הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 53, 2020-11-17 12:30

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חלק מן היום המיוחד שיזם חבר הכנסת סעיד אלחרומי, יום הנגב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקיימים את הישיבה של הוועדה בנושא תעסוקת נשים ערביות בדואיות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: הנושא הזה בכנסת העשרים העסיק רבות את הוועדה הזו מאחר וזוהה מלכתחילה שזה נושא שמדבר על הקבוצה אולי הכי מוחלשת בציבור באופן כללי, ובאוכלוסייה הערבית באופן ספציפי.

עאידה תומא סלימאן: שיעור תעסוקת הנשים הבדואיות בנגב היה מהנמוכים ועם פערים אדירים מול הנשים באופן כללי במדינת ישראל וגם מול האוכלוסייה הערבית באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: הושקעו מאמצים רבים בוועדה כדי לנסות לאגם את המשאבים, את המאמצים ואת התוכניות שמדברות על תעסוקת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: כמובן קודם כול נשמע את חבר הכנסת היוזם, אבל ננסה היום לסגור את הפער הזה של שנתיים שהכנסת לא התעסקה בנושא הזה והיינו בתוך מערכות בחירות, לראות איך תפקדה המדינה כאשר אנחנו בכנסת לא שמענו מה הולך שם ולא בדקנו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: בהחלט בכנסת העשרים בתפקידך כיושבת-ראש הוועדה הזאת דנו המון בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: עקבנו מעקב צמוד אחר החלטות הממשלה והעשייה של המשרדים השונים כדי להביא לידי ביטוי החלטות ממשלה שהתקבלו ובחנו מה ההשקעות התקציביות בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: הנשים הערביות הבדואיות בנגב הן הקבוצה המוחלשת בארץ, אין עוד קבוצה ברמה הזאת – גם סבל יום-יומי בכפרים הלא מוכרים, סבל בשל הריסות בתים, סבל בשל אי הנגשה של שירותים בסיסיים.

סעיד אלחרומי: במקביל אלינו, גברתי היושבת-ראש, מתקיים דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות על המחסור בשירותי הבריאות, והנפגע העיקרי זה האישה הבדואית, זה האישה הערבית בכפרים הלא מוכרים האלה.

סעיד אלחרומי: בכדי לקחת את החברה הבדואית, החברה הערבית בנגב ממקום של עוני, של הזנחה, למקום טוב יותר, להתקדם קצת, חייבים להשקיע באוכלוסייה הזאת, בתעסוקת נשים.

סעיד אלחרומי: אבל השקעה באוכלוסייה הזאת – החסמים שהמדינה בעצמה שמה בפני הנשים האלה, מרוב שדיברנו עליהם הם כבר כמעט בלתי פתירים.

סעיד אלחרומי: נושא התחבורה הציבורית שאיננה נגישה.

סעיד אלחרומי: מגיעות ללשכתי בבאר שבע עדויות מצמררות.

סעיד אלחרומי: יש אישה בדואית שגרה בכפר לא מוכר, כמעט 5 או 6 קילומטרים מן הכביש הראשי.

סעיד אלחרומי: אם לא מתמזל מזלה לצאת מן הבית בשעה מוקדמת בבוקר אז היא לא יכולה לצאת כי אין תחבורה ציבורית, אין רכב במשפחה וגם כשהיא תגיע לכביש הראשי אין שם תחנת אוטובוס.

עאידה תומא סלימאן: יש התנגדות במשרד התחבורה ובנתיבי ישראל לשים תחנת אוטובוס בדיוק בכניסה לכפר.

סעיד אלחרומי: תחנת אוטובוס, פשוט מאוד שהאוטובוס שחולף בכבישים האלה יעצור שם.

סעיד אלחרומי: הנשים האלה הן הקבוצה שהכי ניזוקה.

סעיד אלחרומי: מה עוד שכאשר מגיעים ללשכת התעסוקה – שלשום קיימתי דיון עם מנהל שירות התעסוקה בדרום דווקא בנושאים האלה.

סעיד אלחרומי: כאשר אישה מגיעה ושולחים אותה להתחיל עבודה ב-6 בבוקר.

סעיד אלחרומי: תארו לעצמכם, אישה, אימא חד-הורית, שגרה בכפר לא מוכר בזרנוב או באל פורעה או אפילו בישוב מוכר, ונשלחת להתחיל את יום העבודה שלה ב-6 בבוקר.

סעיד אלחרומי: מי יטפל בילדים וישלח אותם לבית הספר?

סעיד אלחרומי: או שאנחנו רוצים להזניח את הילדים האלה שינשרו לרחוב או שלא יגיעו לבית הספר?

סעיד אלחרומי: אימא חד-הורית, שאין לה בן זוג, חשוב שיהיו מקומות תעסוקה מותאמים, שיתחילו עבודה ב-8 בבוקר.

סעיד אלחרומי: במקום לשלם הבטחת הכנסה אפשר לדבר על שש שעות עבודה ולשחרר אותה אחר כך.

סעיד אלחרומי: אני מניח שנשמע ממשרדי הממשלה, גברתי היושבת-ראש, מה עשו ומה מתכוונים לעשות בסוגיות האלה.

סעיד אלחרומי: אני לא מרוצה בכלל משיעור התעסוקה של נשים ערביות בדואיות בנגב.

סעיד אלחרומי: השקעה בקבוצה הזאת של הנשים הערביות בדואיות בנגב היא השקעה בנגב, היא השקעה בחברה הערבית אבל גם בכלל תושבי הנגב, יהודים וערבים כאחד.

סעיד אלחרומי: גברתי היושבת-ראש, עשית עבודה מצוינת בכנסת העשרים בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: חשוב שגם את תעקבי איתי ועם כולם אחר הנושא הזה.

סעיד אלחרומי: אני מודה לחברתי, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, שמצטרפת למאמץ ולשאר האנשים מן הארגונים השונים, מפורום דו-קיום ושאר הארגונים שמציגים בוועדה הזאת.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שאנחנו נצא במסקנות ובסיכום שרק יועיל לאוכלוסייה החלשה הזאת.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכים איתך, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אנחנו מדברים על תעסוקת נשים באופן כללי, תשמע את האבסורד: בדיוק הגעתי מישיבת ועדת הכספים שבה דנים על הארכת גיל הפרישה של נשים, ואנחנו עדיין מחפשים את הדלת שאפשר ממנה שהאישה הערבייה הבדואית תגלוש לעולם התעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: הפער הזה שקיים בין הדיון שמתקיים קומה אחת למעלה לבין הדיון שמתקיים פה מתבטא בפער אדיר שקיים בשטח.

עאידה תומא סלימאן: זיהינו ודיברנו כל הזמן על הבעיה בשילוב נשים ערביות ועל החסמים שקשורים לתחבורה ציבורית, שקשורים למסגרות לגיל הרך והכנסה ירודה או תשלומי שכר נמוכים.

סעיד אלחרומי: גברתי היושבת-ראש, דיברנו על זה גם בכנסת העשרים.

סעיד אלחרומי: אלפי נשים בדואיות עוסקות בחקלאות בשכר שהוא מחצית משכר המינימום, ב-120 שקל ליום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו מדברים על החסמים האלה בעניין נשים ערביות באופן כללי, זה כפליים ואולי פי שלושה כשמדובר באישה ערבייה בדואית בנגב, כאשר החסמים נערמים יותר ויותר.

עאידה תומא סלימאן: לכן בזמנו דרשנו שתהיה תוכנית ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מזכירה לכולנו שאנחנו מקיימים את הדיון הזה בצל הקורונה, כאשר יש אבטלה חמורה יותר אצל נשים ויש מחסור במקומות תעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב כל מה שעבדנו למענו בעשר השנים האחרונות יכול לרדת לטמיון והמצב עלול לחזור אחורה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים לכולם, כבוד היושבת-בראש, חברי ידידי אחי סעיד, תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: מאמץ מבורך והרבה הצלחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מחזקת מכל הלב.

אימאן ח'טיב יאסין: כפי שאמרת הבוקר בצדק רב, אנחנו מגיעים לנגב מידי פעם וחווים את הכאב וזה נשאר ומלווה אותנו, אז איך אתה, בן הנגב, שנושא בנטל הזה גם ביום-יום, יום ולילה, רואה את הדברים, חי אותם, נושם אותם, ואפילו אם אתה רוצה קצת אתנחתא אתה לא יכול כי אתה בתוך זה ואנשים, נשים וילדים כל הזמן פונים אליך וכמונו רואים בך כתובת לנושא של הנגב.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שנושא תעסוקת נשים בכלל בחברה הערבית בעייתי וקטסטרופלי.

אימאן ח'טיב יאסין: למרות שניתנה עליו הדעת, צריך לתת לו תשובות ומענים ראויים, רלוונטיים ומותאמים.

אימאן ח'טיב יאסין: כשאנחנו מדברים על נשים בנגב אנחנו יודעים שהבעיה חמורה שבעתיים ממה שקורה בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: לא צריך להיות סוציולוג או עובדת סוציאלית כדי להבין – כדי שמשפחה תצא ממעגל העוני היא צריכה שיהיו לה שני מפרנסים, כל עוד אנחנו מדברים על משפחה עם ילדים קטנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על משפחה עם ילדים מבוגרים יותר אז צריך יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: ומה לעשות שיש בחברה הערבית, ועוד יותר בנגב, בקושי מפרנס אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: בנגב רוב הגברים המפרנסים גם עובדים בעבודות כפיים ועבודות שחורות ולא מקבלים שכר גבוה שמאפשר חיים נורמטיביים.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו יודעים שכיום על פי הנתונים הסטטיסטיים רק 25% מן הנשים הבדואיות מועסקות ועובדות.

אימאן ח'טיב יאסין: איפה הן עובדות?

אימאן ח'טיב יאסין: אחוז די קטן ומינורי יחסית עובד בעבודות מוסדרות עם תלושי שכר ודירוג ודירוגים וכן הלאה, והשאר עובדות בעבודות כפיים ועבודות שחורות, בחקלאות ומזון וכן הלאה, ומקבלות חצי משכר המינימום.

אימאן ח'טיב יאסין: אז איך נוכל לצפות למשהו אחר בנושא הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: כאן כאשר השיעור הארצי של הילדים בממוצע הוא 52% שחיים מתחת לקו העוני ורובם מן החברה הערבית, אנחנו נראה שקרוב ל-80%, 79.2% מן הילדים הבדואים בדרום חיים מתחת לקו העוני.

