הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 90, 2020-12-07 12:45

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה.

יפעת שאשא ביטון: על סדר-היום: חידוש פעילות החינוך הבלתי פורמלי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן ומתקבל הרושם שאנחנו אומרים שזה נכון לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: צריך להתחיל לראות איך אנחנו פותחים את המשק בצורה אחראית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו 10 חודשים בתוך האירוע הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לנהל את משבר הקורונה בכללותו ולא ממקום של חוסר אחריות.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, ממקום שאנחנו רואים את האחריות הציבורית והלאומית שלנו, כל חברי הכנסת, כלפי כלל אזרחי ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אזרחים נפגעים בהרבה מאוד היבטים במהלך החודשים האלה ואנחנו עדיין מתעקשים להסתכל בפריזמה מאוד מאוד צרה בטיפול בקורונה.

יפעת שאשא ביטון: לכן, כשאנחנו כאן בוועדה יושבים ומבקשים את הפתיחה של ענף הספורט, הכושר, ענף התרבות ועכשיו את החינוך הבלתי פורמלי, זה מתוך מקום לראות איך פותרים את זה בצורה נכונה.

יפעת שאשא ביטון: איך לא משאירים את הילדים האלה שהולכים לאיבוד במשך תקופה כל-כך ארוכה בגלל שאנחנו, לפי מה שהם אומרים, ויתרנו עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו לא מוותרים על הילדים, גם לא בחינוך הבלתי פורמלי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהילדים נפגשים אחד עם השני אפילו בקבוצות, אבל הם עושים את זה בצורה לא מבוקרת.

יפעת שאשא ביטון: היכולת שלנו לעשות את זה בתוך מסגרות בלתי פורמליות של תנועות נוער תאפשר לנו גם בהקשר של התמודדות עם נגיף הקורונה, לעשות את זה בצורה יותר אחראית ויותר מסודרת ולהבטיח שהם באמת שומרים על הכללים ולא להשאיר אותם במפגשים אקראיים "פרוצים" שאף אחד לא נמצא שם כדי לראות שהם באמת שומרים על כל כללי הריחוק החברתי.

יפעת שאשא ביטון: בדיון הזה אנחנו לא נבקש לדעת אם פותחים או לא פותחים, אלא איך פותחים גם את החינוך הבלתי פורמלי.

יפעת שאשא ביטון: יצטרף אלינו בהמשך השר להשכלה גבוהה, השר זאב אלקין.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שבכל השיחות שלי איתו הוא מאוד בעד הפתיחה.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו רק נשאר לראות איך אנחנו נלחמים כדי שהדבר הזה אכן יקרה.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאני פותחת את הדיון אני צריכה להקריא לפרוטוקול את ההצהרה הבאה, משום שיש לנו משתתף שהוא מתחת לגיל 18: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת בפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו בפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את הדיון עם חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה, גברתי היושבת ראש.

יואל רזבוזוב: כמו שאנחנו רואים, אנחנו נמצאים במשבר קורונה ורואים שמקבלים החלטות.

יואל רזבוזוב: חלק מההחלטות הן מאילוצים וחלקן מאחריות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים פתיחה של החינוך הפורמלי.

יואל רזבוזוב: אולי זה בחלקים, במדורג, לאט לאט, אבל פותחים.

יואל רזבוזוב: אנחנו עדים לכך שהילדים שלנו בסופו של דבר מתערבבים, אם זה בגינות מתחת לבית, אם זה בחינוך הפורמלי, בצהרונים.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, הסיפור של הקפסולות לא הכי עובד, אבל עדיין אנחנו כן מצליחים לעקוב אחרי זה והמצב בשליטה.

יואל רזבוזוב: אז אם פתחו את החינוך הפורמלי אין שום סיבה לא לפתוח את החינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: אני מכיר את העולם הזה היטב.

יואל רזבוזוב: אני סומך על המאמנים והמדריכים שיוכלו לשמור על הילדים.

יואל רזבוזוב: הם יהיו באותן קפסולות, ישמרו על התו הסגול לפי ההנחיות.

יואל רזבוזוב: אני לא מבין מה הבעיה שהילדים יהיו בחוג רובוטיקה או כל חוג אחר.

יואל רזבוזוב: לפעמים אם זה מתאפשר אפשר לעשות את זה בחוץ ואם לא מתאפשר, אז בתנאים של התקהלות מותרת.

יואל רזבוזוב: ישנם פתרונות.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, אמרתי לא פעם, כלאנו את הילדים שלנו 7-8 חודשים בבית וזה פוגע בהם.

יואל רזבוזוב: גם אלה שחזרו למערכת החינוך הפורמלי הם עדיין עושים את זה בשלבים, בימים מסוימים והם זקוקים לחינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: החינוך הבלתי הפורמלי זה גם חלק מהעולם שלהם.

יואל רזבוזוב: אני כבר לא מדבר על עשרות אלפים של מדריכים ומאמנים שיושבים בבית.

יואל רזבוזוב: רובם עצמאיים, עובדים עם חשבוניות והם פשוט ללא פרנסה.

יואל רזבוזוב: הם יושבים בבית ולא מקבלים כספים.

יואל רזבוזוב: יש גם את המישור של הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: אם זה היה מסוכן הייתי אומר שלא נסכן את הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: אבל אם החזירו את החינוך הפורמלי אין שום סיבה שלא יחזירו את החינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: כמובן יש גם את העניין הכלכלי.

יואל רזבוזוב: לא מפצים את אותם מאמנים ומדריכים.

יואל רזבוזוב: הם יושבים בבית מתוסכלים.

יואל רזבוזוב: חלקם כבר מסתכלים על הסבת מקצוע, עוברים למקצוע אחר.

יואל רזבוזוב: לא בטוח שהם יחזרו ואז יהיה מחסור.

יואל רזבוזוב: החינוך הבלתי פורמלי זה עניין בפני עצמו.

יואל רזבוזוב: כאן בוועדה אנחנו שומעים את כל הטיעונים, מסתכלים על התמונה.

יואל רזבוזוב: אנחנו בדעה אחת שאפשר לעשות את זה.

יואל רזבוזוב: אפשר לעשות את זה בזהירות תחת כל המגבלות של משרד הבריאות.

יואל רזבוזוב: פשוט צריך לעשות את זה, זה לא משחק.

יואל רזבוזוב: בסוף אלה הילדים שלנו וכמובן שאלה אנשים שזועקים, שאין להם לחם להביא הביתה.

יואל רזבוזוב: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יפעת שאשא ביטון: רק נאמר שמערכת החינוך, עם כל ההצהרות הגדולות, לא ממש חזרה לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: הילדים חזרו ליומיים בשבוע, שעתיים ביום ראשון ורביעי.

יואל רזבוזוב: החינוך הבלתי פורמלי הוא לרוב יסודי.

יואל רזבוזוב: רוב המסה הגדולה הוא יסודי ורובם חזרו אז אני לא רואה שום סיבה.

יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה, הנושא של החינוך הבלתי פורמלי חשוב באופן בלתי תלוי, בלי לקשור את זה לחינוך הפורמלי.

יפעת שאשא ביטון: שלא לדבר על זה שהיה אפשר לייצר הרבה מאוד מיזמים של התנדבות ופעילויות קהילתיות.

יפעת שאשא ביטון: היה אפשר למנף את הסיפור הזה באופן כזה שגם בני הנוער היו נשכרים וגם הקהילה היתה יוצאת נשכרת מהסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן נאזן בדיון גם את הצד הכלכלי, אבל הייתי רוצה להתמקד בהיבט החינוכי ובהיבט החווייתי של הילדים כי הם באמת זקוקים גם לעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור חגי לוין מבריאות הציבור, בבקשה.

חגי לוין: תודה לך, יושבת-ראש הוועדה.

חגי לוין: הדיון הזה מאוד חשוב.

חגי לוין: השתתפתי גם בפעם הראשונה במחאה ביום שישי האחרון ברחובות.

חגי לוין: נשאתי דברים בפני הילדים שבאו להפגין על זכותם לפעול במסגרת תנועות הנוער.

חגי לוין: צריך להבין, החינוך הלא פורמלי לא יכול להיות בן חורג של מערכת החינוך.

חגי לוין: כפי שלא הצלחנו להבין את האיוולת שלא אפשרו לחינוך הפורמלי להתקיים בחוץ, באוויר הפתוח תקופה ממשוכת, כך בעוד זמן קצר וכבר היום אף אחד לא מבין למה לא לאפשר פעילות של החינוך הלא פורמלי באוויר הפתוח מייד ועכשיו.

חגי לוין: אנחנו הופכים את הילדים לילדים בסיכון.

חגי לוין: לא מבינים שגם התנועה הפיזית וגם הפעילות החברתית במסגרת תנועות הנוער, היא הפתרון ולא הבעיה למשבר הקורונה.

חגי לוין: זה כמובן חיוני לילדים, גם למניעת התמכרויות, למניעת אלימות, לרווחה הנפשית, לרווחה הגופנית והחברתית שלהם.

חגי לוין: זה חיוני לבריאות שלהם.

חגי לוין: במקום לעשות פעילות מפוקחת, מסודרת ומאורגנת ששם אפשר לקבוע את הכללים ואפשר לדעת מי נפגש עם מי, אנחנו מעדיפים שהם ייפגשו בצורה לא מאורגנת במסגרות אחרות.

חגי לוין: ראיתי את השקף שהראה את המתווה המסתמן.

חגי לוין: אני מצטער, זה ללכת בלי ולהרגיש עם, זה לעג לרש.

חגי לוין: לבוא ולהגיד שאפשר תנועות נוער אבל רק באותה קפסולה בית ספרית, זה לא נכון.

חגי לוין: נכון שאנחנו צריכים למנוע את המגע של אזורים אדומים וירוקים.

חגי לוין: צריך לחשוב על העניין הזה.

חגי לוין: אבל אם הפעילות היא באוויר הפתוח הסיכון הוא כל-כך נמוך שלא נכון להגביל אותו בצורה כזאת.

חגי לוין: חבל שכבוד השר טרם נמצא כאן, אבל אני מניח שאתם תעבירו את הדברים.

חגי לוין: מתוך גישה אחראית של בריאות הציבור אנחנו מציעים לשפר את המתווה.

חגי לוין: לקבוע קבוצות של עד 20 באוויר הפתוח, לאפשר אותם בלי התנאי של הקפסולה הבית ספרית.

חגי לוין: יפה שעה אחת קודם.

חגי לוין: כפי שאמרנו כאן בדיונים, אנחנו לא יכולים לגדל דור של זומבים ותנועות הנוער והחינוך הלא פורמלי זה חלק מהפתרון לדבר הזה.

חגי לוין: אי-אפשר ולא צריך להמתין עוד ולו יום אחד.

חגי לוין: כן, זה צריך להיות מוגבל.

חגי לוין: גם הבן שלי חזר יומיים בשבוע בלבד, אבל כך צריך.

חגי לוין: דווקא לכן קריטי לאפשר את תנועות הנוער מכל הזרמים.

חגי לוין: אני בעצמי למדתי ב"צופים".

חגי לוין: היה נכון להיות מוכן.

חגי לוין: לצערי הממשלה לא מוכנה למלא את חובתה הבסיסית ולמצוא את שביל הזהב איך ממשיכים פעילות אבל בזהירות.

יפעת שאשא ביטון: כנראה הם לא היו בצופים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פרופסור חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: כמובן שהדברים יועברו במלואם.

יפעת שאשא ביטון: הדברים חשובים ונכונים.

יפעת שאשא ביטון: הסתכלתי כאן על האנשים בחדר והם יכולים להזדהות עם כל מילה שנאמרה.

יפעת שאשא ביטון: אכן אני גם ראיתי את המתווה.

יפעת שאשא ביטון: תכף יציג אותו המשרד להשכלה גבוהה.

יפעת שאשא ביטון: הוא נראה מלאכותי משהו.

יפעת שאשא ביטון: כאילו מצאו משחק חדש להשתעשע בו ומתחילים לסדר את החלקים בפאזל בכל מיני צורות משונות.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו יודעים שבאוויר הפתוח זה פחות מסוכן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לעודד את האנשים לצאת החוצה ולקיים את הפעילויות.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את האמת, הילדים בשכבת הגיל שלהם נפגשים גם לא בתוך הקפסולה הבית ספרית שלהם.

יפעת שאשא ביטון: צריך להסתכל לפעמים על המציאות בעיניים, היא יכולה לעזור לנו אחר-כך בקבלת החלטות כדי שנקבל החלטות קצת יותר הגיוניות.

יפעת שאשא ביטון: טל מדר ממועצת תנועות הנוער, בבקשה.

טל מדר: שלום, צהרים טובים.

טל מדר: ראשית, תודה שאתם מקדישים את הזמן לדיון החשוב הזה.

טל מדר: אנחנו מדברים על סדר גודל של חצי מיליון ילדים ובני נוער שמחכים 8 חודשים לחזור לבית שלהם, למסגרת הפעילות הטבעית שלהם, לקבל את החינוך הערכי שהם רגילים בו.

טל מדר: אני חושבת שהמוטו שצריך ללוות את כל הדיון הזה ואמר את זה היטב פרופסור חגי לוין, שאנחנו הפתרון, אנחנו לא הבעיה.

טל מדר: לנו יש את היכולת שלנו ממחר בבוקר.

