבנקים.

יאיר אבידן: אבל אני חושב שאני יכול לשנות את דעתכם ואת עמדתכם - - - וזה יהיה בסדר.

יאיר אבידן: הכול בסדר.

מיקי לוי: הוא בצד שלנו, הוא לא בצד של הבנקים.

ינון אזולאי: אגב, אני אמרתי מראש שהתלונה היא לא עליך.

ינון אזולאי: אנחנו באים על הבנקים.

ינון אזולאי: אתה פה, אבל מבחינתי היית מביא את הבנקים, היה עדיף לנו מאשר שאתה תגיע.

מיקי לוי: הוא בצד שלנו, הוא לא בצד של הבנקים.

ינון אזולאי: אמרתי, אני מעדיף שהבנקים יגיעו, לא הוא.

אופיר כץ: אין פה נגד, כולנו בעד להיטיב עם האזרחים.

אופיר כץ: יכול להיות שלא צריך לשכנע אותנו, יכול להיות שתיקח מהדברים שלנו לראות איך לתקן.

יאיר אבידן: יכול להיות שיש עוד דברים שאני חושב לתקן.

יאיר אבידן: עומק ואורך המשבר, שתיכף נדבר עליו – אחת, ניתנה עזרה.

יאיר אבידן: ניתנה עזרה, יכול להיות שיכולים לתת – העזרה פה היא ברמה התזרימית המידית למשק הבית שעכשיו היה צריך את העזרה, בין אם הקפיאו לו את ההלוואות לשלושה חודשים, בין אם שישה חודשים, בין אם תשעה חודשים.

יאיר אבידן: אם לקחת משכנתה, שמשק הבית משלם 4,000 שקלים בחודש – בוא נשתחרר ממרכיב הקרן או הריבית, אז תשעה חודשים על 4,000 שקלים עזרו לאותו משק בית ברמה התזרימית לקיים את היום-יום שלו ב-36,000 שקלים.

יאיר אבידן: נשאלת השאלה – הרי יש כל מיני כלים איך פורסים את זה הלאה.

יאיר אבידן: יש כאן שאלות תפעוליות, משפטיות.

יאיר אבידן: יכול להיות שצריך לעשות את זה עוד יותר טוב, להקל עוד יותר.

יאיר אבידן: דיברנו על מתווה ההמשך, תיכף נתייחס אליו גם.

יאיר אבידן: אני לא אומר שהכול נעשה מצוין, אבל דבר אחד ברור – שבאו לעזור, באו לסייע מידית בתזרימים, וזה מידי.

יאיר אבידן: זה לא בעוד שלושה חודשים, אין תקופת הכשרה, זה מידי.

יאיר אבידן: נדלג על השקפים האלה, אבל נעשו עד היום שני מתווים, עכשיו אנחנו בתוך המתווה השלישי.

יאיר אבידן: כדי לתת תשומת לב בין – אני לא רוצה להגיד אם קיבלתם עשרות פניות, מאות פניות, או פניות אחדות.

יאיר אבידן: בואו נקבל אינדיקציה לכמות ההלוואות שנדחו.

יאיר אבידן: המערכת הבנקאית בתקופה הזאת טיפלה ב-821,000 הלוואות.

יאיר אבידן: תחשבו כמה מגעים - - -

סונדוס סאלח: כמה הוגשו?

סונדוס סאלח: כמה הוגשו בסך הכול?

יאיר אבידן: כל ההלוואות האלה הן במסגרת המתווה.

יאיר אבידן: זו מסגרת המתווה, זה 100% מהבקשות.

יאיר אבידן: בבקשות האלה לא היה שיקול דעת.

יאיר אבידן: כל הבקשות שהתבקשו לגבי האשראי הצרכני והמשכנתאות אושרו, כי זה היה מתווה ללא שיקול דעת.

יאיר אבידן: חברים, אני רוצה שתבינו – 821,000 מגעים.

יאיר אבידן: זה מספר מטורף, אין לו אח ורע.

יאיר אבידן: חבר הכנסת גפני, אנחנו כאילו לא זוכרים את ההיסטוריה.

יאיר אבידן: במרץ-אפריל, כשהיינו בסגר הראשון, כולנו במדינה התארגנו לזה – סגרים, אי אפשר להגיע לעבודה – ועדיין, ניתנו כלים, חלקם כלים אוטומטיים, חלקם כלים אנושיים.

יאיר אבידן: בואו לא נשכח, מעסקים קטנים וצפונה, ודאי מסחריים וגדולים, זה מחייב מגע יד אדם, זה מחייב ועדות אשראי.

יאיר אבידן: בסך הכול, מתוך 821,000 הלוואות נדחו 10.4 מיליארד שקלים.

יאיר אבידן: נעבור לשקף הבא, שהוא מבחינתי לתת לוועדה מידה מסוימת של אופטימיות, אבל אופטימיות זהירה.

יאיר אבידן: בשיא המשבר נדחו כ-14.8% מתיקי האשראי בעולם של אשראי לעסקים קטנים, משקי בית ומשכנתאות.

יאיר אבידן: כיום חזרו לשלם כסדרם 8% מתוך ה-14.8%.

יאיר אבידן: בסך הכול היום נשארו בתוך הדחייה אך ורק 46% מאותה אוכלוסייה.

יאיר אבידן: זה בהחלט מדד שלמעלה מ-50% מהאוכלוסייה שלה הקפיאו הלוואות, חזרה לשלם כסדרה.

יאיר אבידן: הנתון הזה הוא נכון ל-30 בספטמבר, הוא ערב הסגר השני, עוד אין לנו נתונים עדכניים.

יאיר אבידן: אבל ברמה שאנחנו מקבלים את המסרים מהמערכת הבנקאית שעליה אנחנו מפקחים, חלק מהאוכלוסייה שלקחה בתחילה, לקחה כתוצאה ממסגרת של אי ודאות וחזרו לשלם, וחלק הגיעו להסדרים, ולכן חלק משמעותי, למעלה מ-50% חזרו לשלם.

יאיר אבידן: אנחנו עוקבים אחרי זה ביום-יום.

יאיר אבידן: כרגע יש הנחייה למערכת הבנקאית, והמערכת הבנקאית פועלת גם ללא הנחיה ברבעון הזה, אגב אישור המתווה השלישי, להגיע במהלך הרבעון הנוכחי ולפעול על מנת להגיע להסדרים עם מלוא האוכלוסייה על מנת להבין מה שיעור הבעיה החמורה במיוחד.

יאיר אבידן: נעבור לשקף הבא.

יאיר אבידן: בנושא הזה פעלנו לקטע של זמינות אשראי.

יאיר אבידן: נתנו הרבה מאוד הקלות ללקוחות הפוטנציאליים, בעיקר הלקוחות הצרכניים.

יאיר אבידן: נתנו הקלות לקבלת אשראי בבטוחה של דירה, מה שנקרא הלוואה לכל מטרה.

יאיר אבידן: צמצמנו חלק מדרישות ההון כדי להקל על התמחור.

יאיר אבידן: ולמרות מה שאמרתי, ללא ספק עלתה סביבת הסיכון.

יאיר אבידן: סביבת הסיכון עלתה, וגם סביבת הסיכון הכלכלי-תחלואתי, וגם סביבת הסיכון של אותם אנשים פרטניים שהכנסתם נפגעה, לצד אי ודאות גדולה שכולנו חיים בתוכה.

יאיר אבידן: עכשיו לתת לכם התייחסות למחירי הכסף, לריביות.

יאיר אבידן: בבקשה לשקף הבא, בלי להיכנס לכל הפרטים הבאים.

משה גפני: אבל אנחנו לא נספיק את כל הדברים האלה.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת, ושנספיק לזה, את ביצועי הקרן לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה.

יאיר אבידן: אני אגיע בעוד דקה, חבר הכנסת גפני.