אימאן ח'טיב יאסין: חשוב לציין, לא שהנשים לא רוצות לצאת לתעסוקה.

אימאן ח'טיב יאסין: הן כן רוצות לעבוד, הן כן רוצות לפרנס את המשפחות שלהן בכבוד, אבל אין תעסוקה מותאמת, אין תחבורה ציבורית, אין אזורי תעשייה.

אימאן ח'טיב יאסין: על כל הדברים האלה צריך לתת את הדעת ולדרוש שוב, חברתי עאידה, למרות העבודה מלפני שנתיים, כאשר השנתיים האלה מחקו הרבה, אין מנוס, אין הרמת ידיים.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להתחיל מחדש ולכוון למטרה.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת אימאן.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכולנו מסכימים שזה נושא שאי אפשר להרים ידיים בו ואנחנו נלחמים במקרה הזה גם על הפרנסה, הכבוד והמחיה של ציבור שלם.

אימאן ח'טיב יאסין: חשוב גם מהמקום הזה לומר שאנחנו מכאן מברכות את אותן נשים בנגב על האיתנות ועל - - -(ברכה שנאמרת בערבית).

עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים שניסינו להדגיש כל הזמן, שלמרות המצב הקשה מאוד, התהליכים שעוברים הנשים הערביות הבדואיות בנגב, ההצלחות שהן רושמות בהרבה תחומים, גם בתחום ההשכלה, גם בתחום התעסוקה, גם בתחום החיים האישיים וגם בתחום העמידה האיתנה, כפי שנאמר על ידי אימאן, על הקרקע בין ההריסות, בין הריסות הבתים ובין נישול הקרקע ובין התוכניות להעתקת מקום המגורים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה רק מעיד על היכולות האדירות הנמצאות אצל הנשים.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לפתוח את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמשרד הכלכלה היה אחראי על יישום התוכנית של המשרדים השונים שניסינו לבנות בעניין תעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני רגילה בדיונים הקודמים לעבוד מול יריב מן.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שיריב מן לא נמצא איתנו היום.

סעיד אלחרומי: אולי שפורום דו-קיום יציג.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שנציגי פורום דו-קיום יתייחסו גם לדברים שיגידו גורמי המדינה.

עאידה תומא סלימאן: מר בני צרפתי, מנהל תחום תכנון ובקרה במשרד הכלכלה, שלום.

בני צרפתי: שלום חברת הכנסת, בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: שלום, שלום, זה כבר לא בוקר, אנחנו כבר בצוהריים.

עאידה תומא סלימאן: בני, הייתי רוצה לשמוע ממך על יישום התוכניות שהיו לזירוז תעסוקת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מודאגים מאוד, במיוחד לאחר הנסיגה שחלה.

עאידה תומא סלימאן: אתה זוכר אולי, כשדיברנו על זה בישיבות הקודמות אני גם הייתי מודאגת מאוד מן היעדים שאתם קבעתם ולא הגעתם אליהם.

עאידה תומא סלימאן: היעד היה אז להגיע ל-40% תעסוקת נשים בשנת 2020.

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי שזה יעד יומרני, עוד לפני שידענו שתהיה קורונה ולפני שידענו שיהיו סגרים ותהיה ירידה בכל הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איפה אנחנו עומדים היום.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו עדים לנסיגה רצינית.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: איך אתם מסבירים את זה?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק יישמתם ומה לא הצלחתם ליישם?

בני צרפתי: קודם כול, אני מאוד מאוד שמח להיות שותף לישיבה הזאת.

בני צרפתי: אנחנו ביחד כבר שנים רבות בתחום הזה.

בני צרפתי: מבחינת תמונת המצב של הנתונים, ב-2005–2006 שיעור התעסוקה של הנשים היה 6%.

בני צרפתי: ב-2012 לפני התוכנית הראשונה, תוכנית 3708, השיעור הזה עלה ל-19%.

בני צרפתי: נתונים אחרונים שיש לנו ממכון ברוקדייל, נכונים לשנת 2017, הם על 33.7% תעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: נשים באופן כללי או רק נשים בדואיות בנגב?

בני צרפתי: שיעור התעסוקה של הנשים הבדואיות בנגב נכון לשנת 2017, שהיא השנה האחרונה שבה היה ניתן למדוד, הוא 33.7%.

בני צרפתי: זה המקור הכי מהימן ואנחנו מסתמכים עליו.

בני צרפתי: אנחנו מלווים במחקר מלווה.

בני צרפתי: עכשיו באה הקורונה וטרפה את הקלפים.

בני צרפתי: אנחנו תמיד אומרים: אם הצפי הוא ש-25% מכלל דורשי העבודה בארץ יחזרו למעגל התעסוקה, אצלנו המצב לא כזה, אצלנו זה 40%.

בני צרפתי: אנחנו חייבים – וזה מה שאנחנו עושים – ובעקבות הוועדה הזאת גם העלינו בכמה רמות את העוצמה שבה אנחנו מטפלים בנושא.

בני צרפתי: עשינו כנס תעסוקה עם כלל המשרדים, ממש איגמנו את כל האנשים ששותפים לדבר הזה.

בני צרפתי: זה מתחיל מביטוח לאומי וממשיך בשירות התעסוקה ומשרד הכלכלה.

בני צרפתי: אנחנו בקשר עם הוועדה, קשר קבוע ורציף.

בני צרפתי: אין לנו מונופול, אנחנו לא יודעים הכול ואנחנו רוצים כן לדעת הכול.

בני צרפתי: אנחנו משתדלים לעשות כל מה שאפשר על מנת ששיעור התעסוקה הזה יעלה.

בני צרפתי: הוא עלה אבל לא מספיק, אנחנו עדיין רחוקים.

בני צרפתי: עכשיו הקורונה טרפה את הקלפים.

בני צרפתי: מבחינת החלטת הממשלה, יש הרבה תוכניות שנוגעות לתחום התעסוקה.

בני צרפתי: שמעתי שיש דאגה מוצדקת לגבי התקציבים.

בני צרפתי: אני יכול להגיד לכם בוודאות שאני עוקב אחרי כל שקל שיוצא מן ההחלטה הזאת, מכל ה-3.2 מיליארד שקל.

בני צרפתי: יתרה מזאת, האגף שלנו עוקב גם אחרי תקציבים ישנים שהיו בתוכנית 3708.

בני צרפתי: לדוגמה 141.5 מיליון שקל לטובת פיתוח אזורי תעשייה, עוד כמה עשרות מיליונים לטובת בינוי מוסדות ציבור של משרד הבינוי והשיכון.

בני צרפתי: כסף שמגיע לנו עבור האוכלוסייה הבדואית, אנחנו לא נותנים לו לברוח ולזלוג.

בני צרפתי: אנחנו מפמפמים באופן קבוע שמה שלוקח ביתר חלקי המדינה X זמן אצלנו לוקח כפול שבע מהזמן, אבל זה קורה.

בני צרפתי: יש לנו את הבעיות שלנו, יש לנו את הסטטוטוריקה שלנו, יש לנו בעיות עם אזורי תעשייה, אנשים עם זיקה לקרקע שלא נותנים ליזמים אמיתיים לעלות על הקרקע.

בני צרפתי: יש לנו את כל הדברים האלה.

בני צרפתי: אנחנו מתגברים, בהצלחה חלקית, על הדברים האלה.

בני צרפתי: אנחנו רואים את העתיד.

בני צרפתי: חברת הכנסת, אני רוצה להגיד לך שאני ברמה האישית לקחתי את הפרויקט עליי.

בני צרפתי: אני עושה עכשיו פוסט דוקטורט באוניברסיטה העברית ואחד הפרויקטים שבחרתי לעשות שם הוא על איך מעלים את שיעור התעסוקה של הנשים הבדואיות.

בני צרפתי: באגף לקחנו את זה מתוך כוונה להיות אינטגרטור וזו ממש מטרה מוצהרת ומובהקת שלנו כאגף.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה מאוד לשמוע שאתה מתעניין כל כך בנושא ולקחת על עצמך לחקור אותו בפוסט דוקטורט שלך, אבל למען האמת אני עדיין לא רגועה.

עאידה תומא סלימאן: אם הסטטיסטיקה האחרונה שהצגת היא מ-2017, שאז היינו עוד באמצע הדיונים והיה ויכוח – אני עדיין זוכרת את הוויכוח האדיר שהיה על הפער בין הסטטיסטיקה שניתנה על ידי מכון ברוקדייל לבין הסטטיסטיקה האחרת שהוצגה בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו נגיד 33.7%, ואתם קבעתם לעצמכם שב-2020 תגיעו ל-40%.

עאידה תומא סלימאן: מה אתה יכול להגיד על הסטטיסטיקה?

עאידה תומא סלימאן: במיוחד שאתה מדבר על 2017.

עאידה תומא סלימאן: מה המצב היום?

עאידה תומא סלימאן: מה שיעור הנשים הערביות הבדואיות בנגב שמועסקות?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קצת לשמוע על התוכניות המיוחדות שאתם מובילים בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להסתמך רק על – כולנו יודעים שאזורי התעשייה עדיין תקועים.

סעיד אלחרומי: בקשר לאזור התעשייה, כמי שהיה ראש רשות בשגב שלום ופעלתי לפתח שם מפעל של עוף עוז, ושם רוב המועסקים הם נשים, השאלה שלי למשרד הכלכלה היא מה התוכניות למקומות תעסוקה שמותאמים לנשים הבדואיות בנגב?

סעיד אלחרומי: הרי לא כל מפעל מותאם לנשים.

סעיד אלחרומי: נגרייה ומסגרייה לא מעסיקה נשים בדואיות.

סעיד אלחרומי: יש מפעלים שרק משרד הכלכלה יכול לזרז את המעבר שלהם לאזורי תעשייה חדשים.

סעיד אלחרומי: אני כאן פותח בפניך את הדלת.

סעיד אלחרומי: למשל יש לנו אזור תעשייה בתל שבע של 200 מגרשים שאמור להיות מפותח בקרוב.

סעיד אלחרומי: צריך לחשוב שם על מפעל עוגן שיהווה פתרון לאלפי נשים בתל שבע ובסביבה.

סעיד אלחרומי: מהכרה של הישוב שגב שלום, כשנפתח מפעל עוף עוז כל הישוב השתפר.

סעיד אלחרומי: כשהאישה והבעל עובדים, יש להם הכנסה והם יכולים לשלם גם עבור הילד, הם משלמים את המסים, הם משלמים לרשות.

סעיד אלחרומי: שגב שלום היא אולי הרשות היחידה בנגב שאין לה גירעונות.