טל מדר: זה גם נמצא בדיונים שלנו מול משרד הבריאות, להצליח להרכיב את הקבוצות באופן כזה שהם ישמרו את הרצפים מהבוקר.

טל מדר: יותר חשוב מזה, יאפשרו פיקוח ובקרה של פעילות שעות אחר הצהריים שלנו עם הילדים, מצב שלא קיים כרגע בשטח.

טל מדר: על גבי זה אנחנו גם הצענו ושמנו את עצמנו בחזית המשימה הלאומית של מניעת ההדבקה, של קטיעת שרשראות ההדבקה.

טל מדר: עידוד של מאות אלפי בני נוער בישראל לצאת וללכת לבדיקות, כחלק מהמתווה, כמשהו שאנחנו מתחייבים אליו.

טל מדר: זאת מציאות שמשרד הבריאות היה חולם עליה שהיא תתגשם כי אף נער או נערה לא היו הולכים לעשות את הבדיקה על דעת עצמם.

טל מדר: אבל אם הם ידעו שהדבר הזה עומד בינם לבין החזרה לפעילות, בינם לבין הקבוצה שלהם, בינם לבין ההדרכה, אין לי ספק שהם יעשו את זה ואין לי ספק שהם יהיו חלק מהתהליך החשוב הזה.

טל מדר: אנחנו לא חושבים שהמתווה מושלם, אבל אנחנו גם לא בעולם מושלם.

טל מדר: לנו מאוד חשוב להצליח למצוא כל דרך לחזור כרגע לפעילות באשר היא.

טל מדר: נקודה אחרונה שחשוב לי לומר ולהדגיש.

טל מדר: תנועות וארגוני הנוער הם גופים מפוקחים תחת הרגולטור של המשרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה.

טל מדר: אנחנו נמצאים בדיאלוג מתמיד ובלתי מתפשר איתם.

טל מדר: לכן חשוב שגם הוועדה וגם משרד הבריאות שעשה את זה, ייצר את ההפרדה הנדרשת בין החינוך הבלתי פורמלי בכללותו לבין תנועות וארגוני הנוער שנמצאים תחת רגולציה.

טל מדר: הם גופים ארציים, יש להם מערכות מאוד ברורות שיודעות לתת דין וחשבון על כל חניך וחניכה שלהם.

טל מדר: הם יודעים לבצע את ההכשרה הנדרשת.

טל מדר: ללא ספק, כמו שהם עשו כל המשבר הזה עבור הצרכים הלאומיים של מדינת ישראל, עכשיו הם חייבים כבר לחזור ולעשות את הפעולה הכי טבעית וחינוכית יחד עם הילדים והילדות כדי לאמן אותם לחיות לצד הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה טל.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את אוהד גורן שהוא תלמיד.

יפעת שאשא ביטון: קיבלתי הרבה מאוד פניות מבני נוער, אני בטוחה שגם אתם חברי הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: הם עשו עבודה מדהימה.

יפעת שאשא ביטון: בעיניי זה שיעור באזרחות פר אקסלנס.

יפעת שאשא ביטון: צריך לומר להם מילה טובה על זה שלא ישבו בבית וקיטרו אלא הם באמת לקחו איזה צעד אחד קדימה ונלחמים על הזכויות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אוהד.

אוהד גורן: חשוב להבין שתנועות הנוער וארגוני הנוער מושבתים מאז חודש מרץ של 2020.

אוהד גורן: היה איזה חידוש פעילות קטן ביוני, שלושה שבועות בספטמבר ושם זה נגמר.

אוהד גורן: לא יצאו טיולים מחודש פברואר.

אוהד גורן: בעצם תנועות הנוער וארגוני הנוער מביאים ערכים, יציבות ושפיות בתוך כל המצב המורכב הזה והם באמת חיוניים לבריאות הנפש של הנוער והילדים.

אוהד גורן: נכון שאנחנו ממשיכים לערוך כל מיני פעילויות מקוונות בזום ובפלטפורמות אחרות אבל זה לא באמת אפקטיבי וזה די ממצה את עצמו.

אוהד גורן: אי אפשר להוציא משם באמת ערכים אמיתיים.

אוהד גורן: חשוב גם להגיד שאנחנו בתקופה הזאת כבר כמה חודשים.

אוהד גורן: שכבות ד' ו-ה' אלה שכבות שדי נשכחו.

אוהד גורן: הם לא חזרו לבית ספר במתכונת מלאה כבר הרבה זמן.

אוהד גורן: זאת אומרת, שכבר הרבה מאוד חודשים הם מול מסך לבד בחדר שלהם משמונה עד אחת.

אוהד גורן: אני אישית רואה את זה.

אוהד גורן: החיים שלהם ממשיכים.

אוהד גורן: כיתות ו' יעלו עכשיו לחטיבה.

אוהד גורן: לא יהיה מי שילווה אותם בתהליך, צריך להגיד את זה.

אוהד גורן: אנחנו מציעים איזה מתווה בטיחותי אמיתי שבאמת מתאים לתנאים שמשרד הבריאות כבר הציב.

אוהד גורן: זאת אומרת, קבוצות של עד 20 ילדים, כולל צוות ההדרכה, נפגשים רק באוויר הפתוח, שמירת מרחק ועטיית מסכה רציפה ומילוי הצהרות בריאות.

אוהד גורן: לפני שאני נכנס למתווה שראיתי, אני חושב שאחד הדברים שאנחנו צריכים זה איזו עקביות מסוימת.

אוהד גורן: אנחנו לא יכולים שיפתחו אותנו לשבועיים ועוד שבועיים יהיה סגר ויסגרו אותנו שוב פעם.

אוהד גורן: ישבנו בספטמבר והכנו תכנית לכל השנה.

אוהד גורן: סגרו אותנו ואנחנו לא יודעים מה קורה לאחר שנחזור.

אוהד גורן: יחזירו אותנו לשבועיים.

אוהד גורן: זה לא מצב ריאלי.

יפעת שאשא ביטון: מדהים שהילדים כבר למדו את השפה.

יפעת שאשא ביטון: הם אומרים יפתחו אותנו לשבועיים ואחר-כך יהיה סגר.

יפעת שאשא ביטון: אם הם קלטו את מה שקורה כאן אז כנראה מישהו למעלה צריך להתעורר.

 << אורח >> דדי ביטון: זה מדהים שהם באים עם הפתרונות.

אוהד גורן: זה בעצם מתווה ששם בראש את הבריאות הפיזית.

אוהד גורן: הוא גם לא מוותר על הבריאות הנפשית שקצת שכחנו אותה.

אוהד גורן: עוד דבר שאני רוצה לומר מהצד.

אוהד גורן: אנחנו נמצאים בימים קצת בוערים, קצת תוססים, תקופת בחירות, ימים מפוצלים ומשוסעים.

אוהד גורן: תנועות הנוער הן אלה שמנסות להפגיש בין החלקים השונים של האוכלוסייה ולנסות לאחד.

אוהד גורן: להפגיש ערבים עם יהודים, חילונים עם דתיים וחרדים.

אוהד גורן: אנחנו לא באמת יכולים לצפות לאיזה איחוי לאומי חברתי בלי תנועות הנוער.

אוהד גורן: אנחנו לא יכולים לצפות מילדים לאהוב את הארץ הזאת ולהכיר אותה, מבלי שאנחנו נותנים להם להכיר אותה ברגליים אלא דרך פעולות זום.

אוהד גורן: אנחנו לא מאמינים שבריאות נפשית ופיזית זה משהו שאמור להתנגש, זה משהו שאמור ללכת יד ביד.

אוהד גורן: אין נימוק אפידמיולוגי אמיתי שמצדיק את המשך סגירת הפעילות.

אוהד גורן: המפגשים נעשים בצורה מבוקרת.

אוהד גורן: אנחנו צריכים להבין משהו.

אוהד גורן: ראיתי את זה אצלי גם בתקופות הסגר.

אוהד גורן: חניכים שלי היו בפעולות בזום והם נפגשים יחד.

אוהד גורן: אז הם נפגשים עכשיו יחד בתוך בתים, בלי מסכות.

אוהד גורן: בעצם אנחנו יכולים לתת לזה יד ולהשגיח על זה.

אוהד גורן: הטיולים והפעילויות האלה יקרו אם אנחנו שם ואם אנחנו לא שם.

אוהד גורן: אבל אם אנחנו שם אנחנו יכולים לשים על זה איזו יד ולמנוע את הפעילות המסכנת להדבקה.

אוהד גורן: אנחנו באמת רוצים למנוע הדרדרות של הנוער והילדים.

אוהד גורן: זה קורה וזה כבר כאן.

אוהד גורן: אם לא נבוא ונשים את היד לפני ונשים את הדגש על החינוך עכשיו אנחנו נצטער על זה.

אוהד גורן: ההשלכות יכולות להיות עוד חצי שנה ויכולות להיות גם עוד 20 שנה.

אוהד גורן: אני רק אגיד כמה מילים על המתווה שראיתי.

אוהד גורן: דבר ראשון, הוא קצת קצר.

אוהד גורן: מדברים פה על קפסולות בית ספריות.

אוהד גורן: זה לא ריאלי.

אוהד גורן: הקבוצה שאני מדריך הם לפחות 5 קפסולות.

אוהד גורן: זה יכולה להיות קפסולה אחת שבאה מהקבוצה, אז מה?

אוהד גורן: נפתח לה קבוצה משלה?

אוהד גורן: זה לא ריאלי.

אוהד גורן: זה דורש להכפיל, לשלש ולחמש את כמות המדריכים.

אוהד גורן: זה לא ריאלי.

אוהד גורן: בלי קשר, אני לא רואה פה איזה מתווה לטיולים.

אוהד גורן: אשמח גם לתשובה על זה.

אוהד גורן: זה נורא נחמד שיחזירו אותנו לפעולות אבל אם אין טיולים אז מה עשינו בזה.

אוהד גורן: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אוהד.

יפעת שאשא ביטון: על פניו, אחרי כל הדברים שאמרת אני יכולה לומר שהדיון נעול.

יפעת שאשא ביטון: דברים נאמרו, זה סיכום הדברים.

יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשים שהגיעו ורוצים לדבר אז אנחנו לא נאכזב אותם כי נשאר קצת זמן.

יפעת שאשא ביטון: נגעת בכל הנקודות בצורה הכי מדויקת ואני חושבת שאין דבר יותר אמין ממה שאתה מציג, מהטעם שאתה חי עם זה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להרים גבה מהיום עד מחר אבל בסוף אתה צודק.

יפעת שאשא ביטון: לא רק במה שקשור לבלתי פורמלי, אנחנו פוגשים את זה בדיון שמתקבלים כל מיני מתווים שהם לא ישימים והגיוניים כי אף אחד לא בודק בשטח או לא מדבר עם השטח ומבין איך זה עובד הלכה למעשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מקווה שבדיון הזה כן נצליח לפרק את הדברים ולכוון לאיזה כיוון שבאמת גם יהיה אפשר לקיים את המתווה שיוצע.

יפעת שאשא ביטון: צריך לומר עוד פעם, שאתם בעצם תוציאו את הילדים מהחדרים שלהם החוצה.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן משרד הבריאות אומר שעדיף לעשות כל פעילות בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אז הנה, יש פעילות בחוץ, תנו להם לצאת החוצה, תנו להם לצאת בצורה מבוקרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה להגיע היום לסוף הדיון כשתתקבל החלטה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שמשרד הבריאות בזמן הזה יוכל לעשות את העבודה שלו לפני שיגיע תורו לדבר.

יפעת שאשא ביטון: שוב תודה, אוהד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: גילוי נאות, גברתי יושבת-הראש.

יוראי להב-הרצנו: אני יושב-ראש השדולה למען תנועות וארגוני הנוער בישראל פה בכנסת.

יוראי להב-הרצנו: בחרתי להוביל את השדולה הזאת יחד עם חברי יעקב אשר, כי אני חושב שתנועות וארגוני הנוער בישראל, החינוך הבלתי פורמלי בישראל, הוא לא פחות חשוב מהחינוך הפורמלי.

יוראי להב-הרצנו: הוא חלק בלתי נפרד ממנו ובתקופת הקורונה הוא הכי חשוב.

יוראי להב-הרצנו: אני מרגיש שאנחנו קצת בסצנה שלקוחה מספר של קפקא.

יוראי להב-הרצנו: משרד הבריאות אומר שצריך לעשות פעילות בחוץ.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו מבינים, מתוך היגיון בריא, שצריך לצאת החוצה ומהחדרים גם בשביל הבריאות הנפשית וגם בשביל הבריאות הפיזית כי זה פחות מסכן.

יוראי להב-הרצנו: יחד עם זאת, אנחנו נמצאים פה אחרי שלכאורה אנחנו בשלבים האחרונים של יציאה מהסגר השני ואין פעילות של תנועות וארגוני הנוער.

יוראי להב-הרצנו: לגבי המתווה, יש לי הרבה השגות לגביו ותכף אומר את עיקרי הדברים, למרות שאוהד כאן אמר את זה בצורה מדויקת.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני חותם על כל מתווה שמחזיר את תנועות וארגוני הנוער לפעולה.

יוראי להב-הרצנו: אם הם הגיעו להבנות שמצליחות להשיג את ההישג הכי פשוט הזה, אז אני חותם על זה בשתי ידיים.

יוראי להב-הרצנו: אני כן מסייג את עצמי ואומר שתנועות וארגוני הנוער, כמו שאוהד אמר וכמו שטל הציגה, יודעים איך עושים את העבודה.