יאיר אבידן: כאן היו הערות, ב-א' או ב-ע'.

משה גפני: והם ימשיכו.

משה גפני: אנחנו עוד נמשיך את הדיאלוג בינינו, אנחנו לא נעצור היום.

יאיר אבידן: אני אשמח לבוא לכאן מתי שתזמינו אותי.

יאיר אבידן: אבל רק לראות את הגרפים, שהראשון הוא צרכני, השני הוא עסקים קטנים, והשלישי הוא עסקי ומסחרי – רואים פה שלאורך זמן, לאורך חצי השנה הזאת, הגרפים הם שטוחים.

יאיר אבידן: דהיינו, למרות שהייתה עלייה בסביבת הסיכון, גם הכלכלית וגם של הלקוחות, מחירי ההלוואות לא עלו.

יאיר אבידן: אפשר לעבור גם לשקף הבא, שמדבר - - -

בצלאל סמוטריץ': יש לי שאלה.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה אומר שמחירי ההלוואות לא - - -, צריך להשוות את זה למחיר הכסף שהבנקים משלמים עליו.

בצלאל סמוטריץ': לפי מה שאני מבין, המדינה העמידה את הכסף הזה לרשות הבנקים בריביות של אחוז או משהו כזה.

יאיר אבידן: מקורות פלוס 0.1%.

יאיר אבידן: ריבית בנק ישראל פלוס 0.1%.

יאיר אבידן: אני אתן לך מענה מלא, חבר הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר שבסוף צריך שקף שיראה – כי אם המדינה באה לקראת ונתנה להם את הכסף מאוד בזול, בשפה של אנשים פשוטים, אז אין סיבה בעולם שהפער שלהם הוא זה שיגדל, אז שיורידו גם את המחיר לצרכן.

יאיר אבידן: א', אתה צודק באמירה שלך.

יאיר אבידן: חלק מהאמירה שלך מתאזנת פעם אחת עם עליית סביבת הסיכון שצריך לפצות עליה, אבל במידה ומסתכלים על הגרף - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל עכשיו אתה רואה שאין כל כך עלייה של סביבת הסיכון.

בצלאל סמוטריץ': בשקף הקודם הראית שרוב המשקים חוזרים להחזיר את הכסף.

יאיר אבידן: בגלל שירדת לפרטנות, אני אתן לך את התשובה הפרטנית.

יאיר אבידן: הגרף האמצעי מדבר על מחיר הכסף לעסקים קטנים.

יאיר אבידן: אתה רואה שהירידה מ-4.52% ל-3.82%, 3.86% ו-3.83% באה כתוצאה מהגל הראשון של העמדת כספים יותר זולים.

יאיר אבידן: כרגע בנק ישראל העמיד בריבית יותר נמוכה על מנת שהעסקים בערבות המדינה, וגם הורדנו את ההלוואות מפריים פלוס 1.5% לפריים פלוס 1.3% כדי שכל התמסורת של מחיר הכסף תעבור ללקוחות.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל אם זה קורה?

בצלאל סמוטריץ': כי זה חוזר לעלות.

יאיר אבידן: מה המקורות?

יאיר אבידן: ההעמדה הכספית הראשונה, שהיא הייתה הגל הראשון המשמעותי באה לידי ביטוי בקיזוז מחיר הכסף בעלויות האלה.

יאיר אבידן: בואו נעבור הלאה בבקשה.

יאיר אבידן: מילה אחת כאן.

יאיר אבידן: בכל אופן, אנחנו מדברים גם על יציבות הבנקים, והיא חשובה, לתת התייחסות פעם אחת למה שהבנקים אומרים, בעיקר בנושא של הפרשות לכספי האשראי.

יאיר אבידן: לאור עליית סביבת הסיכון, אנחנו רואים ששיעורי ההפרשות להפסדי האשראי של המערכת הבנקאית עלתה במחצית הראשונה של שנת 2020.

יאיר אבידן: נעבור לשקף הבא.

יאיר אבידן: לא רואים פה את הכול, אבל אתם מחזיקים את זה אצלכם, אתם רואים שהשקף הזה מייצג את התשואה להון של המערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: התשואה להון במחצית הראשונה של 2020 הייתה 4.3%.

יאיר אבידן: אנחנו רואים שהיא דומה לשיעורים של המשבר שהיה בתחילת שנות ה-2000, 2002-2001, וקצת יותר גבוהה מהמשבר של 2008.

יאיר אבידן: כלומר, ללא ספק, יש תוצאה כתוצאה מעליית הסיכון המשקי, הוא משתרשר לרמת הסיכון שהמערכת הבנקאית חווה אותו.

יאיר אבידן: אגב אותו תיאבון לסיכון, חלקו על הלווים הקיימים, חלקו על הלווים שתומכים בהם בתוך התקופה.

יאיר אבידן: נעבור לשקף הבא.

יאיר אבידן: בגלל שחבר הכנסת גפני ביקש ממני לדלג, אני אדלג הלאה.

אופיר כץ: עד אשראי לעסקים.

אופיר כץ: זהו, פה.

יאיר אבידן: אוקיי.

יאיר אבידן: כאן אנחנו רואים את המסגרת, ואני אנסה לתת כאן התייחסות.

יאיר אבידן: מי שהוביל את כל הנושא של אשראי בערבות המדינה הוא אגף החשב הכללי, משרד האוצר.

יאיר אבידן: יש פיקוח על הבנקים, יש מפקח על הבנקים, והבנקים, בסופו של דבר כאלה שמחתמים ונהנים מקיומה של ערבות המדינה.

יאיר אבידן: המסלול הרגיל הראשון הוא מסלול ב-18 מיליארד שקלים, הראשון שהיה, שמוצה במלואו, עד שאתם אישרתם, להערכתי ב-13 באוקטובר, את המסגרת השנייה.

יאיר אבידן: אני רוצה להגיד כאן לכולנו, ברמה לא שיפוטית ולא מבקרת, אלא ברמה עובדתית, גם החשב הכללי וגם האוצר, כשהם נכנסו לפנדמיה, היה להם קושי מסוים, אובייקטיבי להעריך את היקף התופעה, ולאורך התקופה הקלו בחסמים והגדילו את המסגרות.

יאיר אבידן: מה שאני רוצה להגיד, שחלק מאותם הלקוחות שביקשו בהתחלה לא קיבלו את מלוא רצונם, על בסיס – מי שזוכר, שהיה פעם את הסיפור של זהבה וחמשת הדובים, אז רצו שגם לזה יישאר.

יאיר אבידן: אז הייתה חלוקה – אני לא רוצה להגיד חלוקה שוויונית, אבל חלוקה מתחשבת.

יאיר אבידן: כמו שאמרנו, לפני שבועיים אישרתם פה הגדלת המסגרת של הערבות ב-18 מיליארד שקל נוספים, וכבר אנחנו רואים שלאט לאט מתחילים להחיל אותה.

יאיר אבידן: זה נכון שצריך לזכור, בסופו של דבר הקרן משקפת גם את מצב השוק.

יאיר אבידן: בסגר השני, כמו בסגר הראשון, חלק מהעסקים מקטינים את היקף הביקושים שיש להם.

יאיר אבידן: חלק מהעסקים שביקשו בסגר הראשון מיצו את היכולות שלהם, חלק מהם יבואו עכשיו ויבקשו גם כן.

משה גפני: אבל אם יש ערבות מדינה, למה הבנקים מסרבים הרבה פעמים?

משה גפני: למה?

משה גפני: יש ערבות מדינה.

מיקי לוי: הלוואי והיא הייתה 100%, כולם היו מקבלים.

מיקי לוי: ערבות מדינה היא לא 100%, היא 15%.

מיקי לוי: אם היא הייתה 100%, כל האזרחים היו מקבלים.

מיקי לוי: הבנק אומר – המדינה נותנת לי כיסוי רק 15%, אני, מיקי לוי - - -

ינון אזולאי: אחר כך העלינו את זה ל-60%.