סעיד אלחרומי: וכך נבנו מסביבו גם מפעלים אחרים.

סעיד אלחרומי: צריך לכוון לכיוון העסקת נשים, ובפרט במפעלים שמעסיקים נשים.

בני צרפתי: אני ממש מסכים עם האמירה הזאת, שהמעסיק העיקרי של נשים בפרט זה אזור תעשייה.

בני צרפתי: מה שקורה, בשגב שלום לדוגמה קם מפעל עוף עוז, בעידן הנגב קם מפעל סודה סטרים, ששניהם ביחד מעסיקים 4,000 אנשים מן החברה הבדואית, בעיקר נשים.

בני צרפתי: למשל בכסייפה קיבלו במועצה המקומית דרך האשכול 13.5 מיליון שקל כדי להקים שם אזור תעשייה.

בני צרפתי: איך מביאים את המעסיקים הגדולים?

בני צרפתי: שמנו שם דרך אשכול הנגב המזרחי מנהל מיוחד שיטפל, ומה שאמר חבר הכנסת אלחרומי יהיה בדיוק התפקיד שלו, להביא את המפעלים הגדולים האלה שיביאו תעסוקה לנשים.

בני צרפתי: את אותו דבר אנחנו מתכוונים לנסות לשכפל גם ביתר האזורים.

בני צרפתי: יש עדיין סוגיה של בעלות.

בני צרפתי: גם בכסייפה, אפילו שההרשאה במועצה, פתאום צץ אדם שאומר שהקרקע שלו, למרות שזה לא נכון.

בני צרפתי: יש לנו את העיכובים שלנו, אבל אני מאמין שעם דבקות במשימה, עם אותו פרויקטור שבא להביא מפעלי דגל ומפעלים שמעסיקים במאסות זה יהיה שובר שוויון, זה מה שישבור את המשוואה הזאת ובאמת נצליח להביא מפעלים גדולים לנגב.

בני צרפתי: יחד עם זה אנחנו עובדים ביחד עם שירות התעסוקה, וקיימנו כבר כמה מפגשים עם שירות התעסוקה, עם מינהל אזורי תעשייה להקמה של מפעלים, להוריד את החששות של אותם יזמים שמגיעים לדרום ומפחדים שגם אם הם יקימו מפעל לא יהיו להם עובדים מספיק מיומנים כדי לתפעל את הדברים.

בני צרפתי: אנחנו מטפלים גם בחזית הזאת מול שירות התעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות קצת יותר פרקטית.

עאידה תומא סלימאן: דיונים עקרוניים, על החסמים הקיימים, אנחנו כבר יודעים בעל פה והקדשנו לזה הרבה מאוד דיונים.

עאידה תומא סלימאן: בשנתיים האחרונות אתה יכול לסמן לי איזשהו פרויקט שנפתח, שקודם, שהתחיל להעסיק נשים?

עאידה תומא סלימאן: סודה סטרים קיים לפני כן, מפעל עוף עוז קיים עוד לפני כן.

סעיד אלחרומי: זה מהתקופה שלי כראש מועצה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נדבר על השנתיים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: נפתח איזשהו אזור תעשייה או תעסוקה חדש שקלט נשים?

עאידה תומא סלימאן: הבאתם איזשהו מפעל חדש שהתחיל להעסיק נשים?

עאידה תומא סלימאן: תן לי בשורה.

בני צרפתי: אתן לך איזו בשורה.

בני צרפתי: יש בנוהל שלנו, דרך החלטת הממשלה, הוראת מנכ"ל 4/49, שבזכותה קיבלו כבר הרשאה להקים שישה מפעלים בישובי הבדואים בנגב, רובם באזור התעשייה עידן הנגב כי שם אין את הבעיות הסטטוטוריות.

בני צרפתי: המפעלים האלה יעסיקו נשים.

בני צרפתי: חלק מהם אתם מכירים.

בני צרפתי: זה יצא בהוראת מנכ"ל מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: מה הלו"ז לזה?

בני צרפתי: הרשאות כבר ניתנו, הרשאות בסדר גודל של 15 מיליון שקל, כאשר 30% מן התמיכה שמה המדינה דרך החלטת הממשלה שלנו.

בני צרפתי: הלו"ז פה הוא בידיים של היזם.

בני צרפתי: כרגע היזם קיבל את ההרשאות והוא יוצא לדרך.

בני צרפתי: אנחנו מאיצים בהם.

בני צרפתי: יש להם את הקצב שלהם.

בני צרפתי: זה מגזר עסקי, כבוד היושבת-ראש, והוא עובד מהר יותר מן הממשלה.

בני צרפתי: אני מאמין שהמפעלים האלה יקומו די מהר כי כבר יש הרשאה, יש קרקע, אין בעיה של סטטוטוריקה, אז אני מאמין שזה ילך די מהר.

עאידה תומא סלימאן: איך אתה מסביר את הנסיגה שחלה בעבודה של מרכז אל-ריאן בשנה וחצי האחרונות?

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מכך שאתה אומר לי שיש הרשאה למפעלים שיקומו, לאחר ששאלתי על איזו בשורה שקרתה בשנתיים האחרונות, זה אומר שלא קרה כלום בשנתיים האחרונות.

בני צרפתי: אני רוצה להגיד עוד משהו.

בני צרפתי: במסגרת מסלול 4/17 האחרון שיצא יהיו עוד 81 משרות חדשות של בדואים בנגב ודרך הוראות המנכ"ל הזו ישתתפו בשכר של העובדים וייתנו למעסיקים סובסידיה על שכר העובדים.

בני צרפתי: הקצאה קודמת הייתה לעוד 37 מועסקים דרך אותה הוראת מנכ"ל, 4/17.

בני צרפתי: אגב, אם מדברים על התאמות בין ההוראה הראשונה - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים פה על תעסוקת נשים.

בני צרפתי: גם נשים, בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: מי יבטיח שיהיו נשים?

עאידה תומא סלימאן: איך?

עאידה תומא סלימאן: עיגנתם את זה באיזו הוראה ברורה?

בני צרפתי: מבחינת גובה הסובסידיה, מי שמעסיק נשים מקבל סובסידיה גבוהה יותר, הוא מקבל 37.5%, שזה הכי גבוה בכל המסלולים.

בני צרפתי: מי שמעסיק גברים מקבל 35% בהתחלה וזה מסלול שהולך ופוחת.

בני צרפתי: בהתחלה זה היה על פני שלוש שנים ועכשיו זה על פני שנתיים.

בני צרפתי: הנחינו את מנהלי אזורי התעשייה: קודם כול מפעלי עוגן שיעסיקו נשים.

בני צרפתי: בכסייפה הדגש הוא על מפעל שיעסיק נשים.

בני צרפתי: דרך אגב, בכסייפה יש גם שלוחה של סודה סטרים שמעסיקה 30 נשים, זה מן התקופה האחרונה, וגם בעקבות הוועדה.

בני צרפתי: כל הדברים האלה הם בעקבות הוועדות.

בני צרפתי: זה שהוועדה לא התכנסה שנתיים לא אומר שאנחנו נחנו שנתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע, בני.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שהקשבתם לדיונים בוועדה ועיגנתם את המלצות הוועדה בתוך העשייה של המשרד.

בני צרפתי: אמת.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מרגישה רע מאוד, עם כל העשייה שעשינו והישיבות שקיימנו, אם לא הייתם מקבלים את ההמלצות ומעגנים אותן.

עאידה תומא סלימאן: השאלה איך אפשר להתקדם מפה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מציעה שנעבור לשמוע קצת מן השטח ואחר כך נחזור למשרדי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, בני, תישאר איתנו כי בטוח יעלו עוד שאלות.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע את הודה אבו-עבייד מהפורום לדו-קיום אזרחי בנגב ואחר כך נעבור לחברת הכנסת סונדוס סאלח.

עאידה תומא סלימאן: הודה, אני יודעת שיש לכם מצגת שרציתם להציג בעניין תעסוקת נשים בדואיות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר להתמקד ולעשות את זה כמה שיותר מהר כי אני יודעת שהמצגת קצת ארוכה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

הודא אבו-עבייד: כמה זמן יש לי?

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אנחנו נותנים 3–4 דקות, אבל תנסי.

הודא אבו-עבייד: אנסה להיות כמה שיותר ממוקדת.

הודא אבו-עבייד: אני רוצה לעשות שיתוף למצגת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עושים פה, אל תדאגי.

עאידה תומא סלימאן: את יכולה להתחיל.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים על שנת 2018, כאשר שיעורי העוני בנגב היו מאוד מאוד גבוהים.

הודא אבו-עבייד: לפי דוח של המוסד לביטוח לאומי מדובר על 66% מתוך המשפחות בנגב שהן משפחות עניות, 72% מן הנפשות הן עניות, 79% מן הילדים הם עניים.

הודא אבו-עבייד: לגבי שיעורי התעסוקה של נשים – רבע מן הנשים הבדואיות הועסקו בשנת 2016, זה הנתון הכי עדכני שהיה.

הודא אבו-עבייד: הדבר משפיע השפעה מכרעת על מעמדן החברתי והכלכלי, וכולנו יודעים עד כמה ברגע שנשים הן עצמאיות מבחינה כלכלית אז המעמד שלהן חזק יותר, אז הקול שלהן יותר נשמע.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים על שיעורי שכר במספרים נמוכים מאוד נכון לשנת 2018.

הודא אבו-עבייד: ברהט השכר הממוצע של הנשים עמד על 4,086 שקל, כאשר שכר המינימום הוא מעל 5,000 שקל.

הודא אבו-עבייד: עדיין מצב הנשים קשה מאוד, הן אפילו לא מגיעות לשכר המינימום.

הודא אבו-עבייד: בישוב חורה אנחנו מדברים על 4,779 שקל, בביר-הדג' אנחנו מדברים על 2,840 שקל.

הודא אבו-עבייד: אלה סכומים מאוד מאוד מאוד נמוכים וקשים.

הודא אבו-עבייד: השכר של הנשים לא מגיע לשכר מינימום.

הודא אבו-עבייד: דורשי עבודה – יש אחוזים גבוהים מאוד מאוד ביחס לישובים היהודיים.

הודא אבו-עבייד: בישובים הבדואיים שיעור דורשי העבודה גבוה מאוד.