יוראי להב-הרצנו: הם מורגלים לזה.

יוראי להב-הרצנו: יש להם את המדריכים, את הכלים, את המסגרות, את האמצעים.

יוראי להב-הרצנו: הם יודעים איך לעשות את זה בצורה בטוחה ויעילה ובצורה מפוקחת.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני לא מצליח להבין למה אי אפשר לתת להם לנסח את המתווה ושמשרד הבריאות ייתן פה ושם הערות.

יוראי להב-הרצנו: לי ברור שמי שניסח את המתווה הזה מעולם לא היה בצופים או מעולם לא היה בבני עקיבא או בתנועות נוער.

יוראי להב-הרצנו: אני הייתי בצופים רק בכיתות ד' ו-ה' ואחרי זה הלכתי לתנועות פוליטיות.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר לכם שגם בתור מי שהיה בד' ו-ה', מבין שמי שכתב את זה מעולם לא פעל בתנועת נוער.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני אומר שנתחיל עם זה אבל מייד אחרי זה כשנראה שהתהליך עובד והוא יעבוד כי הם עושים את זה בצורה אחראית ונכונה, נאפשר להם לפרוס כנפיים.

יוראי להב-הרצנו: אולי בשלב הזה גם ניתן להם עוד אחריות, נעביר חלקים או נתחים מהחינוך הפורמלי לחינוך הבלתי פורמלי כי זה צו השעה.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לסיים בדברים החשובים שאוהד ביטא בצורה כל-כך מדויקת.

יוראי להב-הרצנו: מה החלופה?

יוראי להב-הרצנו: מה משרד הבריאות חושב או המשרד להשכלה גבוהה חושבים שבני הנוער עושים כשהם לא נמצאים במסגרות המפוקחות של תנועות וארגוני הנוער?

יוראי להב-הרצנו: איפה הם נמצאים?

יפעת שאשא ביטון: הם חושבים שהם יושבים לבד בבית.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה לא פחות חמור כי זה צריך להטריד אותם שהם יושבים לבד בבית.

יוראי להב-הרצנו: או שהם יושבים לבד בבית ומפתחים תסמינים שאחר-כך ייקח שנים לטפל בהם, או שהם נפגשים עם כל החברים שלהם בסביבה בלתי מפוקחת תוך סיכון עצמי שלהם ושל בני המשפחות שלהם ושל הסביבה החברתית שלהם.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני אומר שהיה צריך להחזיר את התנועות וארגוני הנוער בדבר הראשון שאנחנו עושים אחרי פתיחת הסגר.

יוראי להב-הרצנו: גם אם חלילה יהיה סגר שלישי, צריך להמשיך את פעילות תנועות וארגוני הנוער כי זה הלב והנשמה של החינוך בישראל, בוודאי בתקופת הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני קורא מפה ואני מקווה שזאת גם תהיה קריאה של הוועדה בראשותך, גברתי יושבת-הראש, לוודא שמחזירים אתמול את הפעילות של תנועות וארגוני הנוער לפי המתווה הזה.

יוראי להב-הרצנו: להרחיב אותו בשלב הבא לפי ההבנה והצרכים של ארגוני ותנועות הנוער.

יוראי להב-הרצנו: במידה ויהיה סגר שלישי, ואני מקווה שנימנע ממנו, לוודא שלא משנה באיזה מצב, הפעילות של התנועות והארגונים האלה ממשיכה כסדרה רחב ככל שניתן.

יוראי להב-הרצנו: באחריות, תוך שימת לב על הריחוק הפיזי ועטיית מסכות, אבל חייבים להמשיך.

יוראי להב-הרצנו: זאת הנשמה של החינוך בישראל וצריך לתת לזה לפרוס כנפיים ולפעול.

קרן ליפשיץ זיתון: אפשר להגיב?

יפעת שאשא ביטון: אתם מהמשרד להשכלה גבוהה?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאפשר לכם להגיב עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: רציתי שתשמעו את כולם ואז תוכלו להגיב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה פינג-פונג.

קרן ליפשיץ זיתון: אני הממונה הארצית על תנועות הנוער, ארגוני הנוער ושנת שירות.

קרן ליפשיץ זיתון: זכיתי בעשייה הכי כיפית בשירות הציבורי.

קרן ליפשיץ זיתון: אני חייבת לצמצם איזה פער אולי תפיסתי.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו משרד ההשכלה לגמרי עם הדברים שלכם.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו לגמרי חושבים שתנועות וארגוני הנוער הם המענה.

קרן ליפשיץ זיתון: משום מה אנחנו גם בוגרי נוער.

קרן ליפשיץ זיתון: לכן את המתווים השונים שכתבנו ועמדנו אל מול משרד הבריאות זה בצמוד עם נציגות של תנועות וארגוני הנוער באופן קבוע.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו לא מוותרים על זה.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו לא כותבים אף מסמך שהוא מנותק.

קרן ליפשיץ זיתון: יותר מזה אני אגיד.

קרן ליפשיץ זיתון: יושב כאן אוהד.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו לגמרי עובדים - אני לא יודעת עם איתי קרויטרו בזום, יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו עובדים צמוד צמוד עם בני הנוער.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו לא מנותקים מהשטח.

יפעת שאשא ביטון: אז איך זה יושב פה תלמיד ואומר, חברים, אתם לא בלופ?

קרן ליפשיץ זיתון: אז אני רוצה להסביר, זה בדיוק הפער.

קרן ליפשיץ זיתון: בני הנוער נמצאים בחוץ ללא השגחה.

קרן ליפשיץ זיתון: גם לי יש ילד בן 19 וילדה בת 15 והם נמצאים בחוץ.

קרן ליפשיץ זיתון: תנועות וארגוני הנוער הם גופים שומרי חוק.

קרן ליפשיץ זיתון: הם לא יצאו החוצה ללא אישור ובניגוד לתקנות.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו מבקשים אישור רשמי, חוקי כלשהו.

קרן ליפשיץ זיתון: כמו שלפני רגע אמר חבר הכנסת, תנו לנו להוכיח שאנחנו יודעים לעשות את זה נכון, בריא ובטוח.

קרן ליפשיץ זיתון: אז נוכל לבקש את ההרחבה.

יוראי להב-הרצנו: אבל את הממשלה.

יוראי להב-הרצנו: מה זה תנו לנו אישור?

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו בשיח די מתקדם עם משרד הבריאות על הסיפור הזה.

קרן ליפשיץ זיתון: אני עובדת ציבור, אני לא הממשלה.

קרן ליפשיץ זיתון: אני לא הממשלה.

קרן ליפשיץ זיתון: הלוואי והייתי מקבלת החלטות.

קרן ליפשיץ זיתון: אני לא הממשלה, אני עובדת של הממשלה.

יוראי להב-הרצנו: את מייצגת את הרגולטור במקרה הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני פה לשכנע מישהו.

יוראי להב-הרצנו: את מי?

קרן ליפשיץ זיתון: את מקבלי ההחלטות.

יפעת שאשא ביטון: עוד מעט יגיע השר ונשמע ממנו.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שאנחנו באותו צד אבל זה מתסכל כי אנחנו רוצים לראות את התנועות וארגוני הנוער – אתם הכתובת שלנו, אתם הרגולטור.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, הבשורה הטובה היא שזה עובר כחוט השני שהפקידות הבכירה מסכימה עם מה שקורה כאן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, עוד פעם אנחנו מזהים שיש פה ריבון אחד במדינת ישראל שצריך לשכנע אותו.

חגי גרוס: ברשותך, אני אמשיך את מה שקרן אמרה.

חגי גרוס: קודם כל, המתווה הזה, שאתם רואים רק את הנקודות המרכזיות שלו והוא מתווה של בדיעבד ולא של לכתחילה.

חגי גרוס: מאז פרוץ המשבר אנחנו מנסים בכל כוחנו לשכנע את כל מי שאפשר, בעיקר את משרד הבריאות, להחזיר את החינוך הבלתי פורמלי בגלל כל הדברים שנאמרו פה ואני לא אחזור עליהם.

חגי גרוס: אנחנו מתנפצים על חומות של סירוב.

חגי גרוס: לכן, בהתייעצות עם תנועות הנוער, עם ארגוני הנוער ועם מועצת התלמידים, המתווה שנכתב נועד להכניס רגל פנימה בשביל שיתנו לנו לפעול.

חגי גרוס: אנחנו טוענים שכמו שבזמן משברים ידעו להפעיל את ה"שינשינים" ואת בני הנוער בהתנדבות בשמרטפיות וכדומה, אין סיבה שהם לא יפעלו גם עכשיו.

חגי גרוס: המתווה הוא בדיעבד ולא מלכתחילה.

חגי גרוס: אנחנו סברנו שיש להחזיר אותם לפעילות מלאה, כמובן בהתאם למתווה הסגול.

חגי גרוס: ברגע שחיפשנו סדק להיכנס ומשרד הבריאות הסכים לנושא של הקפסולות של בתי הספר, הלכנו על הדבר הזה.

חגי גרוס: אני מדגיש, בהתייעצות ובשיתוף פעולה עם תנועות וארגוני הנוער כמו שטל מדר.

חגי גרוס: אם תשאל את הנוער אם הוא מעדיף לשבת בבית ולקבל לא מוחלט או להמשיך את הפעילות אחר הצהריים במסגרת הקפסולות של בתי הספר, אני בטוח מה תהיה התשובה.

חגי גרוס: אנחנו שליחי הציבור של תנועות הנוער והארגונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אתם כל-כך הייתם להוטים להגיב עד שחשבתי שאתם רוצים לסתור את כל מה שאמרנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה ממקום טוב.

חגי גרוס: ממש לא.

חגי גרוס: נאמרו דברים שזה היה בניתוק.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שהיה חשוב לכם להגיד שאתם מסכימים עם מה שקורה כאן.

חגי גרוס: רצינו לתקן, זה לא בניתוק, זה בשיתוף ובהתייעצות.

יוראי להב-הרצנו: אגב, זה כמו שאמרתי.

יוראי להב-הרצנו: מבחינתי, ליישם את המתווה הזה אתמול.

חגי גרוס: אנחנו מכניסים רגל פנימה ורוצים לפעול.

קרן ליפשיץ זיתון: אנחנו רוצים להראות שכשתנועות הנוער נדרשות לגמישות ויצירתיות, אם זה במערכת חרום בעזה, שהם צריכים לתפוס מקלטים ולהדריך ילדים שעות, הם עושים את זה.

קרן ליפשיץ זיתון: פה נדרשת מהם יצירתיות חדשה והם מוכנים לעמוד בזה.

קרן ליפשיץ זיתון: העיקר לחזור לבני הנוער ולילדים שהם מדריכים אותם.

קרן ליפשיץ זיתון: הם רוצים להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מה מדהים?

יפעת שאשא ביטון: שכל מה שחינכנו אליו שנים, פשוט ריסקנו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם התו הסגול הוא כבר לא רלוונטי.

יפעת שאשא ביטון: אתם אומרים בהתאם לתו הסגול אבל הוא משתנה כל הזמן.

יפעת שאשא ביטון: גם הוא הופך להיות למשהו שנשכח אי שם.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, כל מה שאנחנו בונים פה אנחנו מפרקים.

יוראי להב-הרצנו: יפעת, אמרתי בדבריי קפקא.

יוראי להב-הרצנו: מתכנס דיון בכנסת שבו הרגולטור אומר לחברי הכנסת החלטנו שאנחנו רוצים.

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה?

יוראי להב-הרצנו: למה התנועות לא פועלות.

יוראי להב-הרצנו: את מי צריך לשאול את זה.

חגי גרוס: היום המדינה פועלת על-פי תקנות של משרד הבריאות.

חגי גרוס: כך המדינה פועלת ואנחנו צריכים להתאים את עצמנו לתקנות האלה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין.

יוראי להב-הרצנו: השאלה אם יש לכם שיח מול משרד הבריאות?

חגי גרוס: כן, אנחנו בשיח איתם.

יפעת שאשא ביטון: יש להם שיח.

יפעת שאשא ביטון: הם עסוקים בלהתחנן כל הזמן שיפתחו אותם ומשרד הבריאות אומר לא.

יוראי להב-הרצנו: כמו שאמרת, כל משרד מגיע ואומר שהוא מתחנן בפני משרד הבריאות שיפתחו.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח שאתם גורמי המקצוע כי אתם מבטאים את הדברים שלהם ברהיטות, בשליחות ובערה פנימית.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין, אם אתם גורמי המקצוע ואת שיקול דעתכם צריך לקבל כי אתם מקצוענים, למה זה לא קורה?

יוראי להב-הרצנו: ברור שאתם לא הכתובת.

חגי גרוס: אנחנו שמחים שלפחות הגענו למתווה מוסכם גם על משרד הבריאות.

חגי גרוס: שוב, זה בשיח ובכמה מפגשים.

יפעת שאשא ביטון: אחר-כך, כשזה לא יעבוד הם יגידו, אתם רואים, זה לא עובד.

חגי גרוס: אנחנו סומכים על הנוער.

חגי גרוס: אנחנו מאמינים בנוער.

יפעת שאשא ביטון: אם זה לא היה עצוב זה היה מצחיק.

קרן ליפשיץ זיתון: אתם יודעים מה משמח אצל מדריכים בארגונים ובתנועות הנוער?