ינון אזולאי: גם שם יש בעיה.

מיקי לוי: התחלנו עם זה, בסדר.

ינון אזולאי: בסדר, אבל גם שם יש בעיות.

משה גפני: מיקי, אני רוצה לשמוע.

משה גפני: אנחנו מאשרים פה ערבויות מדינה, שזה כסף גדול, זה לא כסף קטן.

משה גפני: מה המטרה שלנו?

משה גפני: המטרה שלנו היא לעזור לאלה שנמצאים בקשיים.

משה גפני: אלה שלא בקשיים לא צריכים את ערבות המדינה.

משה גפני: הם לא צריכים את זה בכלל.

משה גפני: אנחנו רוצים לעזור לאלה שהם חלשים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: תעבור לשקף הבא.

יאיר אבידן: אני עובר לשקף הבא כדי לתת פעם אחת את האינדיקציה.

יאיר אבידן: אני מדבר עכשיו עדיין על העסקים הקטנים.

יאיר אבידן: הוגשו למעלה מ-90,000 בקשות, מתוכן כשליש נדחו.

יאיר אבידן: למה הם נדחו, לשאלתך, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: כולנו שואלים את זה.

יאיר אבידן: אני אתן לך את התשובה והחדה, והיחידה.

יאיר אבידן: או כמעט היחידה.

יאיר אבידן: אני משיב בשני מישורים, חבר הכנסת גפני.

יאיר אבידן: פעם אחת, גם אתם מבינים, וחשוב שתבינו, ואני בטוח שאתם גם תומכים בזה , שגם כשממשלת ישראל נותנת מסגרת של ערבות, אתם סומכים, ורוצים לסמוך על הזרוע הארוכה שמממשת את הערבות.

יאיר אבידן: הזרוע הארוכה הזאת היא המערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: למערכת הבנקאית יש מחויבות כזרוע הארוכה שלכם לבצע חיתום איכותי כדי שהערבות תעמוד.

יאיר אבידן: יש הבדל בין ערבות של 100%, או מתן מענק, לבין ערבות של 15%.

יאיר אבידן: ערבות של 15% אומרת, גם ברמה המורלית, ללקוח: הלקוח הזה הוא אומנם ברמת סיכון יחסית יותר גבוהה, אבל אני כבנקאי רוצה שתנוח דעתי שהכסף הזה יחזור, אגב קיומה של הערבות.

יאיר אבידן: אני רוצה להגיד יותר מזה, פה לחברי הוועדה, וזה משפט שמבחינתי שסופר חשוב שייכנס ויופנם: לא יכול לקוח הלוואה היא הפתרון.

יאיר אבידן: לפעמים הלוואה קוברת את הלקוח.

יאיר אבידן: האחריות המורלית, המוסרית, שלנו כבנקאים היא לא לתת הלוואה למישהו שתוריד אותו, הוא צריך לשלם למשל את הריבית.

יאיר אבידן: לחלק מהלקוחות הפתרון הוא מענק.

יאיר אבידן: לחלק מהלקוחות הפתרון הוא אחר.

מיכל שיר סגמן: אתם יודעים להגיד למדינה לכמה לקוחות כאלה אין יכולת לאשראי, לא טוב להם אשראי?

מיכל שיר סגמן: להגיד למדינה זה סך הכול?

יאיר אבידן: ברשותך, אני אנסה להציג את - - -

מיכל שיר סגמן: כי האנשים האלה הולכים לשוק האפור.

מיכל שיר סגמן: בסופו של דבר, אם לאדם אין אוכל לקנות הביתה, כי לא נתנו לו את האשראי הזה מכל סיבה שהיא, הוא ילך לפתרון הלא נוח, המסוכן, שבאמת יכניס אותו ללופ הזה.

יאיר אבידן: את נוגעת בסוגיה מאוד מאוד משמעותית.

מיקי לוי: המדינה זה הכול.

מיקי לוי: את יכולה להגיד כמה לא קיבלו, הוא יכול לתת לך את הנתונים.

מיקי לוי: בואי למדינה, לשר האוצר, תגידי לו תביא עכשיו משהו מיוחד לאותם אנשים.

מיכל שיר סגמן: צריך להבין על איזה מספרים מדובר.

מיקי לוי: יש מספרים מדויקים כמה לא קיבלו.

ינון אזולאי: מיקי, היא מדברת על מצב שהבנק אומר לא מתאים לאותו אדם לקבל את ההלוואה, כי הם מסתכלים בעין המקצועית שלהם.

ינון אזולאי: בסדר.

ינון אזולאי: אבל במצב של משבר - - -

מיכל שיר סגמן: זה פועל לרעתו של הלקוח.

ינון אזולאי: לא משנה.

ינון אזולאי: הם מסתכלים לטובתו, ולא משנה איך ללקוח.

ינון אזולאי: אבל כשאתה במצב של משבר, בן אדם אומר כבר אין לי מה לעשות, אין לי מה להפסיד, הוא מוכר את הנשמה שלו לשוק האפור.

ינון אזולאי: זה נגמר בסוף ברצח או בהתאבדות, אין לנו משהו אחר.

ינון אזולאי: הצד הזה של הלקוח שאומר אתה רוצה לדאוג לי, אבל קברת אותי בצורה כזאת.

יאיר אבידן: עם כל הכבוד, חבר הכנסת, למערכת הבנקאית יש אחריות עד גבול מסוים.

יאיר אבידן: כשאני אמרתי שהתיאבון לסיכון עלה, זה חלק מאותם - - -

משה גפני: רגע, רבותיי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני המתנתי בסבלנות יתרה.

מרב מיכאלי: אני מבקשת את זכות הדיבור שלי בהזדמנות הראשונה.

משה גפני: אני אתן לך.

משה גפני: אני אעצור ואני אתן לך.

משה גפני: יש לנו אישור להמשיך עד 11:30.

משה גפני: אני אתן לך.

יאיר אבידן: מה שאני רוצה לציין בהיבט הזה, שיש פה אחריות חיתומית, ויש פה אחריות לא לגרום נזק ללקוח.

משה גפני: אתה מעמיד אותי, כמו חלק מחברי הכנסת, במצב בלתי אפשרי.

משה גפני: קשה לנו גם להתווכח.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה אתה אומר?

משה גפני: אתה אומר שליש לא קיבלו הלוואות.

משה גפני: יש ערבות מדינה, אנחנו אישרנו את זה, הכול בסדר.

משה גפני: אבל תסמכו על מנהלי הבנקים או על הפקידים בבנקים שלשליש שהם לא נתנו הלוואה, הם יודעים.

מיכל שיר סגמן: לשני שליש הם לא נתנו.

ינון אזולאי: זה לטובתו של הלקוח.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים את טובתו של הלקוח.

משה גפני: לא רק.

משה גפני: לא רק טובתו של הלקוח.

מיכל שיר סגמן: זה מה שהם אומרים.

יאיר אבידן: או לחילופין, את טובתו של המפקיד, כדי לא לפגוע - - -

ינון אזולאי: - - - מה שאתה אומר, אנחנו רק לא מסתכלים על זה - - -

משה גפני: שנייה, דקה.

משה גפני: מה אתה רוצה שנעשה?

משה גפני: שנגיד שאתה לא צודק?

משה גפני: שאני אביא לך מקרים שבהם זה נבע מהתנהגות לא נאותה של הבנקים?

בצלאל סמוטריץ': מצד שני, בשביל לא להיות פופוליסטיים, מה אתה רוצה שיקרה, שייתנו אוטומטית לכולם, גם מי שהבנק מעריך - - - גם הבנק - - - נקודת המוצא היא שהבנק אמור - - - הלוואות מכיוון שהוא מחזיר - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אנחנו הפלינו אותה לרעה בגלל שהיא אישה.