הודא אבו-עבייד: בקורונה הבדואים והבדואיות הכי נפגעים כמעט, בגלל רמות השכלה ומיומנות נמוכה, ריחוק גיאוגרפי וחברתי, רמה נמוכה של אוריינות דיגיטלית ותשתיות – אין חיבורי אינטרנט וחשמל וזה לא מאפשר לנשים ולגברים אופציה של חיבורים דיגיטליים, וכמובן ובעיקר זה שמסגרות החינוך לא פתוחות, האימהות נשארות עם הילדים בבית ואז הן מאבדות את העצמאות הכלכלית שלהן ואת המעמד שלהן.

הודא אבו-עבייד: כמובן כולם, גם את אעידה, יודעים היטב במה מדובר.

הודא אבו-עבייד: וגם במצב עכשיו של הקורונה ברגע שמסגרות החינוך סגורות ויש מחסור בתשתיות בכפרים, ובכפרים הלא מוכרים באופן בולט, אז המצב מדאיג מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אצטרך לבקש ממך לעבור לכל נושא יישום התוכניות וההתקדמות בעניין התעסוקה.

הודא אבו-עבייד: התוכניות של המדינה באות לידי ביטוי בעיקר בשני מקומות.

הודא אבו-עבייד: המקום הראשון הוא הפעילות של מרכזי ריאן לקידום תעסוקת נשים.

הודא אבו-עבייד: ריאן הציבו לעצמם יעד ש-70% מקרב המשתתפים יהיו נשים.

הודא אבו-עבייד: בשנת 2019 שיעור המשתתפות בריאן היה 57%, כאשר היעד היה 70%.

הודא אבו-עבייד: בשנת 2020 – אנחנו יודעים שמדובר בשנה קשה, שנה של קורונה – השיעור אף ירד: היה 57% בשנת 2019, ב-2020 הוא ירד ל-54%.

הודא אבו-עבייד: שוב, היעד שריאן הציב לעצמו היה 70% אך לא עומדים בכלל ביעד, לא בציפיות, לא בתכנון שריאן תכנן לעצמו.

הודא אבו-עבייד: המצב בתעסוקת נשים מדאיג מאוד.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים גם על מספרים נמוכים.

הודא אבו-עבייד: זה שאני אומרת 57% נשים – מדובר על 414 משתתפות, כאשר בשנת 2020 עד אוקטובר היו לנו 103 משתתפות.

הודא אבו-עבייד: אנחנו רוצים להמליץ לריאן שיעמוד ביעדים ושיתחיל להסתגל למציאות החדשה שבה ההכשרות שמעניקים לאנשים הן הכשרות דיגיטליות.

הודא אבו-עבייד: היינו רוצים להמליץ על תגבור התקציבים להכשרות מקצועיות איכותיות יותר לנשים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו יודעים שרוב התקציבים הולכים לעברית תעסוקתית, כאשר כמה אפשר לממן תוכניות של עברית תעסוקתית?

הודא אבו-עבייד: הדרישה היום היא להכשרה בנושאי אוריינות דיגיטלית לכל הנשים בנגב.

הודא אבו-עבייד: אני רוצה כמובן להתייחס גם ללשכות התעסוקה.

הודא אבו-עבייד: התוכניות שלהן הן "מעגלי תעסוקה", תוכניות השמה, שוברי הכשרה.

הודא אבו-עבייד: גם אצלם יש עברית תעסוקתית והשתלמויות.

הודא אבו-עבייד: התוכנית "מעגלי תעסוקה" שוללת מאנשים את הקצבה שלהם, את המימון, ובעיקר נשים נרשמות לתוכניות האלה.

הודא אבו-עבייד: התוכנית "מעגלי תעסוקה" היא כמו דלת מסתובבת: שולחים אותה לעבוד באיזה מפעל, היא עובדת שלושה חודשים ואז מפטרים אותה או היא מתפטרת ואז היא חוזרת ללשכת התעסוקה.

הודא אבו-עבייד: הדרישה שלנו היא להכשרות מקצועיות יותר, איכותיות וכמובן לבטל או לשנות את תוכנית "מעגלי תעסוקה".

הודא אבו-עבייד: להפחית את העברית התעסוקתית.

הודא אבו-עבייד: בדיווחים של לשכות התעסוקה מדווחים על ניצול יתר בעברית תעסוקתית, כאשר בעצם אין דרישה לתוכניות האלה.

הודא אבו-עבייד: אנחנו דורשים תגבור קורסים לאוריינות דיגיטלית, אני חוזרת על זה.

הודא אבו-עבייד: ובאופן יותר ספציפי, אנחנו מצפים שלשכות התעסוקה יתפרסו גם בישובי הבדואים.

הודא אבו-עבייד: במצפה רמון יש 7,000 תושבים ויש לשכת תעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: איפה יש עכשיו לשכות תעסוקה בנגב אצל הערבים?

הודא אבו-עבייד: ברהט בלבד.

הודא אבו-עבייד: מדובר על 22,000 תושבים, ועוד 20,000 תושבים מן הכפרים הבלתי מוכרים מסביב ואין אף לשכה.

הודא אבו-עבייד: ב-חורה – 22,000 תושבים – אין לשכת תעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, אישה מחורה או אישה מן הכפרים הבלתי מוכרים צריכה להגיע לרהט?

הודא אבו-עבייד: היא צריכה להגיע לבאר שבע, לא לרהט.

עאידה תומא סלימאן: הלשכה ברהט משרתת רק את רהט, והלשכה בבאר שבע את השאר?

הודא אבו-עבייד: כן.

הודא אבו-עבייד: אני מדברת על מצפה רמון, שיש שם 7,000 תושבים, יש לשכת תעסוקה פועלת.

הודא אבו-עבייד: אני לא רוצה להגיע לאופקים, לשדרות, לנתיבות – בכולן יש לשכות תעסוקה פועלות.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, שיהיה שם, אבל גם שיהיה באוכלוסייה הערבית, זה ברור.

עאידה תומא סלימאן: מזעזע לחשוב שיש רק ברהט והשאר כולן צריכות להגיע לבאר שבע.

הודא אבו-עבייד: נכון.

הודא אבו-עבייד: שוב, אנחנו מדברים על מצב שבו נשים נאלצות להשתמש בתחבורה ציבורית, לצאת מן הבית, ללכת מרחק ארוך מאוד עד שיגיעו לכביש הראשי ולהשאיר את הילדים בבית, כאשר אין מסגרות לילדים.

הודא אבו-עבייד: המצב קשה מאוד.

הודא אבו-עבייד: ההמלצות שלנו: אנחנו מציעים תכנון אסטרטגי רחב מאוד בנושאי תעסוקה לקהילה הבדואית באופן כללי, ובמיוחד לקידום תעסוקת נשים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מבקשים צוות היגוי חירום, תוכנית אסטרטגית לשיקום שוק התעסוקה, כמובן בהתחשב במה שקורה עכשיו בתקופת הקורונה.

הודא אבו-עבייד: לשכות התעסוקה מדווחות על מצב שבו נכון לאוקטובר 2020 40% מתוך מבקשי העבודה הם בדואים ובדואיות, כאשר המצב לא הולך להשתפר אחרי שמצב החירום של הקורונה יסתיים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו שמים דגש חזק מאוד על מימוש יעד התעסוקה של 41% עד שנת 2024.

הודא אבו-עבייד: זה היה אמור להיות עד שנת 2020 אך לא הגיעו ליעד.

עאידה תומא סלימאן: יש לך זמן רק לקרוא את הנקודות בלי הסברים, אני מתנצלת אבל אנחנו חייבים לרוץ.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים על פיתוח הון אנושי ותשתיות לתעסוקה.

הודא אבו-עבייד: תשתיות לתעסוקה זה אומר פיתוח אזורי תעסוקה.

הודא אבו-עבייד: רשת מנהיגות קהילתית לתעסוקה ופיתוח.

הודא אבו-עבייד: יש כמובן דגש חזק מאוד על השבת נשים מעוטות השכלה לתעסוקה והגנה על זכויות הנשים האלה.

הודא אבו-עבייד: מערכת תומכת השכלה גבוהה במשרות של בריאות ועבודה סוציאלית, שיש בהן מחסור אדיר, במיוחד במחלקות הרווחה.

הודא אבו-עבייד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כבר פניתי לשר הרווחה וביקשתי להפעיל תוכנית מיוחדת להכשרת סטודנטיות לעבודה סוציאלית, מסלול לימוד שיהיה תומך ושיש בו גם אפשרות של תעסוקה, כדי שיאפשרו להן כבר מן ההתחלה גם ללמוד וגם לעבוד, כחלק מעידוד התעסוקה וגם כדי לסגור את הפערים הקיימים והמחסור הקיים בעובדות סוציאליות.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שנצליח לקדם את זה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן למען הגילוי הנאות אגיד שהרעיון הזה התפתח לאחר שיחה איתך שקיימתי בשבוע שעבר.

הודא אבו-עבייד: אני שמחה ואני מעודכנת שזה נשלח.

הודא אבו-עבייד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, הודא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לאפשר לחברת הכנסת סונדוס סאלח, שישבה בסבלנות רבה והקשיבה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

סונדוס סאלח: לראות שאת מנהלת ויושבת בראש הוועדה זה מחמם את הלב.

סונדוס סאלח: המקום שאת תרמת בו רבות, ועדיין תורמת.

סונדוס סאלח: אני שמחה כי ציפיתי שברוב הוועדות יהיו ראשי ועדות מן הרשימה המשותפת, במיוחד ביום הזה, והנה גם עאידה, גם כאישה, את מביאה ללא ספק את העומק הדרוש לוועדה הזו לדיון בנושא החשוב מאוד הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שיושב-ראש הוועדה, עודד פורר, אפשר לי לנהל את הדיון הזה.

סונדוס סאלח: המטרה היא להגדיל את שיעור התעסוקה של נשים בדואיות בנגב, זו מטרת-על.

סונדוס סאלח: על מנת להגיע למטרה הזו יש שלבים מוקדמים שצריך לממש ולבנות תוכנית שהיא חוצת משרדים, שמשלבת עבודה אסטרטגית ותכנון עם שלל המשרדים השונים.

סונדוס סאלח: בכדי להשתלב בתעסוקה צריך שיהיו מקומות לאפשר לנשים לעסוק בהם.

סונדוס סאלח: יש לפתח את אזורי התעשייה הנמצאים בדרום, ויש שם מקום.

סונדוס סאלח: פשוט צריך לקבל החלטות יותר נועזות, להקל בעומס שנמצא במרכז הארץ, להעביר כמה שיותר אזורי תעשייה, מפעלים ומקומות תעסוקה לנגב.

סונדוס סאלח: זהWin-Win Situation, לפזר גם את התנועה, גם להקטין את ריכוז הזיהומים שנמצא במרכז וגם לאפשר ליותר נשים להשתלב בתעסוקה.