קרן ליפשיץ זיתון: שאנחנו המבוגרים כבר נמצאים באיזו ציניות.

קרן ליפשיץ זיתון: הם עוד יש להם את התשוקה.

קרן ליפשיץ זיתון: הם עוד מאמינים שכל מתווה שניתן להם הם יעמדו בשליחות הלאומית.

קרן ליפשיץ זיתון: כל מה שצריך זה להראות להם שהמבוגרים מצליחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה קרן וחגי.

יפעת שאשא ביטון: נשוב אליכם במהלך הדיון וגם השר יוכל להתייחס כאשר הוא יגיע.

יפעת שאשא ביטון: אני עוברת על רשימת מבקשת רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: תעשו בקצרה כדי שנוכל לשמוע את כולם.

יפעת שאשא ביטון: שלומי קסטרו, בבקשה.

שלומי קסטרו: כבוד היושב-ראש, אני מבקש להודות לך.

שלומי קסטרו: את מחזיקה את הנושא הזה לאורך התקופה הארוכה הזאת ואני מבקש להודות לך.

שלומי קסטרו: דבר שני.

שלומי קסטרו: אני שומע כאן על משרד הבריאות.

שלומי קסטרו: אני רוצה להגיד שבשבועות האחרונים אנחנו יושבים גם עם הגברת מירי כהן, גם עם ד"ר שרון אלרואי פרייס, עם נחמן אש.

שלומי קסטרו: כמו שאמרו חגי וקרן, בשיתוף פעולה מלא מנסים לייצר את המתווה שיתכתב עם המציאות ויתכתב עם המצב הבריאות שקיים.

שלומי קסטרו: אנחנו גם לא שלמים איתו אבל אנחנו תומכים בו במאה אחוז.

שלומי קסטרו: אני גם רוצה להוסיף ביחס למה שאוהד אמר.

שלומי קסטרו: צריך להבין שכבר היום יש אפשרויות לפעילות מסוימת, פעילות התנדבות, פעילות עם נוער בסיכון וארגוני ותנועות הנוער פועלים במישורים האלה.

שלומי קסטרו: בעצם המתווה הזה מאפשר לנו להגדיל בצורה משמעותית לראשונה את פעילות תנועות וארגוני הנוער בהתכתב עם הקפסולות הבית ספריות.

שלומי קסטרו: אבל היום הרבה ארגונים עושים פעילות התנדבות לאורך כל תקופת הקורונה.

שלומי קסטרו: עם נוער בסיכון לא הפסקנו לעבוד.

שלומי קסטרו: אתם אפשרתם לנו לעבוד ואני מדבר על אחוזים מאוד ניכרים לפחות בארגוני הנוער, שממשיכים ומקיימים את העבודה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: לא נגזים אם נאמר שכולם הופכים להיות נוער בסיכון בהתחשב בזה שהם מודרים מהמערכות במשך כל-כך הרבה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: אולי אם יתייחסו אליהם ככאלה אז גם ההתנהלות תהיה אחרת.

שלומי קסטרו: אני מסכים.

שלומי קסטרו: אני רוצה להוסיף עוד את המשתנה של הפריפריה.

שלומי קסטרו: אנחנו רואים צניחה משמעותית בהשתתפות ובתחושות שייכות לתנועות ולארגונים בעיקר בפריפריה.

שלומי קסטרו: שם אנחנו מאבדים יותר ויותר בני נוער.

שלומי קסטרו: לכן כשאת שואלת למה אנחנו לוקחים את המתווה הזה בשתי ידיים?

שלומי קסטרו: כי הילדים נעלמים לנו.

שלומי קסטרו: אנחנו חייבים לחזור לפעילות גם אם זה במסגרת הקפסולות הבית ספריות.

שלומי קסטרו: אפילו יש כאן איזו מידה של הזדמנות ואני מבקש מהיושבת-ראש להוסיף פה את אלמנט הדחיפות.

שלומי קסטרו: לא לעכב את הנושא הזה ולעשות ככל שביכולתנו.

שלומי קסטרו: חברי וחברות הכנסת של הוועדה.

שלומי קסטרו: על אף הרצון שלנו לדייק דברים ולהיות יותר נכונים, אני חושב שבמקרה הזה יש דחיפות.

שלומי קסטרו: אנחנו לקראת חנוכה, עוד מעט טו בשבט.

שלומי קסטרו: אלה מופעים מאוד משמעותיים בארגוני ותנועות הנוער.

שלומי קסטרו: אנחנו לא רוצים לאבד את הילדים ובני הנוער שחזרו עכשיו מהמסגרות הבית ספריות.

שלומי קסטרו: להזכיר להם שאנחנו נוכחים ונמצאים.

שלומי קסטרו: צריך לייצר פה דחיפות ובמהירות להניע את זה.

שלומי קסטרו: כמובן לעבור גם את הסיפור הזה של ועדת הקורונה.

שלומי קסטרו: דבר אחרון ברשותך.

שלומי קסטרו: ישנם שני נתונים.

שלומי קסטרו: עשינו סקר בקרב 100 מדריכים באחד מארגוני הנוער.

שלומי קסטרו: שאלנו אותם, אם יגידו לכם שאתם צריכים לעשות בדיקות לפני שאתם פוגשים את הילדים שאתם מדריכים?

שלומי קסטרו: 100% אמרו שהם ילכו להיבדק.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו נשאר רק שמשרד הבריאות יסכים לבוא ולבדוק.

שלומי קסטרו: דיברנו על זה עם מירי ועם ד"ר שרון אלרואי כדי לייצר את המתווה הזה.

שלומי קסטרו: עשינו סקר בקרב 2,315 בני נוער ולפני שלושה שבועות קיבלנו את הממצאים שלו.

שלומי קסטרו: אחת השאלות המרכזיות היתה: ממה אתם הכי מודאגים?

שלומי קסטרו: שני בסדר העדיפויות שלהם היה שהם מודאגים שהמשפחה שלהם תידבק בקורונה.

שלומי קסטרו: למה אני מספר את זה?

שלומי קסטרו: כי אני חושב שיש לנו נוער אחראי.

שלומי קסטרו: הוא מבין שיש פה מחלה מסוכנת.

שלומי קסטרו: הוא מבין שיש פה אירוע משמעותי ומאוד מאוד חושש מזה.

שלומי קסטרו: לכן אני חושב שאנחנו יכולים להרגיש בנוח להחזיר אותם לפעילות.

שלומי קסטרו: גם אם הפעילות תהיה בקניונים או בים, הפעילות הזאת היא פתרון והיא תמשיך ותתקיים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: החזרת אותנו לסיטואציות של החודשים האחרונים, עד כמה הילדים אחראים.

יפעת שאשא ביטון: כשאני באה לנשק את הבת שלי היא אומרת לי, אימא נישקת אותי, כאילו שזה אסור וזה הדבר הכי טבעי לעשות.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון, יש להם את זה, אנחנו רק צריכים לאסוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: באמת כל הזמן להדהד את זה גם כשהם נמצאים בקרב החברים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: הם יותר דואגים לנו ופחות דואגים לעצמם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שפה המקום שלכם, כמי שיכול להיות איתם בחלק מהזמן ולשמור שגם כשהם בקבוצת השווים שלהם הם שומרים אחד על השני.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שלומי שאנחנו פה כדי לזעוק את הזעקה הזאת ולהביא את הקול הזה למקבלי ההחלטות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם המתווה מוסכם והוא מוסכם גם עליהם, נשאלת שאלה פשוטה: למה זה לא קורה עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: אם משרד הבריאות עשה את זה, אתם מסכימים, מוכנים לקבל את הדין אז איפה זה תקוע?

חגי גרוס: אנחנו קיבלנו תקנות והגבנו עליהם.

חגי גרוס: רק התקנות הן אלה שמשחררות או סוגרות.

חגי גרוס: אנחנו מאוד מקווים שהתקנות יאושרו וביום רביעי המתווה הזה ייצא אל הפועל.

חגי גרוס: זאת השאיפה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שהתקנות יכולות להיות מאושרות בקבינט הקורונה ואחר-כך בממשלה ורק אז הן מגיעות לכנסת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מעכב אותן, זה רק עניין להחליט ולרצות.

חגי גרוס: זה מעל לידיים שלנו.

חגי גרוס: אתם רואים כמה אנחנו משקיעים וכמה אנחנו מתאבדים כדי שהמתווה הזה יצא לדרך.

יפעת שאשא ביטון: ערן דורון מהמועצה האזורית רמת הנגב.

יפעת שאשא ביטון: ערן לא איתנו.

יפעת שאשא ביטון: מירב בן שימול, בבקשה.

מירב בן שימול: אני רוצה לברך על העיסוק שלך, כבוד היושבת-ראש, בנושא של החינוך הבלתי פורמלי.

מירב בן שימול: היום אני מובילה את אגף חינוך וקהילה במרכז המועצות האזוריות אבל צמחתי בחינוך הבלתי פורמלי.

מירב בן שימול: אני חושבת שדווקא בתקופה הכה מבלבלת הזאת, בטח אצל בני הנוער, אני חושבת שהדבר הכי חשוב כרגע זה החזרה לפעילות שוטפת של חינוך בלתי פורמלי.

מירב בן שימול: אני מאוד תומכת במתווה החזרה.

מירב בן שימול: אני חושבת שהפעילות במרחבים פתוחים מאוד מאוד מקלה, בטח למפגש ועמידה בהנחיות.

מירב בן שימול: הייתי מאוד שמחה שכמה שיותר מהר יאושר המתווה ונוכל לחזור לפעילות כדי שבאמת נפחית את מצבי הסיכון אצל הילדים ושנוכל לאוורר אותם לחופשי ושהם יוכלו ללמוד את החינוך הפורמלי בראש פנוי.

מירב בן שימול: אני יכולה להגיד, לפחות במה שאנחנו נתקלים, חבר'ה לקראת גיוס בכיתות יא' ו-יב', שהם לא פנויים כרגע.

מירב בן שימול: הם חרדים לקראת הגיוס, לקראת המיוניים.

מירב בן שימול: בדרך כלל בחינוך הבלתי פורמלי היה ניתן להם את כל האפשרויות של לאוורר את השאלות שלהם.

מירב בן שימול: בדרך כלל המדריך משמש להם כאח בוגר.

מירב בן שימול: לכן אני חושבת לפתוח את זה כמה שיותר מהר.

מירב בן שימול: כבוד היושבת ראש, עם איך שאת מובילה את הדברים, אני מאמינה שאנחנו בדרך לשם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה שותפים חברים יקרים שנמצאים איתנו.

יפעת שאשא ביטון: בלי שהיינו עושים את זה יחד אני מניחה שלא היינו מצליחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מירב על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: דורון עוז, נמצא?

יפעת שאשא ביטון: לא איתנו.

יפעת שאשא ביטון: איריס, מנכ"לית החברה להגנת הטבע.

איריס האן: תודה רבה.

איריס האן: תודה על הדיון.

איריס האן: אני רוצה להצטרף למברכים על הדיון החשוב.

איריס האן: נאמרו לפני דברים מאוד חשובים על חשיבות הפעילות בחינוך הלא פורמלי והפער הבלתי נסבל בין החשיבות של הפעילות הזאת לבין המצב בשטח הוא ממש בלתי נסבל וראוי לצמצם אותו ממש באופן מיידי ודחוף.

איריס האן: לגבי המתווה שהוזכר קודם, שהוא כרגע הצעה למתווה, אני רוצה להזכיר שהוא נותן מענה מאוד חלקי ומבחינת הפעילות שלנו הוא לא מספק בכלל ותכף אפרט.

איריס האן: הדבר השני, שהוא לא מאפשר טיולים בכלל.

איריס האן: פרופסור חגי לוין דיבר על כך שהכי בטוח בשטח הפתוח אז המתווה המוצע לא מאפשר את הדבר הכי בטוח וזה יציאה למרחב הפתוח.

איריס האן: הוא לא מאפשר בכלל את הפעילות של חוגי הסיירות.

איריס האן: הוא מאפשר משהו מאוד מאוד חלקי ורחוק מאוד מלהיות מספק.

איריס האן: אני רוצה למקד את מה שאנחנו מדברים עליו ולראות איך אפשר ללמוד מהניסיון וממה שכבר למדנו.

איריס האן: בכל זאת אנחנו כבר חודשים ארוכים במשבר הזה.

איריס האן: ראשית, בחינוך הלא פורמלי אנחנו מדברים על פעולות ועל קבוצות שהן קטנות ממילא.

איריס האן: לא מדובר פה על פעילות המונית, על התקהלות אלא הקבוצות קטנות ממילא.

איריס האן: הקבוצותטנות האלה נפגשות במסגרות אחרות.

איריס האן: אמרת את זה, גברתי היושבת-ראש בהתחלה.

איריס האן: בואו לא נטמון את הראש בחול.

איריס האן: החבר'ה האלה נפגשים במסגרות אחרות, במסגרות לא מאורגנות.

איריס האן: הם נפגשים במקומות פחות בטוחים, הם נפגשים במקומות לא מפוקחים.

איריס האן: החינוך הלא פורמלי על כל התועלות שלו שאני לא אחזור עליהן, מאפשר את הפעילות הזאת באופן מפוקח.

איריס האן: החזרה לפעילות בטוחה הרבה יותר מהחלופות שהן חלופות לא מפוקחות, בלי התועלות הערכיות שאנחנו מציעים ובלי הפיקוח שאנחנו מציעים.