משה גפני: לא נתנו לה לדבר.

משה גפני: מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: אני רוצה לעשות סדר, ברשותכם.

מרב מיכאלי: המפקח על הבנקים, מתוקף חוק הפיקוח על הבנקים, אחראי ליציבות הבנקים.

מרב מיכאלי: חוק הפיקוח על הבנקים דואג אך ורק ליציבות הבנקים, הוא לא דואג לציבור, לפנסיות.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מרב מיכאלי: זאת המחויבות הראשונה שלו.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מרב מיכאלי: הרי אתם לא חושדים בי שאני באה להגיד שלא צריך לדאוג לציבור, נכון?

משה גפני: לא להפריע, אני רוצה להתקדם.

מרב מיכאלי: מעבר לזה שבעיני צריך לתקן את החוק ולאזן הרבה יותר לגבי המחויבות של הפיקוח על הבנקים, בין יציבות הבנקים לבין טובת הציבור והמחויבות של הבנקים לציבור, צריך לחשוב הרבה מעבר לדברים שאדוני מציג.

מרב מיכאלי: קודם כל, אני רוצה ברמה האישית, לשבח אותך.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שכבר מתחילת המשבר אתה פנית בקריאה לבנקים להתחשב במצב הכלכלי החמור שציבור גדול נקלע אליו.

מרב מיכאלי: זה לא דבר של מה בכך, זה לא היה מקובל בדרך כלל אצל המפקח על הבנקים, ולכן צריך להגיד שברור ומובן מאליו שיש לך מודעות.

מרב מיכאלי: אבל מובן מאליו שהדברים שנעשים הם לא מספיקים.

מרב מיכאלי: מה שצריך כאן זו חשיבה הרבה יותר יצירתית – על כלים חדשים, על מנגנונים חדשים.

מרב מיכאלי: למשל דחיית המשכנתאות נתפסת כמן מחווה שהבנקים עושים.

מרב מיכאלי: א', היא איננה מחווה, משום שהיא באה עם ריבית.

מרב מיכאלי: שתיים, הדחייה כשלעצמה רק דוחה את הבעיה.

מרב מיכאלי: הרי בשלב הזה ברור שהמשבר הזה לא היה בור קטן שעכשיו כולנו ניחלץ ממנו ונמשיך בחיינו כמו שהיה קודם, אלא ברור שהמשבר הזה הוא ארוך טווח.

מרב מיכאלי: לכן מן הראוי כבר שהמערכת תחשוב על פריסה מחדש של הלוואות, בצורה שתהיה הרבה יותר אפשרית, משום שרק המשך דחיית החוב לא תביא אותנו לשום מקום.

מרב מיכאלי: אני מצטרפת למה שאמר חבר הכנסת סמוטריץ' בעניין הריביות.

מרב מיכאלי: הריבית לבנקים היא נמוכה, אז הריבית לציבור צריכה להיות נמוכה יותר, ובטח ובטח כשאנחנו מדברות על עסקים קטנים ועצמאיות ועצמאיים, שאנחנו יודעות שבשוטף ובימי שגרה, בלי קורונה ובלי משבר כלכלי, אנחנו באופן קבוע נאבקות על התנאים שלהם פה.

מרב מיכאלי: באופן קבוע הם מופלים לרעה לעומת העסקים הגדולים.

מרב מיכאלי: זאת הזדמנות מאוד טובה לבוא לבנקים, לדפוק על השולחן, ולתת הנחיות הרבה יותר מחייבות והרבה יותר חד משמעיות בקשר לתנאים שהם צריכים לקבל.

קרן ברק: עשינו את זה מאה פעם.

קרן ברק: עשינו ועשינו - - - והקמנו עוד קרן, והם עדיין - - -

משה גפני: רגע, רגע, רגע.

משה גפני: אדוני המפקח, אני רוצה להגיד לך מה אמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי, אבל מה נאמר פה גם קודם.

משה גפני: אתה יכול להסביר לנו – משרד האוצר, כשהוא מגיע לכאן לוועדה, כשאנחנו אומרים לו שצריך לעשות דברים, הוא מתחיל להסביר.

משה גפני: להסביר.

משה גפני: כשאני שומע את המילים להסביר לנו, אני מבין שאני לא יוצא עם שום דבר.

משה גפני: אתה מסביר לנו, וזה יפה מאוד.

משה גפני: למה לא משנים את הכללים כשאנחנו נמצאים בתקופת הקורונה, למשל על החזרת צ'קים?

משה גפני: כשהמציאות מעמידה את האדם הזה באופן שהוא לא יוכל לחיות כלכלית.

משה גפני: למה לא משנים?

משה גפני: זה מה שטוענת מרב מיכאלי.

משה גפני: למה לא משנים את הריבית?

משה גפני: למה לא מתאימים את המצב למצב שבו אנחנו מצויים?

משה גפני: אני לא מאמין לזה שבבנק ישב פקיד, וכשאני באתי לקבל הלוואה אחרי אירוע שקרה לי, הוא עשה את החשבון – ואני שליש מהלקוחות – לא מקבל הלוואה, דוחים אותי.

משה גפני: מה זה, הם גאונים כאלה, הם יודעים לקלוט כל כך מהר מה טוב בשבילי ומה לא טוב בשבילי?

משה גפני: מה אני עושה?

משה גפני: או שאני הולך לשוק האפור, או שאני נופל לגמרי ואני לא מצליח להשתקם.

משה גפני: תפקידו של המפקח על הבנקים הוא לקרוא למנהלי הבנקים לשנות את הכללים האלה.

משה גפני: עכשיו אנחנו בתקופה שהיא לא תקופה שגרתית, והיא לא קצרה, לצערנו הרב.

משה גפני: היא תקופה ארוכת טווח.

ינון אזולאי: לגבי הצ'קים החוזרים, רק לחדד: זה גם העמלה על הצ'קים, גם שאתם מכניסים את הצ'קים באותה תקופה, העמלה, ושאתם מכניסים אותם ל-BDI, שיש להם כתם שחור, אפילו שתגידו שהוא לא מוגבל, אבל יודעים שיש לו חזרה.

יאיר אבידן: אני הייתי שמח לסיים את המצגת, יש לי עוד חמישה משפטים.

משה גפני: שנייה, מיקי ביקש.

משה גפני: אני אאפשר לך.

מיקי לוי: אנחנו לא יכולים לברוח מאחריות.

מיקי לוי: אדוני המפקח, אני מנסה לחדד.

מיקי לוי: המדינה, אנחנו, לא יכולים לברוח מאחריות.

מיקי לוי: אם רוצים שגם השליש האלה יקבלו, אין שום בעיה, היינו דואגים לפחות שהמדינה תערוב ל-90% בהלוואה.

מיקי לוי: אני מבטיח לך, אם אני הייתי הפקיד מאחורי הדלפק, כל מי שהיה בא, היה מקבל.

מיקי לוי: אבל המדינה ברחה מאחריות.

מיקי לוי: המדינה נתנה רק 15% ערבות.

מיקי לוי: זה אומר - - -

קרן ברק: לא נכון.

מיקי לוי: כן נכון.

קרן ברק: נתנו יותר.

מיקי לוי: כן נכון.

מיקי לוי: כן נכון.

מיקי לוי: כן נכון.

קרן ברק: לעסקים בסיכון נתנו יותר.

מיקי לוי: כן נכון.

קרן ברק: לעסקים בסיכון גבוה נתנו יותר.

מיקי לוי: אני מדבר.

מיקי לוי: שליש זה הרגיל.

מיקי לוי: עסקים בסיכון גבוה, הממשלה נתנה, ולכן קיבלו גם יותר.

משה גפני: אוקיי, מיקי.

משה גפני: גבירותיי ורבותיי.

מיקי לוי: אבל אני אומר, לא היינו בכלל פה במצב הזה לשאול.

מיקי לוי: אנחנו הצלחנו להכריח את האוצר לתת רק 15%.