סונדוס סאלח: חוץ ממקומות תעסוקה צריך לדאוג להשתלבותן באקדמיה.

סונדוס סאלח: מחקרים מראים שעל מנת להגדיל את הסיכויים של נשים להשתלב בתעסוקה הן צריכות להגדיל את מספר השנים שלהן באקדמיה.

סונדוס סאלח: על מנת להשתלב באקדמיה במצב הקיים של הנשים בנגב יש צורך לתת העדפה מתקנת בתנאי הקבלה לסטודנטיות שגרות בנגב.

סונדוס סאלח: על מנת להשתלב באקדמיה יש צורך להשקיע בהדבקת הפערים הקיימים בתיכונים ולטפל באופן מיידי בנשירת התלמידות בנגב.

סונדוס סאלח: בשבוע שעבר הייתה לי שאילתה למשרד החינוך על שיעור נשירת התלמידות הבדואיות בנגב.

סונדוס סאלח: 70% מן התלמידות שנושרות ממחוז דרום הן תלמידות ערביות בדואיות בנגב, למרות שהאחוז שלהן בסך כל התלמידות הוא פחות משליש.

סונדוס סאלח: זו תופעה מדאיגה מאוד שמחייבת טיפול.

סונדוס סאלח: על מנת שילכו יותר לבתי הספר צריך לדאוג שלא תהיה שם הריסת בתים, שלא יתעסקו בעוד דברים מעבר לבית הספר.

סונדוס סאלח: צריך לטפל בתשתיות כדי שיגיעו לבתי הספר בכבישים מסודרים ובתחבורה ציבורית מסודרת.

סונדוס סאלח: מצב סוציו-אקונומי סביר שיאפשר להן לקנות את הציוד ואת כלי הכתיבה, שהם דברים שנראים מינימליים ואנחנו עוברים עליהם לסדר היום כאילו זה מובן מאליו וזה נמצא לכל תלמידה ותלמיד.

סונדוס סאלח: לא, זה לא נכון, זה לא קיים.

סונדוס סאלח: סיירנו לא פעם ולא פעמיים, סיירנו עשרות פעמים בנגב וראינו שהדברים המובנים מאליהם לא קיימים לרשותן של המשפחות ושל התלמידות והתלמידים.

סונדוס סאלח: כמובן אני מסכימה מאוד, צריך לקיים יותר ויותר מסגרות לגיל הרך ולאפשר שילוב נשים גם אחרי הנישואים וכשהן אימהות.

סונדוס סאלח: זה לא מאוחר מדי.

סונדוס סאלח: אף פעם לא מאוחר להשתלב גם באקדמיה וגם בתעסוקה.

סונדוס סאלח: צריך תוכנית שלא מותנית בממשלה, כי לצערנו אנחנו במדינה שבה משנים ממשלה יותר מאשר אנחנו מחליפים נעליים.

סונדוס סאלח: צריך לדאוג שתהיה תוכנית קבועה לעשר או 15 שנים, שתתקדם ללא שום קשר לממשלה.

סונדוס סאלח: אחרת, זו החלטה לאפליה מצטברת ומתמשכת ולפגיעה.

סונדוס סאלח: אם לא תתקבל ההחלטה הזו המשמעות היא שיש החלטה לפגוע בנשים בנגב.

סונדוס סאלח: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת עכשיו לנציגת ממשלה, נציגת שטח, זינב אבו סויד ממשרד העבודה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני מבקש להתמקד במה בדיוק עשה המשרד בשנתיים האחרונות בנושא של תעסוקת נשים ערביות בדואיות ומה מתוכנן עוד להיעשות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

זינב אבו סויד: צוהריים טובים לכולן ולכולם.

זינב אבו סויד: אני רוצה להגיד שאחרי כמעט שנה אנחנו בהפעלה חדשה של תוכניות ריאן להכוון תעסוקתי בחברה הערבית.

זינב אבו סויד: בשנת 2020 בשיא ההפעלה שלנו – יש לנו מפעיל חדש בשטח – לאחר כל מערך ההקמה של המפעיל החדש, הקצינו תקציב של כמעט 12.5 מיליון שקלים לטובת הכוון תעסוקתי למגזר הערבי הבדואי בדרום.

זינב אבו סויד: התכנון לפני תחילת הקורונה היה לעמוד ביעד של 70% שמוקצה לנשים בתוך כל התקציב הזה.

זינב אבו סויד: לאחר פרוץ הקורונה הורדנו את התקציב הזה כי ראינו שגם הגברים הבדואים וגם הגברים הערבים באופן כללי נמצאים במצוקת תעסוקה, אז הורדנו ל-60%.

זינב אבו סויד: למרות כל הקשיים הפרויקט של ריאן המשיך לתפקד ולעבוד גם בסגר הראשון וגם בסגר השני במתכונת מלאה.

זינב אבו סויד: הצלחנו להגיע לניצול של 60% מן היעדים שלנו, מן התקציב שהוקצה לדרום, על אף כל החסמים.

עאידה תומא סלימאן: איך את מסבירה שיש ניצול רק של 60%?

עאידה תומא סלימאן: בגלל הקורונה?

זינב אבו סויד: כמובן.

זינב אבו סויד: קודם כול בגלל הקורונה.

זינב אבו סויד: דבר שני, קידמנו את המעבר להכוון תעסוקתי דיגיטלי.

זינב אבו סויד: היעדר תשתיות, גם ציוד קצה, בקרב החברה הבדואית בדרום הקשה עלינו מאוד מבחינת היחס והשתתפות הנשים הבדואיות בדרום.

זינב אבו סויד: כמובן כל נושא היעדר מסגרות מסודרות בתקופה הזאת לנשים – הדבר הזה הקשה על הנשים להשתלב.

זינב אבו סויד: הייתה לנו בעיה רצינית מאוד כי כשהילדים בבית לנשים היה קשה מאוד להשתתף בסדנאות.

עאידה תומא סלימאן: איפה המרכזים קיימים?

זינב אבו סויד: המרכזים קיימים בתוך הישובים.

זינב אבו סויד: יש לנו מרכזים בסיסיים, מרכזי-אם, ויש לנו שלוחות בחלק גדול מן הישובים.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

עאידה תומא סלימאן: תנקבי במספרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת.

זינב אבו סויד: יש לנו תשעה מרכזים בדרום.

זינב אבו סויד: אני יכולה להעביר לכם את שמות הישובים שבהם נמצאות השלוחות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר בישובים הקבועים.

זינב אבו סויד: כן, אבל הם נותנים שירות גם לישובים הלא מוכרים, מנסים ככל האפשר.

זינב אבו סויד: הזכרנו גם את נושא האתגרים התרבותיים – יש לנו סוגיה שהעברנו חלק גדול מן הפעילות שלנו לפעילות דיגיטלית.

זינב אבו סויד: יש לנו סוגיות תרבותיות שנשים בדואיות מתמודדות איתן ושמקשים עלינו לנהל חלק מן הפעילויות שלנו, כמו פתיחת מצלמות, כמו השתתפות בסדנאות.

זינב אבו סויד: עברנו למתכונת שמאוד תומכת דיגיטלית בכל הפעילויות שלנו.

זינב אבו סויד: כחלק מן הדבר הזה אנחנו דורשים שהנשים יפתחו מצלמות כדי לטייב ולייעל את כל תהליך ההשתתפות בתוכניות ובפעילויות שלנו.

זינב אבו סויד: עדיין קשה כי גם אין ציוד קצה, אין תשתיות אינטרנט בישובים הבדואים בדרום וגם יש בעיות של פתיחת מצלמות והתחברות והשתתפות בתוכניות שלנו.

זינב אבו סויד: אנחנו יודעים שגם רמת העברית מקשה מאוד על הנשים הבדואיות בדרום.

זינב אבו סויד: היום אנחנו מאפשרים קורס דיגיטלי, קורס עברית בכלל לכל אישה בדרום שרוצה להשתלב.

זינב אבו סויד: הפרויקט הזה ארצי אבל אנחנו נותנים דגש על אזור הדרום.

זינב אבו סויד: לכל הנשים יש אפשרות לעבור שתי רמות בעברית תעסוקתית.

עאידה תומא סלימאן: מה חוץ מעברית אתם מאפשרים?

עאידה תומא סלימאן: מה המרכזים נותנים?

זינב אבו סויד: בנוסף לכל ההכנה לשוק התעסוקה, איך לחפש עבודה, איך להתנהל בראיון עבודה, איך לכתוב קורות חיים, גם לעזור להן בכתיבת קורות חיים, גם כל הנושא של הכשרות מקצועיות שאנחנו ממנים וגם שאנחנו מפנים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע על הכשרות מקצועיות.

עאידה תומא סלימאן: אילו הכשרות מקצועיות אתם מספקים?

זינב אבו סויד: יש לנו מגוון רחב מאוד של הכשרות מקצועיות מגוונות ופורצות דרך וייחודיות.

זינב אבו סויד: אנחנו באמת מנסים להתאים את ההכשרות המקצועיות לדרישות של שוק העבודה.

זינב אבו סויד: יש לנו עכשיו הכשרה של מדריכות שחייה ומצילות.

זינב אבו סויד: אנחנו יודעים שברהט יש קאונטרי שהחברה הכלכלית יזמה ביחד עם עיריית רהט ואין שם מצילות.

זינב אבו סויד: מביאים לשם מצילות ומדריכות שחייה מהמגזר היהודי.

זינב אבו סויד: אנחנו עכשיו בונים הכשרה ייעודית לנשים מן הדרום, קודם כול ללמוד שחייה ואחרי כן להתמקצע ולהיות מצילות.

זינב אבו סויד: אנחנו מממנים את ההכשרה הזאת ויש לנו כבר הבטחת העסקה של החברה הכלכלית ושל עיריית רהט.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להגיע מקסימום לתעסוקה של שתיים–שלוש נשים.

זינב אבו סויד: יש לנו הבטחה להעסקה של יותר משבע נשים.

זינב אבו סויד: הבאתי את זה רק כדוגמה.

עאידה תומא סלימאן: איזה עוד הכשרות יש?

זינב אבו סויד: יש לנו הכשרות בדיגיטל, אנחנו מקדמים את נושא ההייטק, אנחנו מקדמים הכשרות בנושא של עיצוב, של צילום אירועים ועיצוב אירועים.

זינב אבו סויד: יש לנו הכשרות מגוונות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר את אומרת:

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקדמים הכשרות בעניין הייטק, הכוונה היא שעוד לא התחלתם?