איריס האן: למעשה, אנחנו כבר התנסינו בפעילות כזאת.

איריס האן: עד חודש יוני, הזכיר את זה שלומי לפניי, קיימנו פעילות לא פורמלית בתנאי קורונה.

איריס האן: אנחנו היינו עם אפס הדבקה.

איריס האן: אנחנו לא מגיעים עם הצעה לאיזה ניסוי חסר אחריות.

איריס האן: אנחנו מגיעים עם קבלות, אנחנו מגיעים עם ניסיון מוכח.

איריס האן: למעשה מספט

איריס האן: מבר אנחנו מושבתים לגמרי בלי שום הצדקה.

איריס האן: אנחנו יודעים, יכולים, רוצים וחושבים שזה חיוני לחזור למה שעשינו.

איריס האן: לחזור בצורה מדורגת ומפוקחת עם קבלות ועם הידע שצברנו.

איריס האן: יש רצון מאוד גדול מצד השטח לצאת לפעילות.

איריס האן: היום בבוקר ארבעה אוטובוסים עם ילדים חזרו הביתה.

איריס האן: החזירו את האוטובוסים הביתה כי אין מתווה שמאפשר טיולים במסגרת הלא פורמלית.

איריס האן: אבל הילדים האלה היו יכולים לבוא בפעילות בטוחה בשטח הפתוח והם חזרו הביתה למבנים ולמקומות בטוחים הרבה פחות.

איריס האן: אנחנו יכולים ללמוד גם מהיקפי התחלואה בחינוך הפורמלי.

איריס האן: הם לא כאלה כמו שחשבנו.

איריס האן: כאן אנחנו מדברים על חינוך לא פורמלי במסגרות יותר קטנות ובאוויר הפתוח.

איריס האן: מה ההצדקה לא לאפשר את הפעילות הזאת?

איריס האן: למרות כל הדברים האלה אנחנו לא רואים שום אופק.

איריס האן: ככל שהזמן עובר היכולת לחזור לפעילות תהיה קטנה יותר.

איריס האן: נמצאת איתנו פז שהיא שינשינית שלנו מחוגי סיור מודיעין ואשמח שהיא תוסיף מזווית המבט שלה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, משום שקיבלת רשות דיבור ולא הפרעתי לך, היא תוכל להוסיף במשפט כי חשוב לנו לשמוע גם זוויות נוספות.

פז: אני מדברת מהשטח ומהניסיון להיפגש עם החניכים.

פז: נאמר המון על הצורך שלהם ביציאה החוצה.

פז: ממש מרגישים את הרצון לדבר עם המדריכים.

פז: הצורך הזה בחינוך הבלתי פורמלי הוא מאוד מורגש.

פז: אם זה בשכבות הבוגרות שמוצאות כל מיני דרכים לעשות דברים בזום, להיפגש בקפסולות וכל מיני דברים כדי לעקוף את החוקים ולעשות פעילות בהנחיות.

פז: גם החניכים הקטנים מאוד מחפשים את הקשר עם המדריכים.

פז: זה משהו שאנחנו מרגישים צורך לתת.

פז: הקומונה שלי חיפשנו דרכים לעשות פעולות יחד עם המשפחות ולעשות מעין הפנינג כדי שהחניכים יוכלו ליהנות.

פז: זה גם ממש קשה.

פז: לצערנו ההפנינג שתכננו והיה אמור לעמוד בכל ההנחיות בוטל.

פז: ממש מורגש שהיציאה לפעילות ולטבע מאוד נחוצה.

פז: לפחות אצלנו בחוגי הסיירות הילדים צורכים את הטבע ומאוד מחפשים את הטבע שוב.

פז: לפעמים ההורים לא יכולים לספק את הדברים האלה וזה למה אנחנו פה.

פז: מבאס לשמוע מהם שזה חסר להם ושאנחנו לא יכולים לעזור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: איתי קרויטרו, יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית.

איתי קרויטרו: שלום גברתי יושבת-הראש, תודה רבה על זכות הדיבור.

איתי קרויטרו: אני לא רוצה לחזור על הדברים שאמרו לפני.

איתי קרויטרו: הרבה דיברו על כמה זה חשוב המקום הנפשי.

איתי קרויטרו: אני חושב שגם המקום של המדריך וגם המקום של מסגרת אחר-הצהריים היא גם עוזרת לתת מוטיבציה לבוקר וגם לתת מקום משמעותי לטיפול ודיווח על נוער בסיכון.

איתי קרויטרו: אני כן רוצה לדבר על הנושא של המתווה ועל פתרון.

איתי קרויטרו: יש כאן שני אספקטים.

איתי קרויטרו: קודם כל, בפן האפידמיולוגי יש כאן הרבה מאוד סקפטיים לגבי היכולת של התנועות והארגונים לקיים את המתווה הזה אבל בסופו של יום זה מתווה שגובש ביחד עם האנשים שיושבים כאן, ביחד עם התנועות והארגונים.

איתי קרויטרו: אנחנו מדברים על פתיחה באופן אחראי.

איתי קרויטרו: גם הטיולים מתחילים מזה.

איתי קרויטרו: קודם כל זה.

איתי קרויטרו: חלק מהדברים שהיו בתהליך הזה זה לגבש את זה שהחניכים והמדריכים נרתמים למקום גם באופן אקטיבי, להפיץ מסרים ולהטמיע את הנושא של השמירה על התקנות והם גם הולכים להיבדק.

איתי קרויטרו: זאת שכבת הגנה מאוד משמעותית.

איתי קרויטרו: אני בטוח ואני סומך במאה אחוז על כל חניך וחניך ועל כל מדריך ומדריך, שהם ידעו לשמור באופן הכי אחראי על כל ההנחיות ועל כל המתווה הזה ושלא יהיו הפרות.

איתי קרויטרו: אבל, אנחנו קודם כל צריך לראות שזה קורה בשביל לפתוח את זה באופן אחראי.

איתי קרויטרו: אני בטוח שאחרי זה נוכל לחזור לפעילות שהיא יותר מלאה בעוד שבועיים שלושה.

איתי קרויטרו: זה בסדר, קודם כל צריך לחזור לפעילות באופן אחראי.

איתי קרויטרו: זה לא רק שהתנועות והארגונים אומרים שהם ילכו להיבדק ורק להתחלה שמים את הטיולים בצד.

איתי קרויטרו: הם אומרים שהם רוצים שייקחו אותם ככוח משימה לאומית ולהפוך אותם לשגרירים של הקורונה, לשמירה על ההנחיות, של החיזוק של כל המודעות לזה בתוך הקהילה.

איתי קרויטרו: אז אנחנו גם מדברים על קטיעה של שרשראות הדבקה כי הולכת להיות כאן היבדקות וולונטרית במסות מאוד גדולות, גם על המסרים, גם על השמירה של ההנחיות וגם הטמעה בתוך המשפחות של החניכים והמדריכים.

איתי קרויטרו: אני חושב שיש כאן באמת איזו סיטואציה של win win.

איתי קרויטרו: זה לא מושלם, אנחנו לא נמצאים בעולם מושלם ואנחנו צריכים להתחיל מזה.

איתי קרויטרו: אני מבין את התסכול שיש כרגע משלוש או ארבע קפסולות אבל מזה מתחילים.

איתי קרויטרו: גם להגיע לבית הספר ליומיים זה מתסכל, אבל אנחנו קודם כל רוצים לעשות את זה באופן שישמור אותנו לטווח ארוך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה מדהים שאתם אומרים שקודם ניקח את מה שמציעים לנו ואחר-כך נדבר.

יפעת שאשא ביטון: פשוט סיטואציה הפוכה לגמרי למה שאנחנו מנסים לחנך.

יפעת שאשא ביטון: איתי, תודה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: נמצא איתנו השר זאב אלקין, השר להשכלה גבוהה ומשלימה.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את משרד הבריאות ואז השר יוכל להציג ולהתייחס.

יפעת שאשא ביטון: מירי כהן, ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו שאלות בנוסף להתייחסות שתכף תציגי.

יפעת שאשא ביטון: לא אמרתם במשרד הבריאות שחשוב לצאת החוצה ושבחוץ זה בטוח ולעודד כמה שיותר פעילות בחוץ?

יפעת שאשא ביטון: בסוף מוציאים מתווה שאסור טיולים, אסור חוגי סיירות.

יפעת שאשא ביטון: איך נסביר לילדים את ההיגיון בשיגעון?

מירי כהן: שאלה טובה.

מירי כהן: תהליך העבודה שנעשה כאן הוא מאוד אינטנסיבי.

מירי כהן: הוא נעשה יחד עם המשרד להשכלה גבוהה שהובילו איתנו את התהליך, יחד עם הארגונים ותנועות הנוער.

מירי כהן: באמת נעשה כאן עבודה.

מירי כהן: אנחנו סבורים וחושבים שחשוב מאוד מאוד לאפשר את הפעילות הלא פורמלית לילדים.

מירי כהן: מבחינתי האישית זה לא פחות חשוב מהחינוך הפורמלי.

מירי כהן: לכן אנחנו עושים את כל המאמצים.

מירי כהן: כשאני אומרת את כל המאמצים, האמינו לי, אין לכם מושג כמה מאמצים אנחנו עושים כדי לאפשר את זה.

מירי כהן: צריך לזכור שהנתונים לא איתנו.

מירי כהן: הנתונים הם לרעתנו בימים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מירי, איזה נתונים לרעתנו?

מירי כהן: הנתונים של התחלואה.

מירי כהן: הנתונים של התחלואה היא לרעתנו ואני רק מראה לכם את העיתון שנאמר שאנחנו על סף סגר.

יפעת שאשא ביטון: ברור, כי זה מה שאתם משדרים במשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אתם חיים מסגר לסגר.

מירי כהן: שנייה.

מירי כהן: למרות זאת אנחנו עושים את הכול והצלחנו להעביר את המסר ולשכנע שלמרות שאנחנו רוצים לחזור אחורה ולסגור, בנושא הזה אנחנו צריכים ללכת קדימה.

מירי כהן: זה מה שהתקבל.

מירי כהן: הכיוון הוא כן לאפשר את הפעילות עם המון חששות.

מירי כהן: זה לא פשוט וזה גם לא המתווה האופטימלי שכולנו היינו רוצים לראות.

מירי כהן: זה גם לא המתווה הסופי שיהיה.

מירי כהן: גם איתי וגם נוספים הציגו את זה לפני כן.

מירי כהן: בואו נתחיל.

מירי כהן: אנחנו רוצים קודם להראות שזה אפשרי.

מירי כהן: אנחנו רוצים לשים את הרגל בדלת.

מירי כהן: זה או שאנחנו נשים את הרגל בדלת או שלא יהיה כלום וחבל שזה יקרה.

מירי כהן: נעשה את זה ונתחיל את זה.

מירי כהן: אם לא נתחיל עם זה, למרות שזה לא מושלם, למרות שזה עם קפסולות של הבוקר.

מירי כהן: אנחנו מודעים לכל המגבלות.

מירי כהן: עשינו את זה יחד עם כולם כדי שנצליח להעביר את זה.

מירי כהן: כתבנו את התקנות, כתבנו מתווים מאוד מפורשים כדי שנצליח להכניס את הרגל לדלת.

מירי כהן: בואו נראה שזה הולך.

יוראי להב-הרצנו: מירי, יש מצב שבעיתון מחר יהיה כתוב שתנועות הנוער חוזרות לפעול?

מירי כהן: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול משהו בבסיס.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת שאתם רוצים להכניס רגל בדלת.

יפעת שאשא ביטון: אתם משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: מסתבר שגם במשרד הבריאות יש משרד בריאות ויש ד"ר שרון אלרואי ושות'.

יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין מול מי אתם נלחמים?

יפעת שאשא ביטון: יש מתווה שמוסכם על ידכם, שעבדתם עליו קשה, שהיו שותפים לו כולם והסכימו מחוסר ברירה אז מה מפריע לזה להתקיים מחר בבוקר?

מירי כהן: העברנו את המתווה הזה גם לאור הנתונים שיש.

מירי כהן: בדקנו את הסוגייה הזאת לפרטי פרטיה.

מירי כהן: אם יש את המתווה של הבוקר אז אומרים מה ההיגיון לעשות מתווה שפורץ את ההיגיון של הבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה, תעשו איזה מתווה שאתם עושים.

יפעת שאשא ביטון: למה זה לא פועל?

יפעת שאשא ביטון: הגעתם למתווה, יש מתווה מוסכם.

יפעת שאשא ביטון: למה הוא לא קורה מחר בבוקר?

מירי כהן: בוודאי שזה יקרה.

מירי כהן: בשבוע שעבר קיימנו דיונים.

יוראי להב-הרצנו: מתי?

מירי כהן: תנו לי לסיים.

מירי כהן: עשינו שבוע שעבר שולחן עגול עם כל השותפים בנושא תנועות הנוער עם כל הארגונים, עם תנועות הנוער עם מועצת התלמידים.

מירי כהן: קבענו את המתווים עם המון חששות ופחד שבגלל התחלואה הם לא יצאו לפועל.

יפעת שאשא ביטון: היתה אפס תחלואה בתנועות הנוער.

מירי כהן: נכתבו התקנות על סמך הדיונים שהיו לנו.

מירי כהן: התקנות הופצו היום להערות.

מירי כהן: התקווה שלנו שהן יקבלו את ההערות, זה יופץ למשרדים ונוכל לממש את זה כמה שיותר מהר.