מיקי לוי: אגב, חלק מהכספים בבנקים הם כספים שלנו.

מיקי לוי: מה, אתם רוצים לסכן את הכספים של כל אזרחי מדינת ישראל?

מיקי לוי: לכן הזהירות הזו נדרשת.

מיקי לוי: אני לא אומר שאין טעויות, אני מנסה להבהיר, אם מחר ועדת הכספים תצליח להכריח את האוצר להגדיל ל-80% או 90% ערבות מדינה כמו גרמניה, אני מבטיח לך שלא יבדקו מי בא לקבל, ייתנו ישר כי הסיכון הוא קטן.

מיכל שיר סגמן: צודק.

סונדוס סאלח: עד עכשיו לא קיבלתי תשובה לגבי החזרת – בקשתך בוטלה על פי בקשתך, שלך, של הלקוח, למרות שהוא לא ביקש זאת, וזה לא נכלל - - -

יאיר אבידן: את יכולה לחזור בבקשה?

סונדוס סאלח: לעסקים הקטנים והבינוניים שהגישו בקשות לקבל הלוואה בערבות מדינה הוחזרה תשובה: בקשתך בוטלה על פי בקשתך, של הלקוח.

סונדוס סאלח: אבל זה לא קרה.

יאיר אבידן: את צודקת שלא נתתי שום התייחסות לאירועים הפרטניים שדיברתם עליהם בפתח.

סונדוס סאלח: זה חשוב כי זה לא נכלל באחוזים שלך, כי זה לא מגיע לשלבים מתקדמים בטיפול.

יאיר אבידן: חברת הכנסת הנכבדה, יש הערות - - -

משה גפני: רק דקה.

קרן ברק: שאלה קצרה.

קרן ברק: מיקי דיבר פה על ה-15%.

קרן ברק: אני בכוונה - - -.

קרן ברק: עסקים בסיכון גבוה, שלהם נתנו ערבות של 60%, ואתם פיצלתם, וכלום ושום דבר.

קרן ברק: זה כסף צבוע.

קרן ברק: הרי הכסף הזה נשאר באוצר המדינה.

קרן ברק: אנחנו מעניקים כספים, והכסף הזה נשאר ולא מחולק.

קרן ברק: למה?

משה גפני: אייל הלוי, בזום.

משה גפני: מיכל.

קרן ברק: הוא לא ענה לי על הנושא של 12 חודשים.

קרן ברק: היושב-ראש, לפני שהוא הולך, התשובה - - -

משה גפני: אני מצטער.

קרן ברק: אבל הייתה לי בתחילת הדיון בקשה שההלוואות יידחו ל-12 חודשים.

קרן ברק: מה - - -

משה גפני: הוא צריך להשיב.

קרן ברק: בסדר, לפני שהוא משיב.

קרן ברק: זאת הדרישה.

ינון אזולאי: הוא רשם את הדברים.

מיכל שיר סגמן: אני שוב חוזרת לדיון שהיה לנו קודם.

מיכל שיר סגמן: אני אוהבת call for action.

מיכל שיר סגמן: אני לא אוהבת עוד דיון ועוד דיון ועוד דיון, כי המצב קורה כרגע.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה להבין מספרית כמה מוגבלים למשל התווספו בתקופת הקורונה, כמה מסורבי אשראי יש לעומת מספר הבקשות.

מיכל שיר סגמן: כמה מסך לוקחי המשכנתאות ביקשו – את זה דווקא כן הזכרת.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה להבין מספרית, מאחר שאתה אומר שלבנק יש את האחריות שהוא לא יסכן את הלקוח, אני מבינה את זה.

מיכל שיר סגמן: אבל עדיין יש כאן בעיה שצריך לפתור אותה.

מיכל שיר סגמן: ברגע שנבין אותה מספרית, אנחנו נוכל לנהל את השיח הזה יותר "תכל'ס", ולמצוא לזה את הפתרון המהיר, ואז אנחנו יכולים לומר לאוצר: אלה הנתונים, עכשיו לפתור אותם.

מיכל שיר סגמן: או שהבנקים ירחיבו את הרצון שלהם, ואת הסיכון, והמדינה תשתתף יותר.

משה גפני: תודה רבה, אייל הלוי, בזום.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה.

אייל הלוי: שלום לכם, ותודה על הזכות לדבר.

אייל הלוי: שמי אייל הלוי, אני מנכ"ל קבוצת פרגון, ומייצג את עולם הכנסים והאירועים.

אייל הלוי: שמעתי בקשב את מה שיש, ואני חייב להגיד, מר אבידן, שהפרזנטציה מאוד מרשימה, אבל חייבים גם להקשיב לציבור, ואני מייצג לא מעט אנשים שפונים אליי כדי שנתאם עם הבנקים.

אייל הלוי: אנחנו עצמנו כחברה לא קטנה נזקקנו בפעם הראשונה להלוואה די רצינית מהבנקים.

אייל הלוי: אני אתן רק דוגמה למצב שבו הבנקים פשוט לא מתייחסים לא למצגות שלנו ולא לבקשות שלנו, ואין בכלל שיח.

אייל הלוי: הסיבה שהמדינה נתנה, לאחר שיחות שלנו עם האוצר, והבינה שצריך לתת ערבות מדינה מוגברת, בגלל שהבנקים לא רצו לקחת סיכון, העלתה לרמה של 60% לתת ביטחון לבנקים, ככה גם הסבירו לנו באוצר.

משה גפני: לא היה לכם שיח עם הבנקים?

משה גפני: לא היה לכם שיח עם הבנקים?

אייל הלוי: לנו היה ניסיון לשיח עם הבנקים.

אייל הלוי: הגשנו כמה פעמים, גם אנחנו, וגם כאלה שאנחנו מייצגים, בקשות להלוואות.

אייל הלוי: מגיע לנו, לפי מה שקבע האוצר, עד 24% מהמחזור של שנת 2019.

אייל הלוי: וזה על פי שיקול דעת ועל פי צורך.

אייל הלוי: הצגנו את הצורך.

אייל הלוי: לחברות מהסוג שלנו, לחברות שיש צניחה של 90% ו-100% בהכנסות, בעולם הכנסים, עולם האירועים, אולמות האירועים, כל הסיפור הזה, ברגע שיש צניחה כזאת של הכנסות, רואים את ההכנסות של 2019 מתוך 2019, 2018, 2017, ואם יש המשכיות, מצפים שהקורונה תיעלם או תיחלש, תהיה חזרה מסוימת לשגרה, וככה אנחנו גם צופים.

אייל הלוי: על זה קבעו 24%.

אייל הלוי: את הבנקים זה לא מעניין.

אייל הלוי: הסיבה שחברות כמו שלנו צריכות את ההלוואות האלה – בעולם שלנו משלמים מקדמות - - -

משה גפני: בסדר, הבנו את הקבילה.

משה גפני: תיכף ישיב המפקח.

משה גפני: שגיא, מנכ"ל קבוצת עוגן.

משה גפני: תודה.

שגיא בלשה: שלום לכולם.

שגיא בלשה: עוגן היא גוף אשראי חברתי ללא מטרת רווח.

שגיא בלשה: יש לנו קרן הלוואות של 400 מיליון שקל שכל כולה למטרת הלוואות לאוכלוסיות מוחלשות, לעסקים קטנים, לעמותות.

שגיא בלשה: אנחנו התחנה האחרונה לפני השוק האפור.

שגיא בלשה: כשהבנק אומר לא, אנחנו מקבלים את זרם הפונים, וכמובן, אנחנו לא מספיק גדולים כדי לקלוט את כולם, אבל משתדלים לעשות ככל שניתן.

שגיא בלשה: אנחנו פתרון למי שהבנקים פחות מעוניינים לעזור לו.

שגיא בלשה: קיבלנו ממשרד האוצר גם ערבות מדינה, באותן רמות כמו הבנקים.