עאידה תומא סלימאן: נכון?

זינב אבו סויד: בכל נושא ההייטק אנחנו מתחילים פיילוטים מאוד ממוקדים.

זינב אבו סויד: אנחנו רוצים לפתח את זה.

זינב אבו סויד: אנחנו עובדים בכל הארץ.

זינב אבו סויד: התחום הזה חדש גם במגזר הערבי בצפון.

זינב אבו סויד: יש לנו פעילות ממש באופן נקודתי.

זינב אבו סויד: אנחנו רוצים לפתח את הנושא הזה בקרב נשים באופן כללי אבל גם לא לדלג על הדרום.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מעוניינת שהוועדה תקבל לידיה את תוכנית הפעולה של המרכזים ואת היעדים שהצבתם לעצמכם לשנתיים–שלוש הבאות.

עאידה תומא סלימאן: או שאני מגזימה ואין לכם תוכניות כאלה?

זינב אבו סויד: אנחנו עובדים עכשיו במתכונת של תוכנית עבודה שנתית, מחולקת לחציון ראשון וחציון שני.

זינב אבו סויד: בגלל הקורונה וכל המעקב אחרי הקורונה אנחנו רוצים להתאים את עצמנו לפי ההתפתחויות.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מבקשת שתעבירו לידינו את הסיכומים על כמעט שנה, מתחילת השנה הזו ועד היום, כמה נשים השתתפו, באיזה קורסים, מה שיעור ההשמה ואיפה בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני רוצה את תוכנית העבודה של השנה הבאה – איזה מסלולים אתם מפתחים, מה היעדים שלכם ואם בכלל יש לכם כבר הבטחות של השמה שלפיהן אתם מפתחים את התוכניות האלה.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן אם יש לכם תוכנית איך לתקן את המצב שנגרם בשל הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר שנה בקורונה ואת דיברת על חסמים שמקשים עליכם בהמשך העבודה מול הנשים.

עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם פתרונות שכבר חשבתם עליהם?

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש מד"ר יעלה רענן.

עאידה תומא סלימאן: מעתה נצטרך להצטמצם, כל דובר יוכל לדבר במשך שלוש דקות.

יעלה רענן: תודה, עאידה, כיף לראות אותך פה.

יעלה רענן: אני רוצה לדבר על תעסוקה אחרת, שהיא מילה גסה כשמדברים על ערבים בארץ, וזה חקלאות.

יעלה רענן: בתוך האוכלוסייה הבדואית הערבית בנגב יש תעסוקה חקלאית של גידול צאן.

יעלה רענן: גידול הצאן היה שייך בעיקר לנשים והחלק העיקרי של גידול הצאן שהיה שייך לנשים הוא כל מה שקשור למשק החלב.

יעלה רענן: כיום גידול הצאן הוא ברובו גברי והכסף שייך לגברים וההתעסקות הכלכלית שייכת לגברים.

יעלה רענן: חשבתי למה לא להתחיל שוב פעם במשק החלב ולאפשר לנשים לגדל 50 ראשי צאן ליד הבית בכפרים, לא בעיירות, שם נמצאות הנשים שלא זכו להשכלה והן יותר עניות, ולמכור את החלב.

יעלה רענן: התחלתי לפעול בנושא הזה.

יעלה רענן: אמרתי: בואו נתחיל בייצור חלב ומכירתו, ובהמשך גם נייצר תנובה בדואית.

יעלה רענן: איפה נעצרתי?

יעלה רענן: מסתבר שכדי למכור חלב צריך מכסות חלב.

יעלה רענן: סבבה.

יעלה רענן: פניתי למועצת החלב, זה נראה להם מעניין, אבל יש את חוק החלב שמגדיר את מכסות החלב.

יעלה רענן: חזרנו למשרד החקלאות, שאחראי על שינוי החוק הזה או התקנות האלה.

יעלה רענן: הם אמרו: מה יש בתוך מכסות החלב שהוא בעייתי?

יעלה רענן: אתה חייב שיהיה לך דיר עם אישורי בנייה כדי שתהיה לך זכות למכור חלב.

יעלה רענן: במשרד החקלאות הגענו לדרגים הגבוהים.

יעלה רענן: אנשי משרד החקלאות אמרו שהם לא מוכנים לעשות שום תיקון, שום החרגה, ושהבדואים האלה כבר יעברו אל תוך בתים שמותר להם לגור בהם ואז מותר יהיה להם אולי גם לבנות דיר.

יעלה רענן: אמרתי: אבל הבית שאתם מציעים לבדואים הוא בתוך מקסימום דונם, אין מקום לדיר.

יעלה רענן: "נכון, לא מעניין אותנו.

יעלה רענן: " בקיצור, הגענו למין מלכוד 22, שכדי לקבל מכסת חלב אתה חייב לוותר על הזכות לגדל צאן.

יעלה רענן: אני רוצה את עזרתכם להתחיל לפצח את הדבר הזה.

יעלה רענן: לא ייתכן שיש כ-150,000–200,000 ראשי צאן בנגב ולאף אחד אין אפשרות אפילו לבקש מכסת חלב, כאשר אין בעיה של עודף חלב בנושא הצאן בארץ.

יעלה רענן: כלומר לא שיש מלחמה בין מגדלים, תמיד יש אפשרות לייצר עוד.

יעלה רענן: אמרתי: סבבה, הן ייצרו את הגבינה ואותה נמכור.

יעלה רענן: לא.

יעלה רענן: כדי לייצר גבינה ואותה למכור, מותר לך בלי שיהיה לך דיר מאושר, בתנאי שזה במסגרת המשק היחיד.

יעלה רענן: אמרתי: טוב, נעשה קואופרטיב של הכפר.

יעלה רענן: לא, גם את זה אסור לעשות.

יעלה רענן: בקיצור, אנחנו נמצאים פה עם הזדמנות לאפשר לעשרות ומאות נשים שגרות בתוך הכפרים, שלא זכו מעולם ללמוד לקרוא ולכתוב, להתפרנס בכבוד, ומה שעוצר אותה שזה תלוי בכך שיש להם בית עם אישורי בנייה או דיר עם אישורי בנייה.

יעלה רענן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: הקשית.

עאידה תומא סלימאן: זה מעניין מאוד כי זה חושף שוב את האטימות לבדוק את אורח החיים של הנשים ועל מה אפשר לבנות ממה שכבר קיים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת גם כן שיש בעיה עם חקלאות ביתית, במובן של נשים שכן נוטעות ועושות חקלאות ליד הבית באדמה שלהן ואפשר לפתח את זה.

יעלה רענן: הן לא מקבלות מכסות מים.

עאידה תומא סלימאן: מכסות מים אין, ותמיכה בהן כדי שיעשו את זה גם כן לא קיימת.

עאידה תומא סלימאן: זה רעיון.

עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד שנמשיך לבדוק יותר לעומק את הנושא של ייצור גבינה וחלב כתעסוקה לנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אמל אלנסאסרה, מנהלת עמותת סדרה.

יעלה רענן: הן השותפות שלי לנושא.

אמל אלנסאסרה: שלום לכולם.

אמל אלנסאסרה: אחרי מה שהציגה הודא חברתי היקרה - - - ואחרי הדברים שאמר בני צרפתי, אני רוצה להגיד ממש בקצרה – עאידה, כפי שאת מכירה, בזמנו כשהיית יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה – אני ממש מתוסכלת מהנתונים.

אמל אלנסאסרה: אני מרגישה שהנשים עדיין נמצאות באותה עמדה, באותו מקום, שום דבר לא מתקדם לעומת האחוזים שהזכיר בני צרפתי, שזה מ-6% עד 13%, ואז פתאום זה קפץ ל-33.7%.

אמל אלנסאסרה: אני רוצה לשאול: איך אתה מייחס את זה לחלוקה בין הכפרים הבלתי מוכרים והמוכרים?

אמל אלנסאסרה: וביחס לכפרים: כמה נשים בכל כפר מועסקות?

אמל אלנסאסרה: אם אתה יכול לתת לי את הנתון הזה.

אמל אלנסאסרה: אתה מדבר על שיעור קטן מאוד, על ארבע נשים או שתי נשים שמועסקות בתוך כל כפר וכפר.

אמל אלנסאסרה: אם אתייחס לחבילה שנותנים מרכזי ריאן ו"המעגלים", ביחס לזה אני לא מרגישה שום דבר במציאות.

אמל אלנסאסרה: אני פוגשת את הנשים בתוך הכפרים הלא מוכרים, אני נמצאת ביחד איתן בשטח.

אמל אלנסאסרה: הנשים רוצות לעבוד, הנשים רוצות לצאת מן הבית.

אמל אלנסאסרה: עדיין אין התאמה בין מה שאתם מציעים לבין מה שהנשים צריכות ורוצות, לצערי הרב.

אמל אלנסאסרה: אתם חייבים להקשיב לשטח, אתם חייבים להקשיב לארגונים שנמצאים בשטח, שהם יותר מודעים לצרכים של הנשים שחיות בתוך הבתים, שבכלל לא מצליחות לצאת, לא מכיוון שהן לא רוצות לצאת אלא מכיוון שיש חסמים וזה תלוי רק במשרדי הממשלה והם צריכים לטפל בזה, כמו כל עניין התשתיות, רשת האינטרנט.

אמל אלנסאסרה: השנה נכנסנו לתקופת הקורונה ולדעתי לא נצליח לעמוד בזה מכיוון שחלק מן התוכניות שאתם מציגים עדיין לא תואמות למצבי החירום, למצב הקורונה.

אמל אלנסאסרה: לכן אני מזמינה אתכם להזמין את הארגונים מן המגזר השלישי, ללמוד מהם את המודלים שהם מפתחים בקרב הנשים, שהם הדברים שכן הצליחו ב-100%, במטרה לסייע לנשים ולשרת את האינטרס של הנשים ולהתחיל לאמץ חלק מהם.

אמל אלנסאסרה: אנחנו מפתחים את הפרויקט של גינות קהילתיות בחממות חקלאיות.

אמל אלנסאסרה: זה מגיע לצרכים הבסיסיים של האישה שנמצאת בבית ואין לה אלטרנטיבה אחרת.

אמל אלנסאסרה: זה מספק מזון למשפחה, זה מספק תעסוקה בזמן הפנאי של הילדים, שנמצאים בבית ללא כל תעסוקה בהיעדר לימודים, זה מעסיק גם את הגבר שנמצא בבית ולא יוצא מן הבית, וגם האישה משתמשת בחלק מן הירקות שנשארים והיא יכולה למכור אותם ולפתח עסק בקרב הנשים.