מירי כהן: שוב אני אומרת.

מירי כהן: זה לא המתווה האידיאלי שכולנו היינו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: את זה הבנו.

יפעת שאשא ביטון: השאלה מתי המתווה הלא אידיאלי הזה ייצא?

מירי כהן: אמרתי שנוסח התקנות הופץ היום.

יפעת שאשא ביטון: מי צריך להגיב על זה?

יפעת שאשא ביטון: מי זה המשרדים?

מירי כהן: משרדי הממשלה.

מירי כהן: זה תהליך רוטיני בתקנות.

יפעת שאשא ביטון: המשרד להשכלה גבוהה כבר עבר על התקנות ושלח לכם חזרה.

יפעת שאשא ביטון: מתי זה קורה?

מירי כהן: היום בבוקר נשלחו התקנות על-ידי הלשכה המשפטית.

מירי כהן: אני קיבלתי את זה.

מירי כהן: יקבלו את ההערות של כל הגורמים.

מירי כהן: אנחנו בתקווה כמה שיותר מהר זה יבוא לאישור הממשלה.

מירי כהן: אני כן רוצה להתייחס לנושא של הטיולים.

מירי כהן: אמרנו שחשוב לנו גם הנושא של הטיולים אבל כדי שנתחיל ונראה שהדברים בסדר, בואו נתחיל קודם עם סיורים שלא מחייבים הסעות.

מירי כהן: זה לא שאנחנו אוסרים את הדבר הזה אבל בואו נעשה את הדבר הזה יותר בטוח.

מירי כהן: הנושא של ההסעות הוא קצת מדאיג יותר.

מירי כהן: לכן אמרנו שנתחיל בצעד בטוח.

מירי כהן: המטרה שלנו היא שלא ניאלץ חלילה לסגור את זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל הם נוסעים ממילא ביחד, לא?

מירי כהן: כל הנציגים שאני עובדת איתם גם בתנועות וגם בארגוני הנוער וגם במשרד להשכלה גבוהה יודעים כמה אנחנו רוצים שהמתווה הזה ייצא למרות הנתונים של היום של התחלואה הכללית שמדאיגים אותנו.

יפעת שאשא ביטון: מירי, אולי רגע נצא מההיסטריה.

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת באמת ולא בציניות.

יפעת שאשא ביטון: לא ראיתי היום מה פרסמתם אבל כל יום אתם מפרסמים.

יפעת שאשא ביטון: כשמספר המאומתים גבוה, זה מספר המאומתים, אתמול זה היה אחוז המאומתים כי המספר היה נמוך יחסית, זה היה רק 900 ולא 1,500 כמו בסוף שבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: גם זה וגם זה היו נמוכים.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על מקדם ההדבקה.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה להגיד לי על איזה נתון אני צריכה להסתמך באופן עקבי כדי להבין מה מגמת התחלואה?

יפעת שאשא ביטון: אם אני התבלבלתי כבר כולם התבלבלו.

מירי כהן: גם אחוז המאומתים עולה, גם מספר המאומתים עולה.

יפעת שאשא ביטון: הוא ירד אתמול קצת.

מירי כהן: אנחנו יכולים לשלוח לכם את זה.

מירי כהן: אני מדברת על נתונים של היום בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את הנתונים של היום בבוקר, אני רק רוצה לדעת לאיזה מדד אני צריכה להתייחס כדי להבין אם אנחנו עולים או יורדים.

מירי כהן: בבדיקות אנחנו רואים שאחוז המאומתים עולה.

מירי כהן: אנחנו יכולים לשלוח לכם את הכול בצורה מסודרת.

מירי כהן: יש לנו את הנתונים כל יום ואתם רואים את זה ושומעים ואין שום בעיה לשלוח לכם את זה.

מירי כהן: שוב אני אומרת.

מירי כהן: למרות זאת, משרד הבריאות רוצה לצמצם גם את המסחר אבל בנושא של תנועות הנוער אנחנו באמת נאבקים כדי לאפשר את זה ולפתוח.

מירי כהן: אנחנו עושים כאן מאמצים.

מירי כהן: לכן אנחנו רוצים לאפשר את זה.

מירי כהן: זה באמת לא הדבר האידיאלי ולא היינו רוצים לראות את זה לאורך זמן במתווה הזה.

מירי כהן: אבל בואו נתחיל בצורה בטוחה כדי שלא חלילה מישהו יגיד שנסגור את זה כי זה מסוכן.

מירי כהן: בואו נעשה את זה על הצד הבטוח.

מירי כהן: זאת ממש בקשה אישית שלי כי אחרת זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: בואי נסכם שתתחילו בזה שתצאו מההיסטריה ותתחילו לנהל את האירוע כמו שצריך לנהל אותו.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שהכול ייראה אחרת.

מירי כהן: שוב אני אומרת.

מירי כהן: אנחנו כאן באמת רוצים ועושים עבודה משולבת עם כל הארגונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מירי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה כבוד השר.

יפעת שאשא ביטון: שמענו על המתווים.

יפעת שאשא ביטון: הילדים הציגו בצורה הכי טובה מכולנו.

יפעת שאשא ביטון: הציגו את המתווה שלכם ואת המגבלות שלו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שזאת היתה פשרה למרות שזה לא הדבר האידיאלי.

יפעת שאשא ביטון: כולם מסכימים לפשרה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות משמיע קולות של אנחנו נלחמים על זה.

יפעת שאשא ביטון: הם לא צריכים להילחם, הם רק צריכים לאשר כי אני מבינה שכל הזמן המלחמה היא של המשרדים אל מול משרד הבריאות אז אני לא יודעת איך התבלבלו פה היוצרות.

יפעת שאשא ביטון: תגיד לי איפה זה עומד ומה צריך לקרות כדי שמחר בבוקר הם יחזרו גם עם המתווה הזה?

זאב אלקין: תודה רבה גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: אני אולי אגיד כמה מילים איך בכלל נכנסנו לתהליך הזה כדי שיהיה ברור ההקשר הכולל.

זאב אלקין: זה לא סוד שאני כבר תקופה ארוכה טוען שצריך להחזיר את החינוך הבלתי פורמלי לפעילות.

זאב אלקין: ניסיתי להילחם על זה.

זאב אלקין: אני אמנם לא חבר בקבינט הקורונה אבל הוזמנתי למספר דיונים שעסקו בנושא חינוך.

זאב אלקין: תמכתי גם בפתיחה של החינוך הפורמלי וחשבתי שזה יהיה נכון במקביל להפעיל את החינוך הבלתי פורמלי גם אם במגבלות כאלה ואחרות.

זאב אלקין: לצערי, בסיבוב הקודם לא הצלחתי לשכנע כי הטענה היתה, ואני יכול להבין אותה, שבואו קודם נתקדם עם החינוך הפורמלי ואז נטפל בחינוך הבלתי פורמלי.

זאב אלקין: אני חשבתי שאפשר ללכת במקביל.

יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה בעצם?

זאב אלקין: תכף אני אסביר לך איך נולד המתווה.

זאב אלקין: כשניסיתי לחדד גם לעצמי מה הסיבה להתנגדות שהיתה כל-כך נחרצת של משרד הבריאות לחזרה של החינוך הבלתי פורמלי, הטענה העיקרית שיכולתי להבין אמרה את הדבר הבא: אנחנו מאוד שומרים על הקפסולות בבתי ספר ואז הילדים מבתי ספר שונים מכיתות שונות באים יחד לתנועות נוער ובפועל מתערבבות הקפסולות ואז יכולה להיות העברה מבית ספר לבית ספר ומקבוצה לקבוצה ומכיתה לכיתה.

זאב אלקין: זאת טענה שאני איכשהו מבין.

יפעת שאשא ביטון: אבל הנה פתרו אותה.

זאב אלקין: מכאן בדיוק הגענו לפתרון.

זאב אלקין: כשחזרתי לאנשי המקצוע שלנו ושיתפתי להם את הקושי שהשתמש בו משרד הבריאות, הם גילו יצירתיות ואמרו, בואו נלך לתנועות הנוער וארגוני נוער ונשאל אותם אם הם יכולים לשנות את מתכונת הפעולה שלהם ולהיצמד לקפסולות.

זאב אלקין: זה יהיה יותר קשה, יותר יקר.

זאב אלקין: זה אולי לא יאפשר לכולם להיכנס יחד תחת המטריה הזאת אבל לפחות שנתחיל לשחרר כמה שאפשר גם במסגרת החשש הזה של משרד הבריאות.

זאב אלקין: פה באמת היתה הפתעה.

זאב אלקין: הכלל שלנו היה לעבוד יד ביד עם כל הגופים והמשרדים ולנסות ביחד למצוא פתרון שמצד אחד, יספק את משרד הבריאות ומצד שני, יאפשר את הפעילות.

זאב אלקין: לא לעשות אות מתה שבסוף אף אחד לא יוכל להפעיל אותה.

זאב אלקין: אפשר לשבת בחדר ולהמציא מודלים ואז פתאום יתברר שבשטח אף אחד לא יוכל להפעיל את זה.

זאב אלקין: לכן מאוד היה חשוב לטפל בזה במסגרת שולחן עגול עם תנועות הנוער, ארגוני הנוער, משרד הבריאות ואנחנו.

זאב אלקין: שם נולד המתווה הזה.

זאב אלקין: הוא רחוק מאוד ממה שרצינו.

זאב אלקין: ברור לי שזאת פשרה אבל אני חושב שקריטי שהמערכת הזאת תחזור לפעילות כי אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד בחינוך הבלתי פורמלי.

זאב אלקין: בוודאי ובוודאי במצב שהחינוך הפורמלי עובד באופן חלקי והשכבות שרלוונטיות לתנועות הנוער מכיתה ה' ומעלה נמצאים בבתי ספר רק חלק מהימים.

זאב אלקין: במצב כזה עוד יותר חשוב שיהיה ליווי חינוכי של הילדים באמצעות חינוך בלתי פורמלי.

זאב אלקין: לכן השקענו בזה הרבה מאוד מאמץ.

זאב אלקין: לגבי לוחות הזמנים.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מקווה ושמעתם פה את משרד הבריאות שנלחם עם עצמו.

זאב אלקין: זה באמת פטנט חדש, היום כולם צריכים להילחם.

זאב אלקין: אין לי בעיה, העיקר התוצאה.

זאב אלקין: אם מהמלחמה הזאת תצא תוצאה אז זה מקובל עלי.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבעקבות הפצת התקנות אנחנו באמת נגיע לזה שהתקנות החדשות יאושרו.

זאב אלקין: אני הייתי מאוד מקווה שזה יהיה השבוע כי אני לא רואה למה לחכות.

זאב אלקין: הרי נתוני תחלואה לא משתפרים.

זאב אלקין: אם כבר, אז קורה משהו הפוך.

זאב אלקין: אגב, יכול להיות שנצליח לעשות משהו בלתי שגרתי.

זאב אלקין: אני בדרך-כלל מתמחה בתהליכים בלתי שגרתיים כי כרגע כל הכיוון הוא לסגור.

זאב אלקין: יכול להיות שנצליח.

יפעת שאשא ביטון: כן, תסביר.

יפעת שאשא ביטון: איך הרף יורד בממשלה כל פעם?

יפעת שאשא ביטון: במקום שככל שנתקדם בזמן הרף יעלה ונגיד עד כאן אנחנו יכולים להתמודד ובפעם הבאה נהיה ערוכים יותר.

יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו רואים שכל פעם הרף יורד.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה שם עם ההיסטריה?

זאב אלקין: היות ואני לא חבר בקבינט הקורונה - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אתם ממשלה.

יפעת שאשא ביטון: אתם אחר-כך צריכים לאשר את זה.

זאב אלקין: לפי החוק שעבר בכנסת, כידוע הממשלה לא מאשרת שום דבר והכול זה הכול החלטות קבינט הקורונה ואז זה רץ אליכם.

זאב אלקין: לכן את השאלה הזאת את צריכה לשאול את משרד הבריאות ולא אותי.

זאב אלקין: לי יש עמדה משלי ואני נותן לה ביטוי.

יפעת שאשא ביטון: מתונה, יש לומר.

זאב אלקין: עדיין אני חושב שיש פה מאמץ גדול מאוד ומגיע פה שאפו גדול לתנועות הנוער וארגוני הנוער וגם לאנשי המקצוע שלנו שיושבים כאן, חגי וקרן, שהדביקו את משרד הבריאות במשמעות החיובית של המילה הדבקה, בניגוד לרוח הימים האלה, בזה שאפשר ללכת על זה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שזה לא יברח לנו למרות כל האווירה של הימים.

זאב אלקין: בעקבות זה שגורמי המקצוע השתכנעו אני מקווה שנוכל לפתוח ותחזור הפעילות.

זאב אלקין: אנחנו שמנו את זה מאוד גבוה בסדר העדיפות שלנו מהרגע שהתחיל תהליך יציאה מהסגר.

זאב אלקין: אגב, זה היה אמור להיות במקור חלק מאותו שלב שלישי יחד עם החזרה של מערכת החינוך לכן זה טבעי שזה סוף סוף יקרה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שלא יקלקלו לנו ושבאמת זה יקרה.

זאב אלקין: זה לא מתווה אידיאלי.

זאב אלקין: אני מקווה שאחר-כך, כשייראו שהשמים לא נפלו, בעיניי זה רק יעזור.