שגיא בלשה: אנחנו נתקלים בשמרנות של ערבות המדינה.

שגיא בלשה: לנו יש בעיה הפוכה – אנחנו מאשרים הלוואות, ואז ערבות המדינה לא מאשרים אותן, שזה בדיוק הפוך ממה שאנחנו שומעים פה על הבנקים.

שגיא בלשה: אנחנו כלי למניעת התדרדרות לשוק האפור, וחושבים שהרחבה של הכלי הזה יכולה להיות אחת הפתרונות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן מדמון, מנכ"ל איגוד הבנקים.

איתן מדמון: אני רוצה להכניס את האירוע הזה למסגרת, ולתת איזושהי תמונת מצב הרבה יותר רחבה וגדולה.

איתן מדמון: צריך לזכור שקרוב ל-95%, אפילו יותר, מהיקף האשראי שהמערכת הבנקאית נותנת בכלל לא מתחילה משוק האשראי, היא מתחילה משוק הלקוחות המפקידים.

איתן מדמון: הבנקים – זה לא שהם לא רוצים לקחת סיכון, אסור להם לקחת סיכון, והם צריכים לנהל את הסיכון.

איתן מדמון: זה תפקיד כפוי טובה, זה תפקיד לא נעים, זה תפקיד שבסופו של דבר מצמיח זעם ציבורי מאוד מאוד גדול על המערכת הבנקאית, אבל צריך לזכור שמפה מתחילה בנקאות.

איתן מדמון: בנקאות מתחילה בכלל מכספי מפקידים, והמקורות לכל שוק האשראי, או רובו המוחלט של שוק האשראי במערכת הבנקאית, זה כספי מפקידים, וכספי מפקידים חובה על הבנקים – חובה על הבנקים, וזו היציבות שכולם מדברים עליה – לנהל אותה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם הייתה לי ממחטה, הייתי מנגב את הדמעות.

איתן מדמון: רגע, רגע, אני רוצה לתת תשובות.

איתן מדמון: אני רוצה לתת תשובות.

איתן מדמון: אני רוצה לתת תשובות.

משה גפני: לא, תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני לא יכול, אין לנו מספיק זמן.

משה גפני: אני מצטער, אני רוצה שהמפקח על הבנקים יענה.

משה גפני: אני הבנתי, אתם – לא חשוב, יותר טוב שאני לא אגיד מה אני חושב.

משה גפני: אני פשוט נתקל בבעיות יום-יומיות, עם התנהגות של הבנקים – ינון, תגיד בקצרה.

משה גפני: המפקח על הבנקים צריך להשיב.

ינון אזולאי: בקצרה.

ינון אזולאי: אני לא אחזור על מה שדיברנו, על ה-BDI דיברתם קודם, אבל יש את הנושא של העמותות.

ינון אזולאי: על העמותות מסתכלים כסיכון, כחדלות פירעון, ולא נותנים להן היום הלוואות.

ינון אזולאי: הרבה עמותות שפונות אלינו – וחשוב לראות איך מוצאים פתרון לזה, האולמות אמרו שגם הם במצב כזה.

ינון אזולאי: עוד דבר חושב, אני לא יודע עד כמה זה קשור אליכם, אבל חשוב שנעלה את זה.

ינון אזולאי: יש את חברת ERN.

ינון אזולאי: זו חברה שבודקת ולוקחת את הצ'קים של אנשים שחזרו להם, ומכניסים אותם למאגר למשך עשר שנים, והלקוח מוכתם.

ינון אזולאי: אני חושב, אני לא יודע עד כמה זה קשור אליך, אבל אנחנו צריכים לעשות מעשה שבתקופה כזאת יהיה אסור להעביר את המידע הזה ל-ERN, כי זה גומר את הבן לעשר שנים.

משה גפני: דיברנו, זה מה שהוא העלה.

משה גפני: ברור.

ינון אזולאי: יש BDI ויש ERN.

ינון אזולאי: BDI זה הם.

ינון אזולאי: אסור שזה ייכנס.

ינון אזולאי: ERN זו כנראה חברה פרטית שנותנת את השירות הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: המפקח על הבנקים, בבקשה.

מיקי לוי: ינון, אתה יודע מה הלחץ שלנו צריך להיות?

מיקי לוי: הוא לא הכתובת, והם לא הכתובת.

מיקי לוי: האוצר הכתובת.

מיקי לוי: תן 85%, 90%.

מיכל שיר סגמן: בדיוק, המדינה היא הכתובת לא הבנק.

מיכל שיר סגמן: לא רק הבנק.

מיכל שיר סגמן: המדינה צריכה - - -

משה גפני: אבל ממתי נהייתם אנשים נחמדים כאלה, שאתם משחררים אותו מהעניין?

ינון אזולאי: מיקי, אני מדבר על הלקוח הפרטי.

מיקי לוי: אני דיברתי על - - -זה כסף של האזרחים.

ינון אזולאי: מיקי, לקוח פרטי זה אזרח גם הוא.

ינון אזולאי: לקוח פרטי, גם אין לו.

ינון אזולאי: אין לו מה לאכול, לקוח פרטי.

ינון אזולאי: עזוב, לזה המדינה לא יכולה לדאוג.

ינון אזולאי: היא לא - - - אני מדבר על הבנק, על אותה אישה זקנה - - -

מיקי לוי: - - -

משה גפני: מיקי.

משה גפני: מיקי.

משה גפני: ינון, נמצא פה המפקח על הבנקים, לא נמצא פה סגן שר האוצר.

ינון אזולאי: הבן אדם המסכן, על האישה המבוגרת שרוצה להביא לחם.

ינון אזולאי: על משפחה מרובת ילדים, שידברו על המקומות האלה.

משה גפני: אתם לא רוצים תשובות?

מיקי לוי: מדינה שגם - - -

ינון אזולאי: אבל אתה - - - את האוצר, יש לך את הבנקים שעומדים ולא נותנים ללקוח המסכן הזה, שכרגע הוא נמצא בחל"ת או בפיטורים, הוא מבקש את האשראי, מורידים לו את האשראי.

ינון אזולאי: על זה, אין לו מה לאכול, הוא נופל לשוק האפור, על זה אני מדבר.

מיקי לוי: ערבות מדינה של 85%, אין בעיה, כולם יקבלו.

משה גפני: מיקי, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אדוני המפקח, בבקשה.

משה גפני: אין אף אחד אחר בעולם.

משה גפני: אין שר אוצר, אין כלום.

משה גפני: עכשיו רק אתה.

מיכל שיר סגמן: אין פה נציגים של האוצר?

משה גפני: האוצר יהיה פה בשבוע הבא.

מיכל שיר סגמן: הוא צריך להיות בכל דיון.

יאיר אבידן: אתם באמת מאתגרים.

יאיר אבידן: על חלק מהשאלות כאן צריך לתת מענה - - - אני אשתדל גם להגיד כמה דברים שלא הספקתי וכן נעשו.

יאיר אבידן: קודם כל, כמו שחברת הכנסת מיכאלי אמרה, הייתה פנייה למערכת הבנקאית לגלות – המילה חמלה היא לא מילה טובה בבנקאות, אבל כן לגלות חמלה, כן להקטין את הכניסה לתרחישים של הוצאה לפועל, כן להגיע להסדרים.

יאיר אבידן: לשמוע אמירות כאן שאף אחד לא סופר, אף אחד לא רואה, אלו אמירות שלדעתי אין להן שחר.

יאיר אבידן: הפיקוח על הבנקים הוזיל עמלות בצו של שלושה שירותים בנקאיים:

יאיר אבידן: פטור מלא מעמלת דמי כרטיס דביט, שזה לאוכלוסיות מוחלשות, הוזלה בעמלת פעולת פקיד במוקד טלפוני של הבנק, גם הוזלה של מכתב התראה של עורך דין.