אמל אלנסאסרה: ואני רוצה להתייחס גם לעסקים הקטנים ולמיזמים שכן הצליחו להתפתח בקרב הנשים הבדואיות.

אמל אלנסאסרה: בסופו של דבר הושקעו מיליוני שקלים במקביל אבל זה לא קיים במציאות.

אמל אלנסאסרה: אני לא מרגישה את זה.

אמל אלנסאסרה: אני נמצאת בשטח ולא מצליחה לראות את זה מול העיניים.

אמל אלנסאסרה: לכן אני מתנצלת על המציאות הזאת ועל האופן האמיתי שבו אני מציגה אותה אבל אין מה לעשות, זו המציאות.

אמל אלנסאסרה: עאידה וסעיד, תודה לכם שאתם שמים דגש על הדברים האלה.

אמל אלנסאסרה: בסופו של דבר אם אתם לא תזיזו את העניינים – ואני מכירה את העשייה שלכם – אף אחד לא יצליח.

אמל אלנסאסרה: אתם חייבים לרכז את כל היכולות שלכם כי שבסופו של דבר התוכנית האסטרטגית הזאת, אם לא תהיה תואמת לצרכים של הנשים אנחנו לא נוכל לדבר על אחוזים גבוהים של תעסוקת נשים.

אמל אלנסאסרה: וגם נשים שכבר נמצאות במקומות – הן צריכות להרגיש ביטחון.

אמל אלנסאסרה: חבר'ה, לא כל תעסוקה יכולה להתאים לנשים.

אמל אלנסאסרה: לא כל דבר יכול להתאים לנשים כי הנשים הבדואיות הן נשים אחרות ממה שאתם מכירים.

אמל אלנסאסרה: תודה רבה ויום טוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אמל.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת שבזמנו יזמנו שהמשרדים יבואו אליכם לנגב, להיפגש עם ארגוני החברה האזרחית, ובמיוחד עם ארגוני הנשים, שאני מאמינה מאוד שאם יתחולל איזשהו שינוי בנגב הוא יגיע דרככם, ואנחנו יודעים איך זה בסוף התבצע.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נמשיך את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת רשות דיבור לשמוליק דוד משתי"ל.

עאידה תומא סלימאן: אני מתחננת, שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני אעמוד על זה.

עאידה תומא סלימאן: אתם תסיימו את דבריכם תוך שלוש דקות כי פשוט אנחנו צריכים לסיים את הישיבה הזאת.

שמואל דוד: אעשה את זה מאוד ממוקד, בשמחה.

שמואל דוד: אני רוצה למקד את הדיון בתוצאות של ריאן, שעם כל החיבה שיש לי לזינב אבו סויד, שאני מכיר אותה מהקשרים אחרים, הם לא כל כך עומדים במבחן.

שמואל דוד: בשנת 2019 הייתה שם שנת מעבר מזכיין אחד לזכיין שני.

שמואל דוד: מבחינת משתתפים חדשים הם ביצעו רק 82% ממה שהם היו אמורים לבצע.

שמואל דוד: הם היו אמורים להגיע ל-70% נשים משתתפות אך הם הגיעו רק ל-57%.

שמואל דוד: נכון, זאת הייתה שנת מעבר ושנת בחירות ועוד כל מיני פגעים אחרים, אבל זאת תוצאה שרחוקה מאוד מאוד מן הנדרש.

שמואל דוד: בשנה הנוכחית שיעור המשתתפים בריאן הגיע רק ל-73% מן הנדרש.

שמואל דוד: זה אומר שאין ביצוע.

שמואל דוד: המצב הזה לא יכול להיות.

שמואל דוד: שיעור הנשים המשתתפות היה אמור להיות 600, בפועל היה 103.

שמואל דוד: זה אומר שמעט נשים הגיעו להכשרה, זה אומר שמעט מאוד נשים עברו הכשרה.

שמואל דוד: בפועל, למיטב ידיעתי, עם כל הכבוד למה שאמרה זינב, היו רק חמש הכשרות בנגב לאוכלוסייה גדולה מאוד של נשים.

שמואל דוד: נכון, הייתה קורונה וקשה לכנס אנשים והכול תלוי בזום וחלק מן האנשים לא מחוברים לאינטרנט, ועדיין המצב הזה רע מאוד.

שמואל דוד: בשנת 2018 היו 3,645 נשים בקרב המשתתפים של ריאן.

שמואל דוד: השנה מספרן 1,980 ואולי יגיע ל-2,000 ומשהו.

עאידה תומא סלימאן: שמוליק, אני חייבת לעצור אותך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שננצל את הזמן בצורה נכונה.

עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה נמצאת מולנו וקיימת גם במצגת.

עאידה תומא סלימאן: תגיד לי בשניים–שלושה משפטים מה ההצעה שלך כדי לייעל את המצב הזה.

שמואל דוד: אני אומר בצורה הפשוטה ביותר, ראשית, הכלל צריך להיות שעומדים ביעדים ולא מתנצלים ומסבירים למה לא.

שמואל דוד: שנית, צריך להגביר את פעולות השיווק כך שאנשים יגיעו ויבקשו עבודה וימשיכו לבקש עבודה.

שמואל דוד: דבר שלישי, צריך להיערך למצב שאין השמות, כי אין מקומות עבודה חדשים, ולהגדיל את התקציב להכשרה מקצועית בהיקפים שלא היו עד היום, גם על ידי ריאן, גם על ידי שירות התעסוקה, גם על ידי השחקנים הפרטיים והאחרים שרצים בשטח, ולהקצות לנושא הזה משאבים מיוחדים, בעיקר בנושא של עבודה באמצעות שוברים, עבודה בתוך המפעלים, כיתות במפעל, מסלולים איכותיים של הכשרה, מסלולים שקשורים בהשכלה אקדמית, אוריינות דיגיטלית בהיקף רחב מאוד.

שמואל דוד: לא יכול להיות שהנתונים שמגיעים אלינו לא כוללים מידע על השמות.

שמואל דוד: זה אומר שהם לא מספרים לנו מה הם עושים.

שמואל דוד: לא יכול להיות שהנתונים לא יהיו שקופים לציבור.

שמואל דוד: לא יכול להיות שאומרים לנו: כן, היינו רוצים שיהיה לנו פתרון, אין לנו פתרון אז אנחנו יושבים וממתינים.

שמואל דוד: המצב הזה בלתי נסבל ולא יכול להימשך.

שמואל דוד: הם צריכים לעשות מעקב ובדק בית עם חברות של ייעוץ ארגוני ועם גורמים אחרים ולמצוא דרך גם לשפר את הממשקים שלהם עם שחקנים אחרים וגם בעיקר לעבור להכשרות עמוקות שיגרמו לשדרוג של ההון האנושי, של יכולת ההשתכרות, של העבודה המתמשכת, לא רק בשטיפת כלים, בשטיפת רצפות ובקטיף.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הנאדי שאער מ-אג'יק, ממש שלוש דקות.

הנאדי שאער: שלום.

הנאדי שאער: אני רוצה שח'יר אלבאז, יושב-ראש אג'יק, יתייחס לזה, לכן ביקשתי רשות דיבור.

ח'יר אלבאז: קודם כול, שלום.

ח'יר אלבאז: הנאדי, הייתי מעדיף שאת תעשי את זה.

עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, יש לכם שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: מישהו מכם יעשה את זה, יאללה.

ח'יר אלבאז: קודם כול, הודא אבו עבייד הציגה את הנתונים בצורה יוצאת מן הכלל אז אין לי הרבה מה להוסיף בנושא הזה.

ח'יר אלבאז: אגיד רק דבר אחד: בבעיה שהיא כל כך גדולה ומגוונת יש צורך גם בעסקים גדולים, כפי שציין חבר הכנסת אלחרומי, וצריך עוד מפעלים כאלה שמעסיקים מאות ואלפי אנשים, אבל גם צריך עסקים קטנים, ובעיקר במקומות מרוחקים ובכפרים, ובזה אנחנו עוסקים יותר.

ח'יר אלבאז: יש חשיבות עליונה לארגוני החברה האזרחית שישתתפו בעניין הזה.

ח'יר אלבאז: היות והזמן קצר אציג רק שלוש–ארבע דוגמאות.

ח'יר אלבאז: ראשית, בכל שנה 7,000 צעירים וצעירות מגיעים אצלנו לגיל 18.

ח'יר אלבאז: מתוך כל אלה 10% מגיעים לאקדמיה.

ח'יר אלבאז: חייבים לעשות הכול כדי לשלב כמה שיותר צעירות וצעירים בכל התוכניות השונות של כיתות י"ג כי משם ההצלחה להגיע לאקדמיה הרבה יותר גדולה, פי שמונה או פי תשעה יותר מבין אלה שעוברים את התוכניות האלה מגיעים לאקדמיה.

ח'יר אלבאז: קבוצה שנייה היא קבוצת גיל אחרת לגמרי כי האוכלוסייה הערבית הבדואית בדרום מגוונת מאוד.

ח'יר אלבאז: יש נשים צעירות משכילות שיש להן הזדמנות להשתלב באקדמיה ובתעסוקה, ויש גם מקומות שבהם לנשים אין השכלה או יש להן השכלה נמוכה מאוד.

ח'יר אלבאז: במקומות כאלה אנחנו מציעים מגוון תוכניות גם של הכשרת מטפלות לגיל הרך שישתלבו במסגרות, ויש לנו מודל שלם שנשמח לשתף אתכם בו; השמה בעסק חברתי, שנשים השתלבו אחרי שקיבלו הכשרה – גם מודל בנוי מאוד שאפשר לשתף אתכם בו במידה ותרצו.

ח'יר אלבאז: הקבוצה השלישית היא חסרות השכלה אבל גם חסרות יכולת לצאת מאיפה שהן נמצאות למקומות תעסוקה.

ח'יר אלבאז: במקרים האלה אנחנו חייבים להגיע עם השירות עד אליהן הביתה.

ח'יר אלבאז: זה מה שעשינו בפרויקט שנקרא "נשים רוקמות חלום".

ח'יר אלבאז: אשמח מאוד לשתף אתכם גם במודל הזה כי זה מודל שיכול בקלות להיות מועתק למקומות אחרים והוא מצליח מאוד.

ח'יר אלבאז: כל הפתרונות שמניתי כרגע נותנים מענה למאות במקרה הטוב.

ח'יר אלבאז: היום צריך לקחת את המודלים שהצליחו ולהפיץ אותם למקומות אחרים.