זאב אלקין: אני חושב שעדיף תהיה פעילות מהסוג הזה ושהיא תהיו בחוץ מאשר שהילדים יהיו במקומות סגורים באופן לא מפוקח.

זאב אלקין: אמרתי את זה הרבה פעמים באותם דיונים בקבינט הקורונה.

זאב אלקין: אני מקווה שכשישת

זאב אלקין: כנעו שזה עובד אז גם נוכל לאפשר עוד דברים נוספים של החינוך הבלתי פורמלי.

זאב אלקין: יש לנו עוד מתנסים להחזיר לפעילות.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו נשמח לקבל את התייחסותך, כבוד השר, לגבי הנושא הזה.

 << אורח >> דדי ביטון: תנועות הנוער כבודן במקומן מונח ואמרו פה דברים מדהימים אבל להתייחס גם לגבי הפעילות של חוגים אחר-הצהריים ומתנ"סים.

זאב אלקין: האחריות שלנו כמשרד היא על החברה למתנ"סים.

זאב אלקין: כאן המצב הוא יותר מורכב מאשר תנועות נוער וארגוני נוער אבל אני מאוד מקווה שאחרי שיראו שהצלחנו במתווה הזה נוכל לדבר עם משרד הבריאות גם על המתנ"סים.

זאב אלקין: החוגים הפרטיים הם באחריות של משרד הכלכלה ולא באחריות שלנו.

זאב אלקין: אני אסביר.

זאב אלקין: כמו שראיתם בדוגמה של המתווה הזה, צריך לעשות פה עבודת נמלים בין השטח ובין משרד הבריאות והיא היתה מאוד לא פשוטה גם במקרה של המתווה הזה.

זאב אלקין: פה משרד הכלכלה צריך לעשות את מה שאנחנו עשינו.

זאב אלקין: לנסות בדרך יצירתית למצוא נקודת הבקעה ולראות איך המערכת הזאת יכולה לעבוד תוך כדי עמידה באיזה רף דרישות של משרד הבריאות.

זאב אלקין: זה לא פשוט לשכנע.

זאב אלקין: גם לנו היו נקודות ייאוש.

זאב אלקין: היו שלבים בתהליך הזה שדיברנו בינינו ואמרנו שכנראה אין סיכוי.

זאב אלקין: בסוף הצלחנו למצוא את המודל שאנשי משרד הבריאות קיבלו.

קריאה: אנחנו סומכים עליך יותר מאשר על השר פרץ.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור המדהים פה ושמסביר עד כמה זה מעוות זה שאין פה חשיבה על התפישה, על המהות.

יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של איך המשרד עובד מול משרד הבריאות ומצליח למצוא פצה בדלת.

זאב אלקין: לא, בסוף המשרדים עובדים על מהות.

יפעת שאשא ביטון: אתה עובד על מהות מול משרד הבריאות אבל לצורך העניין, כשפותרים את הסוגייה הזאת של החינוך הבלתי פורמלי, זה לא קשור עכשיו להסכם קואליציוני כזה או אחר.

זאב אלקין: השיקול הוא לא פוליטי.

יפעת שאשא ביטון: אז אם כבר דנים בסיפור הזה, צריך לדון בו בכללותו ולהבין את הרעיון של החינוך הבלתי פורמלי על כל רבדיו.

יפעת שאשא ביטון: אבל לא, יוצא שכל פעם מישהו אחר צריך לבוא ולהילחם בשיניים.

זאב אלקין: זאת גם שאלה מי לוקח אחריות.

זאב אלקין: למשל, במתווה הזה של תנועות נוער וארגוני נוער גם אנחנו לקחנו אחריות למרות שקיבלנו אמירות ועצות למה להיכנס באמצע ואם משהו יקרה כי אנחנו לוקחים אחריות.

יוראי להב-הרצנו: השר אלקין, בעיניי מאוד חשוב לוודא.

יוראי להב-הרצנו: לא היית פה כשאוהד דיבר.

יוראי להב-הרצנו: הוא דיבר על הטרגדיה שבסיטואציה שהם יחזרו לפעול ואחרי שבועיים יסגרו אותם שוב.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שצריך לאמץ את הפרדיגמה שלא סוגרים את החינוך גם אם יהיו סגרים נוספים.

יוראי להב-הרצנו: חשוב שהחינוך ימשיך לפעול.

זאב אלקין: אני לא יודע לחתום על משפט כזה כי בסוף זה תלוי בנתונים.

יפעת שאשא ביטון: זה תלוי באווירה.

יפעת שאשא ביטון: אמרת את זה יפה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה אווירה של רעיון של איך סוגרים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו כל פעם - - -

זאב אלקין: זאת לא רק סוגייה של אווירה.

זאב אלקין: אני, למשל, יודע להגיד שזה שהלכנו לסגר שני יחסית מאוחר עם מספרי נדבקים מאוד גבוהים, גרם לזה שהסגר היה צריך להיות יותר מחודש וגם תהליך היציאה מאוד הדרגתי.

זאב אלקין: אם היינו עושים את זה קודם, יכולנו אולי להסתפק בסגר יותר קצר.

יוראי להב-הרצנו: תנועות הנוער פועלות יחסית במרחב מאוד בטוח.

יוראי להב-הרצנו: הם פועלים מתחת לכיפת השמים עם מעט מאוד סיכון.

זאב אלקין: בסוף העניין פה הוא סטטיסטי.

זאב אלקין: הרי אי-אפשר לרמות את הנגיף.

זאב אלקין: כמה שיותר אתה מייצר מגעים חברתיים כך גדל הסיכון.

זאב אלקין: אתה צודק שבשטח פתוח הסיכון הוא פחות מאשר בשטח סגור.

זאב אלקין: אבל אם אני אשאל אותך, לדוגמה.

זאב אלקין: אני לא חבר קבינט קורונה אבל אם הייתי חבר והייתי צריך להכריע והיו מביאים בפניי את השאלה האם לפתוח בתי ספר שזה שטח סגור עם יותר הדבקה אבל זה חינוך פורמלי שהוא מאוד מקרטע בזום והוא כבר לא יכול להימשך או ללכת לסיפור של תנועות הנוער?

זאב אלקין: אי-אפשר גם וגם כי זה מגעים חופפים.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסים פה לסיפור אחר, לשיח אחר אז אנחנו פותחים סוגריים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשים את האצבע על איך שזה מנוהל.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן עושים אם זה כן, זה לא.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור במגעים הוא בסופו של דבר לראות שיש ריחוק חברתי עם מסכות וכדומה.

זאב אלקין: זה גם כמות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא.

יפעת שאשא ביטון: אם אני נמצאת – הולכים לסופר ואתה פוגש יותר אנשים.

יפעת שאשא ביטון: צריך להפסיק עם זה.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור בסוף זה השמירה של הריחוק החברתי, המסכות וההיגיינה.

זאב אלקין: אני כרגע אומר את תפישתי המערכתית כי אתגרת אותי בגישה המערכתית אז כמי שפעל גם בממשלה הקודמת וליווה את הנושא הזה וגם בממשלה הזאת.

זאב אלקין: אמנם אני לא חבר קבינט הקורונה אבל אני מנסה לעקוב.

יפעת שאשא ביטון: גם אני הייתי בממשלה הקודמת רק עברנו איזו כברת דרך מאז.

זאב אלקין: נכון.

זאב אלקין: הסיפור פה הוא לא רק שמירה על כללי ריחוק שהם מאוד חשובים אלא גם על כמות.

זאב אלקין: בסוף יש סטטיסטיקה.

זאב אלקין: כמה שיותר מגעים חברתיים יש יותר הדבקה.

זאב אלקין: יש מקומות שזה פחות מסוכן ויש מקומות שזה יותר מסוכן אבל אין מגעים חברתיים שלא מוסיפים.

צמרת דביר אביבי: אז מדריך בין 8 ל-14 זה מסוכן ומדריך שהולך להסתובב בקניון זה לא מסוכן?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: אני אסביר לך מה ההיגיון ולכן זאת הסיבה למה הלכנו למתווה הזה.

זאב אלקין: בסוף, גם כשאת מפעילה חינוך בלתי פורמלי הוא יסתובב גם בקניון עם החברים.

זאב אלקין: זה לא שאת משביתה את זה.

זאב אלקין: לכן, בחיים האמיתיים כשתפעילי חינוך בלתי פורמלי יהיו 3 קפסולות.

זאב אלקין: תהיה קפסולה בית ספרית, קפסולה של חינוך בלתי פורמלי וקפסולה שלישית של חברים.

זאב אלקין: זה לא אותם מעגלים.

זאב אלקין: ככל שיש יותר קפסולות יש יותר מגעים.

זאב אלקין: לכן הפתרון שמצאנו לבעיה הזאת, בשלב הזה לפחות, זה לייצר זהות בין קפסולה של בית ספר לבית קפסולה של חינוך בלתי פורמלי.

יפעת שאשא ביטון: שמתפרקת אחר-כך גם ככה.

יפעת שאשא ביטון: נו, אנחנו משחקים בנדמה לי.

יפעת שאשא ביטון: כולם משחקים בנדמה לי.

זאב אלקין: לעשות את זה במתנ"סים זה יותר קשה לכן בשלב הזה זה כרגע תנועות נוער וארגוני נוער.

 << אורח >> דדי ביטון: למה זה יותר קשה?

זאב אלקין: כי אין לך כמעט חוג שיש שם תלמידים מאותה כיתה.

 << אורח >> דדי ביטון: אין לך גם כמעט קבוצה של תנועת נוער.

יפעת שאשא ביטון: הם נפגשים בכל מקרה.

 << אורח >> דדי ביטון: בסדר, אפשר להחיל את זה על הכול אבל בוחרים שלא.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אני רוצה לומר תודה לשר זאב אלקין שכיבד אותנו בנוכחותו.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את המלחמה שעשית כדי להחזיר את ההשכלה הגבוהה, את הלימודים במעבדות והעבודה המעשית שזה גם חשוב.

יפעת שאשא ביטון: היה חשוב לך לטפל בחינוך הבלתי פורמלי ואנחנו כאן כדי לעזור לכם לראות איך דוחפים את זה.

זאב אלקין: לכן אני מאוד מברך על הדיון הזה ואני מקווה שהוא ישמש איזו רוח גבית לזה שההישג שהגענו אליו לא יברח לנו ברגע האחרון ומישהו לא ייבהל אלא באמת יגיע לקו גמר ויקרה.

יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר להגיד לא ייבהל.

יפעת שאשא ביטון: הם חיים בבהלה מתמדת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק צריכים להרגיע לפעמים.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שהם יצליחו להירגע שם ולנהל את זה בעיניים מפוכחות ופחות חרדתיות.

יפעת שאשא ביטון: אסף וייס, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת בקצרה ואחר-כך נפנה את הדברים למשרד הבריאות.

אסף וייס: תודה רבה היושבת ראש ותודה רבה שאתם עושים את הדיון החשוב הזה.

אסף וייס: אמרו פה הרבה דברים על הצורך הקריטי בלהחזיר את החינוך הבלתי פורמלי.

אסף וייס: אני לא ארחיב על זה.

אסף וייס: אני רק אספר ש"יוניסטרים" עובדת עם 3,500 בני נוער בישראל בפריסה ארצית עם 85 יישובים.

אסף וייס: אנחנו פועלים לספק להם כישורי תעסוקה וחיים.

אסף וייס: אנחנו עובדים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית עם האוכלוסיות המורכבות ביותר, לרבות חניכים במגזר הבדואי.

אסף וייס: אלה יישובים שגם מערכת החינוך מתקשה לפעול שם בהיעדר אינטרנט.

אסף וייס: אנחנו כן מצליחים לפעול שם.

אסף וייס: אנחנו בעצם מהווים איזה באפר בימים אלו כשלצערנו הרב מערכת החינוך מתקשה לספק לבני הנוער את הכישורים הנדרשים האלה.

אסף וייס: זה הרבה מעבר מקיום פעילות.

אסף וייס: גם לנו יש המון התמקדות בחברתיות ובצורך הנפשי של בני הנוער והרחבנו את המענים בדבר הזה.

אסף וייס: זה באמת לספק את הדברים שכיום מערכת החינוך לא מצליחה לספק, גם לא בשגרה וגם לא בחרום של קורונה.

אסף וייס: יש לנו בני נוער שבלי הפעילות הזאת מאבדים הזדמנויות להצליח בחיים.

אסף וייס: אנחנו עובדים עם האוכלוסיות הקשות ביותר.

אסף וייס: כמו שכתבתי גם בצ'ט, היום ההגדרה הזאת מאפשרת רק לארגוני הנוער ולתנועות הנוער.

אסף וייס: החינוך הבלתי פורמלי הוא יותר רחב מהמענה הזה.

אסף וייס: אם אנחנו מתמקדים אך ורק בתנועות הנוער וארגוני הנוער זה באמת מענה שהוא חשוב וקריטי חברתי אבל יש גם מענה שצריך לתת לבני הנוער כדי שיהיו להם את הכישורים ואת האפשרות להצליח בפערים שנפתחים כיום בחינוך הפורמלי.

אסף וייס: גם לזה צריך לתת מענה.

אסף וייס: תודה.

יפעת שאשא ביטון: דדי, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי שאתה בא מעולם המתנ"סים.

 << אורח >> דדי ביטון: תודה על ההזדמנות.

 << אורח >> דדי ביטון: אני בעלים של מרכז חוגים לילדים.

 << אורח >> דדי ביטון: מבחינתי זה מתנ"ס.

 << אורח >> דדי ביטון: יש לי 1,500 פעילים במתנ"ס הזה רק פשוט אני פרטי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני אספר לכבוד היושב-ראש מה עובר עלי במשך 8 חודשים.

 << אורח >> דדי ביטון: זה מתחיל ממשרד הספורט שמגלגל אותנו מכל המדרגות ואומר לנו שחוגי הילדים זה לא עניינם אלא עניין של משרד החינוך.

 << אורח >> דדי ביטון: הולכים למשרד החינוך, פונים, כותבים מכתבים.

 << אורח >> דדי ביטון: הם אומרים שזה בסמכות המשרד להשכלה גבוהה.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו פונים למשרד להשכלה גבוהה, מדברים עם אנשים.

 << אורח >> דדי ביטון: חוזרים אלינו ואומרים: זה לא קשור אלינו.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו אחראים רק על חינוך בלתי פורמלי ללא מטרות רווח.

 << אורח >> דדי ביטון: אתה מטרות רווח, אתה עסקים קטנים.

 << אורח >> דדי ביטון: אני פונה למשרד הכלכלה ושואל אותם מי האימא שלי?

 << אורח >> דדי ביטון: מי האבא שלי?

 << אורח >> דדי ביטון: אני עסקים קטנים?

 << אורח >> דדי ביטון: נהדר.

 << אורח >> דדי ביטון: איך אני מוגדר?

 << אורח >> דדי ביטון: מסחר.

 << אורח >> דדי ביטון: מעולה, פתחתם את המסחר.

 << אורח >> דדי ביטון: אם פתחתם את המסחר, אני עסק קטן ואני יכול לפעול.

 << אורח >> דדי ביטון: אין הבדל בין חנות לבין חוג.

 << אורח >> דדי ביטון: אומרים לי: לא.

 << אורח >> דדי ביטון: אתה מסחר אבל אין לנו הגדרה בשבילך אז כרגע נפלת בין הכיסאות.

 << אורח >> דדי ביטון: יש לי 1,500 ילדים עם 50 מדריכים שהם מדריכים אצלי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני בעל כורחי מייצג עשרות אלפי מדריכים בארץ.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מגיע למשרד הבריאות, אין מה לדבר איתם, זה ראש בקיר.

 << אורח >> דדי ביטון: אני רוצה לנצל את שתי הדקות שיש לי פה בוועדה לא לדבר על חינוך, במשרד החינוך ובהשכלה הגבוהה לא מבינים שבתקופה הזאת חינוך בלתי פורמלי יותר חשוב ממערכת החינוך הרגילה.

 << אורח >> דדי ביטון: במערכת החינוך הרגילה מתעסקים בבייביסיטר לילדים.

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא אומרים את זה ואנחנו עכשיו לא מנהלים שיח - - -

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא מתווכח על זה.

 << אורח >> דדי ביטון: אנשי משרד הבריאות, אנחנו לא מדברים איתם על בריאות בכלל.

 << אורח >> דדי ביטון: אני חושב שאת שר הבריאות מעניין, יסלחו לי כולם, ועדת חקירה בעוד שנתיים.

 << אורח >> דדי ביטון: דיכאון, השמנה, לא חסר דברים שהם בריאות הציבור.

 << אורח >> דדי ביטון: על 88 מונשמים ו-328 חולים מהיום בבוקר לא סוגרים מדינה.

 << אורח >> דדי ביטון: אמרתם את זה כמה פעמים פה, את בעצמך.

יפעת שאשא ביטון: אני ממשיכה לומר את זה, אגב.

 << אורח >> דדי ביטון: על חשיבות, על ערכים, על הוגנות, על יושרה, אין בכלל מה לדבר עם הממשלה הזאת.

 << אורח >> דדי ביטון: הם איבדו את זה, הם איבדו את זה ממזמן.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מבקש לנצל את הבימה הזאת.

 << אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, אני רוצה לדבר על כסף כי אני לא עובד ממרץ וכמוני המדריכים שלי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני רוצה כסף.

 << אורח >> דדי ביטון: גם את זה אמרתם.

 << אורח >> דדי ביטון: לפני שאתם מעזים בכלל לזרוק לאוויר סגר שלישי, החמרה, תפצו אותנו כי אנחנו לא עובדים.

 << אורח >> דדי ביטון: כבוד השר, אני מבקש שתעביר את המסר הזה.

 << אורח >> דדי ביטון: ההיסטוריה תשפוט את הממשלה הזאת לא על כמות האנשים שהיא הצילה.

 << אורח >> דדי ביטון: אין פה אובר תמותה ואין פה אובר תחלואה.

 << אורח >> דדי ביטון: ההיסטוריה תשפוט את הממשלה הזאת על הנזק הכלכלי, על הנזק שהם עושים לילדים ולבני הנוער.

 << אורח >> דדי ביטון: זה לא יכול להיות.

 << אורח >> דדי ביטון: כבר לא מעניין חינוך, כבר לא מעניינים ערכים.

 << אורח >> דדי ביטון: את יודעת מה, כבוד היושבת-ראש?

 << אורח >> דדי ביטון: גם סולידריות לא מעניינת אותי.

 << אורח >> דדי ביטון: לא מעניין אותי להיכנס מתחת לאלונקה וללכת עם מסכה ולא להקפיד על הכללים.

 << אורח >> דדי ביטון: כמו שכתבתי לך כמה פעמים, אני צריך למצוא כל מיני פתרונות עוקפי טמטום ולמצוא כל מיני טריקים.

 << אורח >> דדי ביטון: לעבוד בחינם, לשים קופת צדקה, להגיד להורים לתרום לי בביט.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו כל היום עסוקים בזה במקום להתפרנס.

 << אורח >> דדי ביטון: מה קורה פה?

 << אורח >> דדי ביטון: באיזו זכות אומרים חוצפה?

 << אורח >> דדי ביטון: אתם השתגעתם?

 << אורח >> דדי ביטון: באיזו זכות להגיד סגר?

 << אורח >> דדי ביטון: השתגעתם?

 << אורח >> דדי ביטון: אתם לא נותנים לנו את האופציה.

 << אורח >> דדי ביטון: כמו שאמר כבוד השר, זה הכול תלוי מי אחראי עליך.

 << אורח >> דדי ביטון: מי אחראי עלי?

 << אורח >> דדי ביטון: הממשלה?

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא מאמין לה.

 << אורח >> דדי ביטון: ראש העיר שלי מאשר לי לפעול.

 << אורח >> דדי ביטון: מה לעשות?

 << אורח >> דדי ביטון: אין אבא ואין אימא.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מבקש שקודם כל, לפני שמשרד הבריאות ולפני שכולם יעזו בכלל, קודם כל אני רוצה כסף.

 << אורח >> דדי ביטון: אני הפסדתי שנת 2020 מינוס הכנסות 1.5 מיליון שקלים.

 << אורח >> דדי ביטון: קיבלתי מהמדינה 60,000 שקלים שהלכו למע"מ כי הייתי חייב להם הרבה כסף כי לא שילמתי להם.

 << אורח >> דדי ביטון: זה מה שקיבלתי על אובדן הכנסות של 1.5 מיליון שקלים.

 << אורח >> דדי ביטון: אתם מבינים מה זה 1.5 שקלים לעסק קטן?

 << אורח >> דדי ביטון: אז מתנ"סים יקבלו מכם פיצוי, מיליון שקל פיצוי, מאה מיליון שקלים פיצוי.

 << אורח >> דדי ביטון: זה לא יגיע אלי, זה לא יתגלגל אלי למדריך הפשוט שמדריך במתנ"ס.

 << אורח >> דדי ביטון: אני חינוך בלתי פורמלי וכמו שאמרו פה קודמיי, אנחנו לא החצר האחורית של משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה דדי על הדברים החשובים ששופכים קצת אור על כל הכאוס שאנחנו נמצאים פה.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מתנצל על האמוציות.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא צריך להתנצל, המדינה צריכה להתנצל שאתם נמצאים במצוקה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: צמרת, יש לך משהו להוסיף?

צמרת דביר אביבי: אני אשת חינוך.

צמרת דביר אביבי: אני רוצה להגיד לך, איפה שר החינוך?

צמרת דביר אביבי: איפה הוא?

צמרת דביר אביבי: כמו שכבוד השר להשכלה גבוהה נאות להגיע לפגישה - - -

זאב אלקין: אני הוזמנתי ובאתי.

זאב אלקין: זאת חובתי וזה ברור מאליו.

צמרת דביר אביבי: שר החינוך ושר הכלכלה שאמון עלינו, שהם יהיו כאן ויתנו תשובות.

צמרת דביר אביבי: כמו שדדי אמר, אין לי אבא ואין לי אימא.

 << אורח >> דדי ביטון: אי-אפשר לקבוע עם שר הכלכלה, אנחנו מנסים כבר חודשים.

צמרת דביר אביבי: הוא נעלם.

צמרת דביר אביבי: אני מייצגת פה חוגים בגנים, בצהרונים ובבתי ספר.

צמרת דביר אביבי: זה לא חוגים אחר-הצהריים.

צמרת דביר אביבי: אם משרד החינוך החליט שאנחנו לא רלוונטיים.

צמרת דביר אביבי: הם כרגע רוצים להחזיר את מערכת החינוך במלואה, אני מבינה וזה בסדר והם כרגע מתמקדים במקצועות הליבה.

צמרת דביר אביבי: אבל איפה כל השאר?

צמרת דביר אביבי: איפה כל הפן הרגשי?

צמרת דביר אביבי: איפה המקצועות של מוסיקה, תיאטרון, דרמה, חוג חיות.

צמרת דביר אביבי: מה עם חוגים בחינוך המיוחד?

צמרת דביר אביבי: כשכלב מגיע לאוטיסט, הילד לא רק מלטף את הכלב לשעשוע, יש כאן הרבה דברים מעבר.

צמרת דביר אביבי: כאשר לא מעניקים לו את הדבר הזה באופן רציף זאת רגרסיה.

צמרת דביר אביבי: אני בכפר יונה והעיר שלי ירוקה, אז תנו לי לעבוד בכפר יונה ובתל מונד.

צמרת דביר אביבי: אני יכולה, אנחנו אנשי חינוך מהמעלה הראשונה.

צמרת דביר אביבי: אנחנו יכולים לתת את הפיקוח ואת המענה.

צמרת דביר אביבי: מחר יש לי דיון עם משרד הבריאות יחד עם דדי.

צמרת דביר אביבי: מה הם יגידו לי?

צמרת דביר אביבי: שהתחלואה עולה והם לא יכולים.

 << אורח >> דדי ביטון: בהוד השרון יש 28 חיוביים.

צמרת דביר אביבי: למה אני לא חוזרת לעבודה?

יפעת שאשא ביטון: הסיפור שלך ושל דדי, במיוחד שלך, בתוך מערכת החינוך זאת סוגיה בפני עצמה שצריך לטפל בה.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של צהרונים, חוגים שנמצאים בתוך מערכת החינוך, כל הדברים האלה הם סוגיה נפרדת ולהם אנחנו צריכים גם אנשי משרדים אחרים שלא נמצאים כאן.

יפעת שאשא ביטון: הדיון היום עוסק בחינוך הבלתי פורמלי שקשור לתנועות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה גם נמצא איתנו השר להשכלה גבוהה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון נפרד.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שנעשה דיון משותף עם משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלקרן יש את הסוגייה הזאת של הצהרונים.

יפעת שאשא ביטון: יש צהרונים שעובדים, בעיקר המערכתיים.

יפעת שאשא ביטון: הצהרונים הפרטיים לא עובדים וגם זה מחדל.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שנצטרך לעשות את זה בוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נטפל בזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לפנות את החדר כי יש פה ישיבה.

יפעת שאשא ביטון: היינו אמורים לסיים את הדיון 14:00.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם שאנחנו ניתן התייחסות לסוגיות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: דרך אגב, אתם צודקים בכל מה שאמרתם לגבי ראשי רשויות.

יפעת שאשא ביטון: צריך לתת להם את האפשרות לנהל את העיר.

יפעת שאשא ביטון: היו פה נציגים של משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: דיבר כאן פרופסור חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: הוא דיבר על-כך שהופכים את הילדים לילדים בסיכון ושחשוב לקיים את הפעילות הבלתי פורמלית של תנועות הנוער כדי לדאוג לרווחה שלהם ולבריאות הנפשית שלהם.

יפעת שאשא ביטון: זה מונע התמכרויות, מונע מהם להגיע למקומות שכולנו מנסים במשך שנים למנוע מהם להגיע לשם.

יפעת שאשא ביטון: הפעילות באוויר הפתוח, גם לדעת משרד הבריאות, היא הפעילות הרצויה והבטוחה כך שאין שום סיבה למה לא לפתוח אותם.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, כמו שנאמר כאן, הם לא הבעיה, הם הפתרון.

יפעת שאשא ביטון: לכן הוועדה מבקשת לאשר באופן מיידי את המתווה המוסכם על המשרד להשכלה גבוהה וגם על משרד הבריאות ולהחזיר אותם ממחר בבוקר ולהרחיב את המתווה בהדרגה גם לטיולים ולחוגי הסיירות, שמאפשרים בעצם פעילות במרחבים הפתוחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיונים ייעודיים על הדברים הנוספים שעלו.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.