יאיר אבידן: חברים, אלה עשרות מיליוני שקלים בשנה סיוע לאותן אוכלוסיות.

ינון אזולאי: הוזלה של צ'קים חוזרים - - -

משה גפני: רגע, אי אפשר ככה, לא נגיע לכלום.

משה גפני: אם אפשר תשובות לחברי הכנסת.

משה גפני: נתחיל באחמד טיבי, ששאלו כמה, לגבי הנושא שמכתימים את הלקוחות בזה שמחזירים לו צ'קים בתקופה הזאת.

יאיר אבידן: חברים, אני עושה מאמץ גדול לתת לכם את המענה הכי מקצועי שאני יכול.

יאיר אבידן: בחקיקה הקיימת כרגע, כאשר צ'ק מגיע לבנק ואין לו כיסוי, הצ'ק חוזר, נקודה.

יאיר אבידן: פעם שנייה, יש חקיקה ומטפלים בתהליכי חקיקה שכל החוק של מושכי צ'קים ללא כיסוי ישתנה, באופן כזה שלא יהיה עולם ההגבלה, אלא יהיה רק עולם של התראה.

יאיר אבידן: פעם שלישית, הנושא של השהיית הצ'קים, אפרופו האירוע שהיה כאן, אני רואה את הדברים לא ב-180 מעלות למה שהוצג פה, אבלב-160 מעלות ממה שהוצג פה.

יאיר אבידן: כשאנחנו השהינו את הצ'קים במשבר הראשון, אותו קהל שנהנה, כמות כפולה של הקהל הזה – באנו לברך ויצאנו מקללים.

יאיר אבידן: פגענו באמינות השטר, פגענו באנשים שמחזיקים את הצ'קים, שעושים בו שימוש יום-יומי, ואנשים פעלו להחזיר את הצ'קים.

יאיר אבידן: אמרו: חברים יקרים בבנק ישראל, או בפיקוח על הבנקים, עצם השהיית הצ'קים עודדה אנשים לבטל אותם.

יאיר אבידן: כרגע זה בסמכות של משרד המשפטים ושל שר המשפטים כל עולם התוכן הזה.

יאיר אבידן: לעניין ההערה שהייתה כאן על BDI, כל הנושא של דחיית מתווה ההלוואות במסגרת המתווה – אגב, מאגר נתוני אשראי, שחבר הכנסת גפני, גם אתה טיפלת בזה בצורה זו או אחרת, זה לא נכנס ל-BDI.

יאיר אבידן: עצם קיומו של המתווה לא משחיר את פני הלקוח.

יאיר אבידן: הוא כן מדווח במאגר נתוני האשראי, בדיוק כמו אותו אחד – בן אדם שהוא בריא כל השנה, ויש ארבעה ימים שיש לו חום, אז החום מדווח.

יאיר אבידן: אבל הוא לא מדווח לרעתו, הוא מדווח בתוך המאגר בשביל הנתונים הסטטיסטיים.

יאיר אבידן: אני אומר ואני מגדיר את זה.

יאיר אבידן: אני חייב תשובה על הקרן בסיכון מוגבר.

אופיר כץ: קרן בסיכון מוגבר ועסקים חדשים.

ינון אזולאי: רק הערה, הבנקאים לא אומרים את מה שאתה אומר.

ינון אזולאי: לי אישית לא אמרו את מה שאתה אומר.

ינון אזולאי: בדקתי את זה באופן אישי.

יאיר אבידן: חברי היקר, אני יכול להגיד לך שאני מזמין אתכם באירועים – אני לא יכול לטפל באלפי פניות, ואני מקווה שהן באמת לא קיימות, אבל הבודדות שקיימות, שיגיעו אלינו, יש לנו נציבות פניות לקוחות, ואני אקח באופן אישי את האחריות.

יאיר אבידן: אני לא הכתובת לטפל בזה, אבל אם יש דברים שהם קיצוניים ומוגזמים, אנחנו ננסה לטפל.

יאיר אבידן: אני רוצה להאמין, ואני מאמין גדול, שזה השוליים שבשוליים, ואין הפרט הזה מעיד על הכלל.

יאיר אבידן: חברים, אני אומר לכם שהמערכת הבנקאית היא בשביל הלקוחות כדי לעבור את המשבר הזה, ונעשה ככל שניתן.

יאיר אבידן: לגבי מתווה המשך, אני לגמרי - - -

קרן ברק: דחיית פירעונות.

יאיר אבידן: אני משתדל, חברתי.

יאיר אבידן: אני מוגבל ביכולת שלי.

יאיר אבידן: אני מתחבר למה שאת אמרת, ולמה שאמר חבר הכנסת מיכאלי.

יאיר אבידן: עשו כאן שלושה מתווים כרגע.

יאיר אבידן: המתווים הם מתווים וולונטריים.

יאיר אבידן: כרגע עומק המשבר ואורך המשבר לא ברור לכולנו.

יאיר אבידן: כרגע יושב גם על השולחן שלנו לשקול את - - -

קרן ברק: אבל למה?

יאיר אבידן: למה?

יאיר אבידן: אני אגיד לך למה.

יאיר אבידן: בואו נריץ קדימה, ונדבר על זה שעכשיו אנחנו בגל 12, בסדר?

יאיר אבידן: לא בגל 2.

יאיר אבידן: האם עולה על דעתך שעד גל 12 הבנקים יגלגלו את ההלוואות?

אופיר כץ: לא, אבל גל 3 כן.

אופיר כץ: אתה לוקח את זה קיצוני מדי.

אופיר כץ: אנחנו לא מדברים על 12, אנחנו מדברים על 3.

קרן ברק: העסק שלקח הלוואה לחצי שנה יכול להחזיר את זה עכשיו?

קרן ברק: אתה מסתכל על צד אחד ולא על כל התמונה, הוא לא יכול.

יאיר אבידן: אני אתן לך תשובה מלאה.

קרן ברק: גם בגל 12 הוא לא יוכל - - -

משה גפני: הוא עונה לך.

משה גפני: קרן, הוא עונה.

יאיר אבידן: התחלנו משלושה חודשים, עברנו לשישה חודשים, והגענו עד תשעה חודשים.

יאיר אבידן: אני מדבר אתך קודם ברמה של עסקים קטנים, משכנתאות ואשראי צרכני.

יאיר אבידן: עסקים קטנים – יישאר לעולמי עד לשיקול הדעת של הבנק.

קרן ברק: למה?

יאיר אבידן: למה?

יאיר אבידן: כי יש פה משרד, כי הבנק מחויב כלפי לקוחותיו - - -

קרן ברק: אבל הם לא יכולים להחזיר.

קרן ברק: הם לא יכולים, אתה סוגר אותם, אתה לא נותן להם - - - אני לא מבינה את זה.

משה גפני: קרן, בסדר.

יאיר אבידן: אני חוזר למה שחבר הכנסת לוי אמר, וצריך להבין את זה על השולחן הזה, ואומר את זה חד וחלק, כנראה אף אחד מאתנו - - -

מיכל שיר סגמן: המדינה צריכה להגדיל את הערבות.

מיכל שיר סגמן: היא חייבת להגדיל את הערבות.

קרן ברק: תקשיבי, יש מספיק כסף, הם לא משתמשים.

משה גפני: אתם רוצים לנהל את הדיאלוג הזה?

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים תיכף את הישיבה.

משה גפני: כן.

יאיר אבידן: אף אחד מאתנו לא יודע מה אורך המשבר ומה עומק המשבר.

יאיר אבידן: בעולמות שיש בהם כשל שוק משמעותי – ואני לא יודע להגיד, כשהתחלנו עם שלושה חודשים, חשבנו שהפנדמיה היא קצרה.

יאיר אבידן: כשעברנו לשישה חודשים, חשבנו שהפנדמיה היא קצרה.

יאיר אבידן: כשהגענו לתשעה חודשים, חשבנו שהפנדמיה ארוכה.

יאיר אבידן: חברים יקרים, במקום שיש בו כשל שוק משמעותי, יש מקום אחד רק.

יאיר אבידן: המעורבות היא מעורבות של הממשלה, היא לא המעורבות של המערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: המערכת הבנקאית עושה מעל ומעבר, ככל יכולתה, כדי לטפל בדברים.

יאיר אבידן: גם היום, ברבעון הזה, כל מי שיש לו קושי, מגיע היום למערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: הדבר היחיד שהמערכת הבנקאית רוצה זה להגיע להסדרים עם לקוחותיה, על מנת שהם יחצו את המשבר בהתאם ליכולותיהם, וזה האתגר עכשיו.

יאיר אבידן: בימים האלה, כרגע אין דחייה אוטומטית.

יאיר אבידן: יחד עם זה, גם להערתך, כרגע גם בבנק ישראל וגם בפיקוח על הבנקים, חושבים על צורך במתווה עתידי ככל שהוודאות הכלכלית מעמיקה.

קרן ברק: אני מבקשת שזה יוארך ב-12 חודשים.

קרן ברק: מה אתה צריך מאתנו כדי שזה יהיה 12 חודשים?

קרן ברק: אתה אומר ערבות מדינה – למה אתה זקוק כדי שזה יהיה 12, 15, שזה לא ייפסק, כי לא יהיה להם?

יאיר אבידן: על מנת שזה לא ייפסק, בראש ובראשונה, צריך להגיע לחיתום הפרטני עם כל אחד ואחד.

קרן ברק: לא, מאתנו.

יאיר אבידן: ממך ברגע זה אני זקוק לקשב, לא זקוק ליותר.

יאיר אבידן: אין לי תשובה למה אני זקוק ממך כרגע.

קרן ברק: אז אני זקוקה - - -

יאיר אבידן: אני עונה לך שזה על שולחננו.

מיכל שיר סגמן: אבל כדי ללחוץ על האוצר, מה צריך - - -

אופיר כץ: אפשר רק לגבי מה ששאלתי, לגבי עסק חדש שנפתח בתחילת 2020 או בסוף 2019, והוא הראה עד מרץ שהוא הצליח?

יאיר אבידן: לפי דעתי הוא לא בקריטריונים, צריך לבדוק את זה.

יאיר אבידן: רשמתי לעצמי לבדוק את זה.

יאיר אבידן: לדעתי הוא לא בקריטריונים.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אנחנו נדון גם בנושא של עסק חדש בשבוע הבא, ואנחנו רוצים ממך תשובה.

משה גפני: זאת שאלה נכונה, היא עלתה פה כמה פעמים.

משה גפני: מה שאני מבקש ממך – אנחנו חייבים לסיים את הישיבה.

משה גפני: זמננו מוגבל.

משה גפני: אנחנו לא משחררים אותך לשום מקום.

משה גפני: אני מבקש ממך בשם הוועדה – יש תשובות לשאלות שנשאלו כאן, הן שאלות שמציקות לנו באמת, ואנחנו רוצים תשובות על הדברים האלה.

משה גפני: אני רוצה שתבחן את זה.

משה גפני: אני גם מצפה שאתה תגיד: לגבי החזרת צ'קים או דברים מהסוג הזה - - -

קרן ברק: ההלוואות.

משה גפני: כן, לגבי כל הדברים שעלו, עסק חדש, הנושא של העמותות, כל הדברים - - -

קרן ברק: - - -

משה גפני: רגע, אני באמצע.

משה גפני: אנחנו מצפים שתגיד: את זה אי אפשר לשנות, אלה הנסיבות.

משה גפני: יש דברים שאפשר לשנות, ואנחנו משנים.

משה גפני: נתתי הנחייה שהדברים האלה בתקופה של הקורונה – אנחנו משנים את זה.

משה גפני: אני מצפה לדבר כזה.

משה גפני: אני כמובן לא יכול להיות במקומך, אבל לו הייתי במקומך, הייתי מחפש פתרונות, בגלל שהזעקה היא זעקה שמגיעה מהציבור.

משה גפני: לממשלה ולבנק ישראל יש חובה לקבל את אמון הציבור, שהציבור ירגיש, ושגם אנחנו נרגיש, שאתם עוזרים לו.

משה גפני: לכן אנחנו נקבע ישיבה נוספת.

משה גפני: אני מבקש ממך שנהיה בקשר, שתגיד אילו פתרונות יש לך, מה הדברים שאתה לא יכול לפתור בגלל - - -

מיכל שיר סגמן: גם נציגי האוצר צריכים להיות בישיבה הבאה.

יאיר אבידן: חבר הכנסת גפני, ברשותך, שני משפטים לסיים.

יאיר אבידן: אחד, לא רצינו להלאות אתכם, רציתם להגיע ישר לנקודה.

יאיר אבידן: יש פה רשימה ארוכה מאוד של דברים שנעשו על ידי המערכת הבנקאית - - -

משה גפני: בסדר.

יאיר אבידן: להגיד בסדר – נעשו, וימשיכו להיעשות.

יאיר אבידן: אנחנו מקשיבים ברוב קשב.

יאיר אבידן: המערכת הבנקאית והפיקוח על הבנקים עם היד על הדופק כל הזמן כדי למצוא פתרונות - - -

משה גפני: אתה מזלזל בבסדר שלי, יש פקידים מהאוצר שמגיעים ומחכים לשמוע ממני את המילה הזאת ולא מקבלים.

יאיר אבידן: אני האחרון שמזלזל, המילה מזלזל היא לא בלקסיקון שלי בכלל.

יאיר אבידן: רק בגלל השליחות, ואני אעשה אותה הכי טוב שאני יכול.

יאיר אבידן: אנחנו מקשיבים ברוב קשב, המערכת הבנקאית מקשיבה ברוב קשב, ונעשה את המקסימום כדי לסייע ללקוחות של המשק הישראלי לצלוח את המשבר הזה בצורה הטובה ביותר.

יאיר אבידן: אני מודה לכם.

יאיר אבידן: אגב שמירה על היציבות של המערכת.

משה גפני: זה ברור, על זה אין ויכוח.

משה גפני: אנחנו ועדת הכספים.

משה גפני: אני מודה לך על ההשתתפות.

משה גפני: אנחנו שמענו ברוב קשב את הדברים שלך.

קרן ברק: אנשים צריכים להחזיר הלוואות, ואין להם.

קרן ברק: מחר הם צריכים להחזיר הלוואות.

משה גפני: אבל עם כל הכבוד, אנחנו מסיימים את הישיבה.

מיקי לוי: את רוצה?

מיקי לוי: בבקשה, תביאי ערבות מדינה.

קרן ברק: הוא לא ביקש ממני ערבות מדינה.

קרן ברק: הוא יודע שהבעיה היא לא ערבות מדינה, אתה מבקש.

קרן ברק: הוא אומר - - -

משה גפני: זה לא בסדר, קרן.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הישיבה, אבל אני לא יכול עכשיו להמשיך.

משה גפני: אני מבקש שתבחן את הדברים.

משה גפני: אני רוצה שנהיה בקשר לגבי הנושאים שהועלו, מה אפשר לעשות, מה אי אפשר לעשות, ולמה אי אפשר.

משה גפני: מה אפשר לעשות – זה התפקיד שלך, אתה המתווך בינינו לבין הבנקים.

משה גפני: בינינו, הכוונה היא בין המדינה, בין המשרדים, בין ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו רוצים למצוא פתרונות בתקופת הקורונה.

משה גפני: אנחנו נקיים ישיבה נוספת גם לגבי התשובות שלך וגם לגבי הנושאים שיתפתחו, אנחנו מקווים שיהיו לטובה.

משה גפני: אני מודה לך, תודה רבה חברים.

משה גפני: הישיבה נעולה.