ח'יר אלבאז: אנחנו ב-אג'יק מכון הנגב נשמח מאוד לעבוד עם כל גוף, בין אם ממשלתי, בין אם ארגון של החברה האזרחית או כל גוף אחר, בכדי לקדם מודלים שכבר הוכיחו הצלחה.

ח'יר אלבאז: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ח'יר, יש לי שאלה.

עאידה תומא סלימאן: האם הייתם בקשר עם גורמים ממשלתיים אשר אחראים על פיתוח תוכניות לתעסוקת נשים ערביות בנגב?

ח'יר אלבאז: אנחנו עובדים בצורה מסונכרנת עם כל הגופים שעוסקים בתחום הזה.

ח'יר אלבאז: מניתי חלק מהם: גם ריאן, גם משרדי הממשלה, יש לנו קשרי עבודה עם משרד העבודה והרווחה.

ח'יר אלבאז: עובדה שמשרד העבודה והרווחה הכיר במשפחתונים בכפרים הלא מוכרים, פרויקט נחוץ, ונתן לזה אפילו סמל מסגרת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת האם אתם יוזמים קשר עם המשרדים כדי לקדם את התוכניות שאתם חושבים לנכון.

עאידה תומא סלימאן: האם נתבקשתם לשבת באיזו ישיבת תכנון?

עאידה תומא סלימאן: האם נתבקשתם להיות בוועדת היגוי לתוכניות ממשלתיות בעניין תעסוקה?

ח'יר אלבאז: אין-ספור פעמים.

ח'יר אלבאז: אנחנו נמצאים בכל פורום אפשרי, איפה שמציעים לנו – והציעו לנו.

ח'יר אלבאז: אנחנו יושבים בפורומים האלה ומציעים את הפרויקטים הללו, את המודלים שאנחנו פיתחנו.

ח'יר אלבאז: אני אומר פה, גם בוועדה המכובדת הזאת: כל גוף ממשלתי או אחר שירצו שיתוף פעולה, לשבת איתנו וביחד לקדם את התחום, אנחנו נשמח מאוד להיות שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: נתת רעיונות חשובים מאוד וכמובן הפעילות שלכם בשטח ידועה.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד מייסא גראבלי, אני מבקשת שתנסי להתמקד ככל הניתן כי אני רוצה לסכם.

מייסא גראבלי: שלום.

מייסא גראבלי: אני משדולת הנשים.

מייסא גראבלי: אנסה לקצר בדבריי כי כבר אמרו הרבה ודיברו על הרבה נתונים.

מייסא גראבלי: כפי שאנחנו יודעות, נשים בדואיות המצב שלהן קשה מאז ומתמיד.

מייסא גראבלי: הקורונה חידדה את הבעיות שהיו קיימות כבר בתעסוקת נשים בדואיות.

מייסא גראבלי: נשים בדואיות הן הקבוצה החלשה בתוך הקבוצה החלשה של הנשים הערביות, הקבוצה הכי חלשה.

מייסא גראבלי: אני לא רוצה לחזור ולדבר על החסמים ועל היצע מצומצם של מקומות עבודה לנשים בדואיות ועל ההזנחה מרובת השנים של המדינה בישובים הבדואים בנגב.

עאידה תומא סלימאן: אז בואי לא נדבר על זה.

מייסא גראבלי: אבל התוצאה המשולבת של החסמים וההזנחה מייצרת מצב של פגיעה מרחבית באותן נשים.

מייסא גראבלי: לא משנה כבר פרויקטים המדינה תקים לעידוד תעסוקת נשים, בלי אכיפה שום דבר לא ישתנה.

מייסא גראבלי: המדינה צריכה לאכוף את חוקי העבודה בישובים הבדואיים.

מייסא גראבלי: כבר דיברנו על כך שהחברה הבדואית נמצאת בעוני כבד, אבל לא דיברנו על כך שיש הרבה מאוד בדואים שעובדים ללא תלושי שכר, וכתוצאה מכך הם לא מקבלים דמי אבטלה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני חייבת לעצור אותך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתמקדים בתעסוקת נשים ערביות בדואיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מוגבלים בזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מאוד להתמקד, אם יש לך הצעות קונקרטיות על המצב הזה.

מייסא גראבלי: בסדר גמור, יש לי הצעות.

מייסא גראבלי: קודם כול, בראש ובראשונה, להפסיק את ההזנחה מרובת השנים כי ההזנחה הזאת משפיעה על הנשים, היא מולידה אלימות וזה משפיע על הנשים הבדואיות.

מייסא גראבלי: דבר שני, צריך למגר את העסקת הקבלנות.

מייסא גראבלי: והכי חשוב, לאכוף את חוקי העבודה בישובים הבדואיים.

מייסא גראבלי: מעבר לכך, הכשרות – נכון, צריך לעשות הכשרות לנשים בדואיות, הכשרות שמתאימות לדרישות השוק, אבל גם למגבלות של אותן נשים בדואיות.

מייסא גראבלי: אפשר להקים גם מתחמי עבודה שמיוחדים לאותן נשים בדואיות וכך נוכל לפתור כמה חסמים שעומדים בפנינו.

מייסא גראבלי: אני מצפה מן הוועדה הזאת שתפקח באופן קרוב ושוטף על העסקת נשים בדואיות ותקבע יעדים למשרד העבודה לגבי היקפים ואיכות התעסוקה של נשים בדואיות.

מייסא גראבלי: כל הזמן מדברים על שיעור הנשים הבדואיות שעובדות, שיעור הנשים הערביות שעובדות.

מייסא גראבלי: זה כבר לא זה.

מייסא גראבלי: בזה אנחנו לא צריכים להתגאות.

מייסא גראבלי: המדינה צריכה להתגאות בכך שהיא מבטיחה לאותן נשים את הזכויות הסוציאליות הבסיסיות, שהן מועסקות כמו כלל הנשים העובדות במדינת ישראל.

מייסא גראבלי: את זה נוכל לעשות רק אם תהיה אכיפה של חוקי העבודה.

מייסא גראבלי: זה הדבר הכי חשוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לסכם את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא הייתה לי שום אשליה, אחרי שנתיים של היעדר מעקב ובקרה מצד הוועדה, גם בגלל הקורונה וגם בגלל הבחירות במשך שנה ארוכה שלא התקיימו בה ישיבות של הכנסת, לא ציפיתי שנצליח לשים את היד על כל המגבלות ועל כל הנסיגה שהתחוללה בגלל הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם התמונה שנתגלתה לעינינו לא מרגיעה במיוחד.

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, חייבים לערוך דיוני מעקב בוועדה אחר יישום התוכניות שהיו ופיתוח תוכניות חדשות.

עאידה תומא סלימאן: ברור שהעובדה שאין גוף אחד שמתכלל את כל הפעילות לקידום תעסוקת נשים והפיזור על פני המשרדים השונים גורמים לבלגן וחוסר סנכרון של המאמצים השונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודאגת גם מחוסר ניצול של תקציבים שהוקצו לתעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: פניתי למשרד האוצר לפני הישיבה הזאת וביקשתם מהם הבטחה שיהיה אפשר במקרה ויש חסר בניצול של התוכניות הקודמות לביצוע תקציבי החלטת הממשלה 2397, שאנחנו נפנה לרשות הבדואים, כי הם האחראים.

עאידה תומא סלימאן: אם יהיה אי ניצול של התקציב נרצה הקצאה מחודשת של התקציב הזה ונעמוד מקרוב אחר הניצול.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פונים ונפנה לשר העבודה והרווחה, לבקש ממנו לבדוק את כל הנושא של פריסת לשכות התעסוקה בנגב.

עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שיש רק לשכת תעסוקה אחת ברהט ותושבי כל שאר הישובים המוכרים והבלתי מוכרים חייבים להגיע לבאר שבע, במיוחד כשאנחנו מדברים על הנשים בכפרים הבלתי מוכרים.

עאידה תומא סלימאן: חייבים להנגיש את השירות הזה לכלל האוכלוסייה, ובמיוחד לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי באופן אישי לשר העבודה והרווחה בנושא פיתוח תוכנית להכשרה בעבודה סוציאלית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים על ההצלחה שהייתה בנושא של הכשרת אחיות במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: צריך לעמוד מקרוב על מה מתוכנן בתוכנית הזו במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה גם לרשות הבדואים שמרכזת את הנושא וגם למשרדי הכלכלה והעבודה לעשות בדיקה מחודשת ואולי לקיים דיונים ספציפיים איך לשקם את שוק התעסוקה ולהחזיר לעבודה את הנשים לאחר הנסיגה שהתחוללה בתקופת הקורונה, במיוחד נשים ערביות בדואיות.

עאידה תומא סלימאן: כמובן גם צריך לדאוג לקבל מידע, מה מתכנן משרד החינוך למניעת נשירת בנות מבתי הספר, במיוחד שזה ישפיע על דור העתיד ועל אפשרויות התעסוקה של דור העתיד.

עאידה תומא סלימאן: נפרסו בפנינו בישיבה הזו הרבה יוזמות של ארגוני נשים או ארגוני שטח, שבונים על היכולות והמשאבים הטבעיים האנושיים הקיימים ועל הצלחות של פרויקטים שהמגזר השלישי יזם, והם מפעילים הרבה נשים.

עאידה תומא סלימאן: גם החלב, גם האריגה וגם החקלאות והגינות הביתיות.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן אולי שהממשלה תלמד קצת מן המגזר השלישי, לשבת איתם ולנסות לא רק ללמוד את הניסיון.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב למדתי בהרבה מקרים שניסיון העתקה מן המגזר השלישי על ידי גורמי הממשלה גרע מן השירות.

עאידה תומא סלימאן: לכן הייתי מציעה לממשלה, אם יש לכם כל כך הרבה כספים, 12 מיליון שקל, לבנות תשתית של מרכזי ריאן שמגישים שירותים, אולי כדאי להקים – אני יוצאת בקריאה להקים קרן לתמיכה ביוזמות של ארגוני החברה האזרחית, ובמיוחד ארגוני נשים, שמקדמים תעסוקה לנשים ערביות בדואיות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: להקים קרן ממשלתית כזו שתתמוך בארגונים שיפעילו את הפרויקטים הללו, יקדמו אותם וירחיבו אותם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה למשרדים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה גם לחבר הכנסת סעיד אלחרומי שיזם את היום המיוחד לנגב.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, עודד פורר, שנתן לי הזדמנות לנהל את הישיבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שנמשיך את העשייה מפה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכם.