ועדת משנה לחינוך בגיל הרך, כנסת 23, פרוטוקול מספר 1, 2020-12-23 09:30

אורלי פרומן: בוקר טוב.

אורלי פרומן: אני שמחה ואפילו נרגשת, אם כי ברגשות מעורבים שתכף נדבר עליהם, לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט, ועדת המשנה לחינוך בגיל הרך, גילאי לידה עד שלוש.

אורלי פרומן: תודה רבה לכל מי שנמצא אתנו.

אורלי פרומן: הרבה מאוד נרשמו להשתתף בדיון הזה.

אורלי פרומן: אני אומרת ברגשות מעורבים כי כולכם חיים גם את החיים הפוליטיים ולצערנו הכנסת התפזרה.

אורלי פרומן: היה לי מאוד חשוב לקיים את הדיון הזה.

אורלי פרומן: זה תחום שאני נאבקת עליו ונאבקת למענו מאז כניסתי לכנסת ומשנות היותי אשת חינוך.

אורלי פרומן: חשבתי שנכון, כהמשך לתהליך של הקמת השדולה למען הגיל הרך, הקמת ועדת משנה של ועדת החינוך שזה לא מובן מאליו, הצעת החוק שלי לחוק חינוך חינם החל מגיל שלושה חודשים עד גיל שלוש שעברה בקריאה טרומית ביום רביעי בשבוע שעבר עם 47 חברי כנסת שהצביעו בעד מול אפס מתנגדים, מכל סיעות הבית.

אורלי פרומן: זאת אומרת, זה נושא שהוא חוצה מפלגות.

אורלי פרומן: כולם מאמינים שהמהלך הנכון הוא זרקור גדול לכיוון הגיל הרך ולקיחת אחריות של המדינה על הגיל הזה.

אורלי פרומן: כמו כן, ביום שני השבוע היה דיון ראשון בהצעת החוק הזאת, דיון התחלתי אבל דיון מאוד מאוד חשוב.

אורלי פרומן: כל המהלכים האלה לא הולכים לאיבוד.

אורלי פרומן: גם כאשר הכנסת מתפזרת, הם יהיו הבסיס להמשך עבודה בכנסת הבאה.

אורלי פרומן: הצעות חוק נוספות שבעיניי משלימות את המהלך הזה, את אות ומהלך שמבחינתי הוא סוג של רפורמה בגיל הרך, זאת תוכנית לאומית לגיל הרך.

אורלי פרומן: הצעות חוק נוספות שהגשתי הם שינויים בהסדר תקופת הלידה וההורות, הארכת תקופת חופשת הלידה בתשלום לחצי שנה והיא יכולה להתחלק בין שני ההורים.

אורלי פרומן: הצעת חוק נוספת היא מיסוד של כל המקצועות של בעלי התפקידים שעובדים בגיל הרך.

אורלי פרומן: כל מי שבעיניי נכנס ועובד עם הפעוטות ועם הילדים, חייב להיות עם הסמכה רשמית כפי שתיקבע.

אורלי פרומן: זה לפתיח.

אורלי פרומן: חברים, אני רואה את התמונה הכוללת ואני מאמינה גדולה שהזרעים שנזרעו במהלך השנתיים האחרונות שלי כאן

אורלי פרומן: בכנסת ביחד עם הצהרתו של שר החינוך ושמענו אותו בשבועות האחרונים מספר פעמים מתבטא בזכות המהלך ואת מחויבותו למהלך.

אורלי פרומן: אני שמחה שנמצאת כאן לצדי היום סגנית יושבת ראש המועצה הלאומית שלנו לחינוך לגיל הרך, גברת סימה חדד, ותודה שאת אתנו.

אורלי פרומן: עוד נשמע אותך ואת עבודת המועצה בהמשך.

אורלי פרומן: כולכם כבר שמעתם אותי יותר מפעם אחת מדברת על החשיבות שאני מייחסת לגילים האלו, להשקעה בגילים האלו ואני חושבת שמדינת ישראל צריכה להפנים שזאת לא הוצאה.

אורלי פרומן: שלא ידברו אתי במושגים של הוצאה.

אורלי פרומן: גם כאשר אנחנו מדברים על תקציב, כל שקל הוא השקעה.

אורלי פרומן: יש את המחקר של הבנק העולמי שאמר שכל השקעה של שקל בגיל הרך מניבה אחר כך בין שבעה ל-16 דולר בהכנסות ממסים כאשר הפעוטות האלו יהיו אזרחים תורמים ומועילים למדינת ישראל.

אורלי פרומן: שלא לדבר על צמצום הפערים החברתיים.

אורלי פרומן: הרי היום כ-50 אחוזים מהילדים, אנחנו לא בדיוק יודעים היכן הם, האם הם בבית או במשפחתונים לא מאושרים, האם הם עם מטפלות.

אורלי פרומן: רק 23 אחוזים נהנים ממעונות היום המפוקחים, בערך כ-27 אחוזים בגנים הפרטיים כאשר בשתי המסגרות האלו נאלצים ההורים לשלם הרבה מאוד כסף לחודש.

אורלי פרומן: נזכור שזה זוג צעיר שהוא בתחילת בניית הקן המשפחתי שלו, בניית המערך הכלכלי שלו, צריך להוציא כ-3,000 שקלים לחודש – לפעמים 6,000 שקלים כי בדרך כלל יש שני ילדים בגילים האלו – אז מה זה עושה למשפחה הצעירה הזאת.

אורלי פרומן: אם אין את הכסף הזאת, מי לא יוצאת לעבודה?

אורלי פרומן: האימא בדרך כלל מתנדבת להישאר בבית ועוצרת את ההתפתחות המקצועית שלה.

אורלי פרומן: אם אנחנו נגיע למצב שהמדינה לוקחת אחריות מלאה מגיל לידה, לא רק במוסדות חינוך – ותכף נשמע את זה – אלא בכל המערך הקהילתי שמטפל בהתפתחות ילדים, הרי שנאפשר גם לנשים לצאת לעבודה, נאפשר הגדלת ההכנסה המשפחתית, מזעור ההוצאה המשפחתית על חינוך, ויותר מכל – נאפשר לכל הפעוטות במדינת ישראל הזדמנות אמיתית שווה לחינוך מקצועי, איכותי ומפוקח החל מהיום שהם נכנסים למערכת החינוך שלנו.

אורלי פרומן: כל זה בעיניי צריך להיות תחת משרד החינוך שהוא אמון על חינוך ילדי ישראל.

אורלי פרומן: כן, יש הרבה מה לעשות, יש דרך ארוכה אבל זה אפשרי.

אורלי פרומן: אם אני מסתכלת, במהלך השנים עשינו מעברים כאלה כי חוק חינוך חובה הראשוני של 1949 דיבר על מגיל חמש עד כיתה ח' אבל לאט לאט עלינו והגענו לגיל 18 וירדנו מגיל חמש לארבע ומארבע לשלוש אבל זה נעצר.

אורלי פרומן: את הפריצה הזאת אנחנו רוצים לעשות ואני מאמינה גדולה שבנחישות ובמקצועיות אנחנו נצליח להגיע ליעד הזה כך שנאפשר לכל ההורים ולכל הילדים חינוך וטיפול איכותי – כשאנחנו מדברים בגילים האלה, זה חינוך וטיפול – ונשפיע דרמטית על התפתחות טובה יותר של הילדים החל מגיל מאוד מאוד צעיר.

אורלי פרומן: אני לא נבהלת ממורכבות המהלך.

אורלי פרומן: מי ששמע כאן את הדיון ביום שני, כל אחד אמר שזה מורכב וזה קשה אבל אני לא נבהלת.

אורלי פרומן: זה אתגר.

אורלי פרומן: עשינו את זה.

אורלי פרומן: ידענו לעבור מגיל חמש לגיל ארבע וידענו לעבור מגיל ארבע לגיל שלוש.

אורלי פרומן: יש לנו הפקת לקחים מהמעברים האלה והמעבר הבא צריך להיות כבר הרבה יותר מקצועי והרבה יותר טוב.

אורלי פרומן: גם גובה התקציב לא מפחיד ולא לאיים.

אורלי פרומן: זה עניין של סדרי עדיפויות של מדינה.

אורלי פרומן: אם זה חשוב, יימצא הכסף להיות מושקע.

אורלי פרומן: בעיניי אין חשוב מזה לחוסנה של החברה הישראלית ולאחריות שלנו כלפי כל התינוקות שנולדים במדינת ישראל.

אורלי פרומן: אני מאחלת לנו הרבה הצלחה.

אורלי פרומן: אני מבטיחה לכם שאני לא אעזוב את הנושא עד שאראה את החלום שלי – עוד מאז היותי אשת חינוך ולא רק מאז היותי פוליטיקאית - מתגשם.

אורלי פרומן: לכן היה לי חשוב מאוד להקים את ועדת המשנה הזו למען הגיל הרך ולקיים את הדיון הבוקר למרות פיזור הכנסת אתמול.

אורלי פרומן: אני מאוד מאוד מודה לכם שאתם אתי ואתנו הבוקר.

אורלי פרומן: המועצה לגיל הרך, שגם זה היה צעד מאוד משמעותי בהכרזה והפנמה של מערכת החינוך ואל משרד החינוך, הוקמה בעצם על פי חוק בתשע"ז-2017.

אורלי פרומן: בפועל היא הוקמה בנובמבר 2018.

אורלי פרומן: מי שעומד בראש המועצה זה תמיד שר החינוך אבל מי שמונתה בפועל להוביל את המועצה היא סימה חדד, אשת חינוך ותיקה, מי שעמדה בראש הגיל הרך במשרד והיא אחרי הרבה תפקידים גם מהשטח דרך המחוזות עד למטה המשרד.

אורלי פרומן: כאמור, המועצה הזאת הוקמה על פי חוק ותכף סימה גם תפרט את כל הדברים.

אורלי פרומן: כאמור, אנחנו נקיים היום דיון.

אורלי פרומן: זה בעצם דיון ראשון.

אורלי פרומן: סימה, יש לנו את הזכות.

אורלי פרומן: זו פעם ראשונה - אמנם טיוטת הדוח של המועצה הוגשה כבר לשר החינוך אבל עוד לא יצאה החוצה - שנחשוף כאן את עיקרי הדוח של המועצה לגיל הרך וסביב הדברים שסימה תציג יתקיים הדיון.

אורלי פרומן: אני יודעת שהרבה רוצים לדבר אבל אני לא בטוחה שנספיק להגיע לכולם.

אורלי פרומן: נשתדל אבל בואו קודם כל נשמע את סימה באמצעות מצגת שגם אתם תוכלו לראות.

סימה חדד: בוקר טוב חברת הכנסת ויושבת ראש ועדת המשנה לגיל הרך.

סימה חדד: אני היום מתרגשת פעמיים.

סימה חדד: ראשית, על ההישגים שלך בקדנציה הזאת ועל השארת החינוך לגיל הרך על סדר היום.

סימה חדד: אני יודעת שמאז שנכנסת לתפקיד בכנסת היה לנו קשר ואת פועלת ללא לאות ואני שמחה ומתרגשת מכל אחד שפועל למען הגיל הרך.

סימה חדד: אני שמחה פעם נוספת ומודה על המקום אותו אנחנו מקבלים כאן בוועדה כדי להציג את התוכנית הלאומית של המועצה לגיל הרך שבעצם קמה בפברואר 2019.

סימה חדד: מי שמכיר את פברואר 2019 יודע מה עברה המדינה בשנתיים האלה ואילו טלטלות ובכל זאת יושבים חברי מועצה ויושבי ראש המועצה.

סימה חדד: כל שר חינוך שהיה עשה הרבה כדי להמשיך ולקדם את פעילות המועצה וזאת ההזדמנות להודות גם לחברי המועצה וליושב ראש המועצה הנוכחי והקודמים.

סימה חדד: יושב ראש המועצה שלנו שולח גם את ברכתו וגם פועל, כפי שאת אמרת, לקידום הנושא בוועדת השרים.

סימה חדד: מכיוון שדיברת על החוק, אני אציג אותו בקצרה והכי מהר שאפשר כי חשוב לי שנדבר על המהות עצמה.

סימה חדד: לצורך כך הכנו מצגת שאני מבקשת להעלות אותה.

סימה חדד: נדבר בקצרה על חוק המועצה לגיל הרך, על פעילות המועצה בשנים 2020-2019, עיקרי התוכנית הלאומית, התוכנית הלאומית היא רחבה אבל לכאן הבאתי רק את העיקר כדי שתהיה לנו המשכיות בדיון.

סימה חדד: את אמרת קודם שהשקעה בגיל הרך היא לא לטווח קצר ואכן זה מרתון.

סימה חדד: יש הרבה שמצקצקים ואומרים איך תצליחו ומה תעשו, אבל אני חושבת כמוך, בנחישות, מקצועיות ובעקביות אנחנו נצליח.

סימה חדד: אני אציין שהתחלנו לגבש בוועדת המשנה שלנו את תוכנית היישום ואני אציג את האתגרים שלנו לשנת 2021 למרות כל הקשיים.

סימה חדד: חוק המועצה לגיל הרך יוודא שאנחנו ניתן תנאים מיטביים וסביבה טיפולית נכונה.

סימה חדד: כפי שנאמר כאן, בגיל הרך, בגילי לידה עד שלוש שזה הגיל הקריטי, 80 אחוזים מהמוח מתעצם.

סימה חדד: אלה הימים הראשונים, זה חלון הזדמנויות עבור הגיל הרך ולכן חשוב לנו להשקיע כדי ליצור את התשתית לחיים הבוגרים.

סימה חדד: כמובן כל הנושא של התפתחות ילדים בגיל הרך, אני רוצה שנתייחס רגע לנושאים האלה.

סימה חדד: אנחנו מדברים הרבה מאוד על המסגרות ועל כך שמדינת ישראל משקיעה בעיקר במסגרות וכאן אנחנו מדברים על אבטחה של בריאות פיזית נפשית.

סימה חדד: הורים וקהילה.

סימה חדד: זאת אומרת, לנסות ולראות את התמונה הכוללת, מה נכון לתת לילד לקידום ההתפתחות הפיזית והרגשית שלו.

סימה חדד: כפי שאמרנו, אנחנו לא באים להחליף את משרדי הממשלה.

סימה חדד: אנחנו מייצגים את שלושת משרדי הממשלה – בריאות, רווחה וחינוך.

סימה חדד: אנחנו מייצגים את כלל המגזרים, את כלל האוכלוסיות במדינת ישראל, וכל זה כדי לקדם מדיניות לאומית.

סימה חדד: כל משרד ימשיך לעסוק בפעילות לגיל הרך אבל בהתאם למדיניות הלאומית שתיקבע במועצה.

סימה חדד: יושב ראש המועצה הוא שר החינוך.

סימה חדד: יש לנו 22 חברי מועצה שמייצגים, נציגי משרדי ממשלה שונים, רשויות מקומיות, ארגונים שונים ולכל אחד יש זיקה כזאת או אחרת לגיל הרך.

סימה חדד: חברי ועדת השרים הם בעצם שר הבריאות, הרווחה, האוצר והפנים, הם יאשרו את התוכנית הלאומית ובהתאם לזה הממשלה תתקצב.

סימה חדד: על פי החוק יש חמישה תפקידים מרכזיים: בניית תוכנית מדינית ואסטרטגית.

סימה חדד: לתאם בין כל משרדי הממשלה ואני לא צריכה לספר כאן שהמדיניות היום שהילדים מחולקים בין בריאות, רווחה וחינוך, והתיאום בין המשרדים מאוד מורכב ומאוד מסובך.

סימה חדד: שיתוף של רשויות מקומיות.

סימה חדד: הסברה כאשר אנחנו מדברים שבשנתיים האחרונות יש יותר ויותר מודעות לנושא הגיל הרך אבל אני מרגישה שאנחנו צריכים לעשות יותר ולדבר יותר על העשייה החינוכית ועל החשיבות של העשייה.

סימה חדד: הדבר המרכזי והחשוב הוא יצירת תשתית של מידע ומחקר של כל מה שקשור לחינוך ילדים צעירים מגיל לידה עד שש – נתונים, מחקרים, מחקרי שדה, מחקרי אורך.

סימה חדד: על כל הנושאים הללו אנחנו עובדים.

סימה חדד: בין חברי המועצה אתם יכולים לראות שיש לנו נציגות של משרדי הממשלה השונים – אוצר, בריאות, חינוך, רווחה – ארגוני נשים למיניהם, משרד הפנים, מעונות היום וכולי.

סימה חדד: יש ייצוג יהודי, ערבי, חרדי, ממלכתי וזאת כדי לייצג עד כמה שאפשר את כלל אוכלוסיית הילדים.

סימה חדד: בשנה וחצי-שנתיים שאנחנו פועלים השתדלנו בראש ובראשונה, בתנאים הקשים של העבודה – ואני לא אסביר מה הם התנאים הקשים – לעבוד על פי החוק.

אורלי פרומן: אני אעזור לך.

אורלי פרומן: במשך שנה וחצי שלושה שרי חינוך ולא צריך להוסיף.

סימה חדד: מה שאנחנו מחויבים בחוק, דרישות החוק של המועצה לקיים את המפגשים כסדרם ואנחנו אפילו מקיימים קצת יותר מהמפגשים שהם על פי החוק.

סימה חדד: בנינו כבר תוכנית לאומית שתכף אציג אותה בקצרה.

סימה חדד: אנחנו פועלים לקידומה ויישומה באמצעות ועדות משנה שהוקמו.

סימה חדד: ועדות המשנה מורכבות מחברי המועצה ומאנשי ציבור אחרים שיש להם זיקה לנושאים השונים.

סימה חדד: הוצאנו את הדוח השנתי של 2019 שעומד להתפרסם ולהימסר לראש הממשלה, ליושב ראש הכנסת ולוועדת השרים.

סימה חדד: אנחנו כרגע מחכים לוועדת השרים שתאשר את התוכנית ושנתוקצב על מימוש התוכנית הלאומית.

סימה חדד: מה עשינו עד עכשיו בתקופה הזאת.

סימה חדד: בהתחלה פעלנו כדי ללמוד מה יש בארץ ומה יש בעולם, כדי לדעת איך להתקדם.

סימה חדד: למדנו שבמדינת ישראל העובדות הן קצת שונות ממקומות אחרים בעולם.

סימה חדד: למשל, שפריון הילודה שונה והוא גדול כמעט פי שתיים ממדינות ה-OECD, שמדינת ישראל משקיעה יותר במסגרות חינוך מאשר בהורים וקהילה, ששירותים שונים חסרים מאוד בתוך מערכת החינוך, שהורים עובדים ולמרות ששני ההורים עובדים אחוז העוני של ילדים עניים במדינת ישראל הוא מהגבוהים ביותר.

סימה חדד: למדנו עוד הרבה מאוד נושאים שתוך כדי הלמידה שלנו ניסינו לקיים מהלכי חשיבה רחבים עם ציבור מאוד מאוד רחב, יצאנו לשיתוף ציבור כדי לשאול אותם מה ההורים רוצים ומה הם צריכים והגדרנו את עקרונות המדיניות שלנו.

סימה חדד: אמרנו לעצמנו בהתחשב בכל מה שלמדנו, לטפל בילדים, זה בעצם בשלושה מוקדים, בשלושה מעגלים: הורים ומשפחה, קהילה ומסגרות חינוך.

סימה חדד: ושוב, מהלמידה שלנו מדינת ישראל משקיעה את רוב התקציב במסגרות חינוך טיפול וגם כאן אנחנו יודעים שמערכת שלוש עד שש מתוקצבת יותר, לידה עד שלוש ברמה של איכות הטיפול עדיין זקוקה להרבה מאוד עידוד ותמיכה.

סימה חדד: כרגע אנחנו עובדים על גיבוש מינהלת.

סימה חדד: אין מינהלת, אפרופו הקשיים וכולי.

סימה חדד: אני נמצאת ונמצאים חברי המועצה בלבד ואין לנו תשתיות.

סימה חדד: הייתה לנו חברה שליוותה אותנו בתהליכים.

סימה חדד: כרגע אנחנו עובדים על הקמת מרכז מחקר באמצעות מכרז שיתפרסם בהמשך, ואני מניחה שזה יקרה כאשר תקום הממשלה כך שכרגע יש לנו בעיה.

סימה חדד: כפי שאמרתי, עבדנו בוועדות המשנה וקיימנו הרבה מאוד ישיבות בהן הצלחנו להוציא מסמך לגבי לקחי הקורונה וריכזנו את כל המלצות השר לאישור.

סימה חדד: מה שהצלחנו לעשות זה השנתי של 2019 שצריך להגיש אותו בדרך כלל עד ה-31 במארס בכל שנה ואותו הגשנו, טיוטת התוכנית הלאומית מחכה לאישור, מסמך המלצות לפעילות הממשלה בתקופות הקורונה.

סימה חדד: לא הייתה התייחסות לעניין אבל לנו יש מסמך כזה.

סימה חדד: התייחסנו לתקנות חוק הפיקוח.

סימה חדד: יש לנו גם אתר קטן בתוך האתר של המשרד וזה כי אין לנו תשתיות.

סימה חדד: עיקרי התוכנית הלאומית.

סימה חדד: כפי שאמרתי קודם, הבנו שצורכי הילדים הם עומדים במרכז ואנחנו אמורים בו זמנית לפתח שלושה מעגלי תמיכה.

סימה חדד: רק מעגל אחד, רק את המסגרות בלבד, זה לא טיפול מלא בילדים.

סימה חדד: אנחנו רוצים שיהיו לנו גם משפחה, הורות ומשפחה, מסגרות וקהילה.

סימה חדד: בואו נראה איזה רכיבים היו.

סימה חדד: 13 רכיבים שנכנסו לתוך התוכנית אותם נפרט בהמשך.

סימה חדד: לגבי הורים ומשפחה, אין בארץ מדיניות לאומית לגבי כל התפיסה של תמיכה בהורים.

סימה חדד: להיות הורה זה מקצוע.

סימה חדד: להיות הורה היום זה הדבר הכי פשוט במדינת ישראל.

סימה חדד: אנחנו רואים מה קרה בעקבות הקורונה כאשר ההורים נדרשו להישאר בבית עם הילדים כשמסגרות החינוך נסגרו.

סימה חדד: לכן הנושא של תמיכה בהורים, בהורות, הוא חלק מאוד מאוד משמעותי.

סימה חדד: להעמיד כלים ותנאים לשיפור תפקוד ההורה באמצעות מרכזים לגיל הרך, באמצעות מענים מקצועיים להורים באופנים שונים והגדלת זמן משותף איכותי להורה וילד.

סימה חדד: אנחנו רואים שבמדינת ישראל שני ההורים עובדים הרבה מאוד שעות ויש פחות איזון בין שעות פנאי לשעות הורה-ילד.

סימה חדד: זה מתבטא בנושא של חופשת לידה שאת דיברת עליה קודם.

סימה חדד: זה מתבטא בהקלה אצל מעסיקים וזה מתבטא בהרבה מאוד נושאים.

סימה חדד: לכן הנושא של הורות ומשפחה.

סימה חדד: כאן יש את שלושת הרכיבים המרכזיים אבל בתוכנית מפורטים עוד תרגומים לפרקטיקה, איך נתרגם את זה.

סימה חדד: כל הנושא של מסגרות, זאת באמת הבטחת חינוך וטיפול איכותי שעומדים בסטנדרטים.

סימה חדד: זה נכון מאוד לגילי לידה עד שלוש אבל זה נכון גם לגילי שלוש עד שש כאשר גם שם יש לנו עוד מה לעשות כי המועצה מטפלת מגיל לידה עד שש.

סימה חדד: היצע רחב של מגוון מסגרות.

סימה חדד: דרך אגב, אנחנו רואים את זה עכשיו בתקופה הזו של הקורונה כאשר הורים מבקשים להגמיש ולהנגיש מסגרות מסוגים שונים, בין אם הם נשארים לעבודה בבית ובין אם הם ממשיכים לעבוד בחוץ.

סימה חדד: אנחנו רוצים להציע ביום יום, גם מתוך המקום שחופשת הלידה היא קצרה, לתת אפשרויות אחרות כי אנחנו מאמינים שההורה והילד בשנה הראשונה, הלוואי שהייתה לנו שנת חופשת לידה, ואם כאן אין לנו, לפחות לנסות ולבדוק מה האפשרויות של גמישות במסגרות.

אורלי פרומן: באירופה זה מאוד מקובל.

סימה חדד: נכון.

סימה חדד: כל הנושא של קידום רציפות במעברים, נושא שאת בוודאי מכירה מקרוב.

אורלי פרומן: לכן זה צריך להיות במקום אחד.

סימה חדד: כן.

סימה חדד: כדי לראות את הרצף החינוכי.

סימה חדד: זה לגבי הורים ומשפחה ומסגרות.

סימה חדד: לגבי הקהילה.

סימה חדד: אנחנו רואים מקום חשוב מאוד של הקהילה עצמה.

סימה חדד: הרשויות המקומיות יודעות לראות מי האוכלוסייה בה הם מטפלות וגם שם ברוב הישובים עובדים מגיל שלוש עד שש.

סימה חדד: יש היום הרבה מאוד רשויות שהתחילו להתייחס למערך כרצף חינוכי, מגיל לידה עד שש וממנים אדם שנמצא שם, מתכלל יישובי או מישהו שרואה את כלל הילדים על הרצף החינוכי בהמשך לתוכניות שונות עושות את זה כמו התחלה טובה וכולי.

סימה חדד: אנחנו מדברים על קידום שירותי בריאות ורפואה מונעת בקהילה עצמה.

סימה חדד: יש כאן משמעות לאיתור מוקדם.

סימה חדד: יש כאן משמעות למתן מענים מוקדמים וככל שאנחנו נותנים מענה מוקדם, אנחנו מצמצמים את הפערים בהמשך.

סימה חדד: כמובן שהמעקב המקצועי – את דיברת על מטפלים, אני מניחה שדיברת על המטפלים במעונות – הרבה מאוד פעמים אנחנו נוטים לאתר ילדים.

סימה חדד: לא תמיד אנחנו נותנים את המענה של הטיפול ויש לנו בעיה גם עם סוגיית הטיפול בילדים.

סימה חדד: לאתר זה לא מספיק.

אורלי פרומן: בהיבט הזה התכוונתי למטפלים באופן רב משמעי כי אנחנו רואים מה קורה עם ילדים שמאובחנים בגילים היותר מאוחרים.

אורלי פרומן: האחוזים הולכים עולים.

אורלי פרומן: לדעתי חלק מזה בגלל חוסר איתור וטיפול בשלבים מאוד מאוד מוקדמים, כאלה שעליהם אנחנו מדברים.

סימה חדד: לדעתי איתור יש ולפעמים צריך להיזהר מאיתור יתר.

אורלי פרומן: אבל טיפול.

סימה חדד: טיפול אין.

סימה חדד: אין טיפול וגם זאת סוגיה שצריך לטפל בה.

סימה חדד: כל הנושא של איתור מוקדם של טיפול במצבי סיכון ומצוקה.

סימה חדד: אמרנו קודם שיש הרבה ילדים, אחוז גבוה של ילדים עניים וגם מצבי סיכון או מצוקה.

סימה חדד: היום מקובל בעולם שהנגשת סביבה בטוחה ומותאמת לילדים - הם קוראים לזה גובה 95 – זה מאוד משמעותי ויש רשויות שכבר מאמצות את זה ועושות דברים נפלאים.

סימה חדד: שוב, תנסו לחשוב בראייה כוללת אם כל הרכיבים האלה פועלים לטובת צורכי הילד, באיזה סביבה הוא גדל ומה הוא מקבל.

סימה חדד: כמובן שקיום מערכים מקצועיים לתמיכה וליווי של ההורים ושעות פנאי.

סימה חדד: גם את זה ראינו בתקופה הזאת של הקורונה – היכן, מה עושים ואיך מסתדרים עם הילדים, עם שעות הפנאי וכולי.

סימה חדד: אלה הרכיבים המרכזיים שלנו.

סימה חדד: לוחות הזמנים.

סימה חדד: אני לא יודעת אם את רוצה שניכנס לזה.

אורלי פרומן: לא כרגע.

אורלי פרומן: אנחנו רק רוצים שזה ירה.

סימה חדד: יש שם חלוקה לוועדות.

סימה חדד: פיצלנו את זה אבל נלך לאתגרים שלנו.

סימה חדד: האתגר המרכזי שלנו היום הוא הקמת ועדת שרים.

סימה חדד: ברגע שתהיה ועדת שרים לענייני הגיל הרך – כך היא נקראת, ענייני הגיל הרך – אני מניחה שיניחו את הגיל הרך על סדר היום הלאומי.

אורלי פרומן: את ועדת השרים צריך למנות שר החינוך.

סימה חדד: שר החינוך צריך לזמן.

סימה חדד: הוא לא ממנה.

סימה חדד: הוא פועל כרגע לעשות את זה ואני מקווה שנספיק בתקופה הזאת.

סימה חדד: אני חושבת שזה אחד האתגרים המרכזיים שלנו.

סימה חדד: אתגר נוסף הוא לפרסם את דוח 2019 ובהמשך את דוח 2020.

סימה חדד: האתגר השלישי המרכזי שאני לא רואה כאן, אבל את יכולה להבין, זה הנושא של הקמת המינהלת.

סימה חדד: כרגע אין לנו תשתיות, אין לנו מינהלת ואנחנו רוצים להתמסד ולהתמצב.

סימה חדד: לכן זה חשוב לנו.

סימה חדד: אנחנו נשתדל לעשות זאת, אני מקווה, ברבעון הראשון עד כמה שניתן בתנאים הקיימים.

סימה חדד: אני רוצה לומר שוב שכל גוף שמקדם את הגיל הרך, תומך בגיל הרך, אנחנו נחבור ונסייע ויחד נתחזק כדי להניח את הגיל הרך על סדר היום הלאומי.

סימה חדד: שוב תודה לך, תודה ליושב ראש המועצה שנגיש לנו ולחברי המועצה.

אורלי פרומן: בשקף הזה סיימת את דבריך, הקמת ועדת שרים כדי להניע את כל המהלך, אישור ותקצוב התוכניות והקמה והפעלה של מינהלת שתתחיל להניע את כל המהלך.

אורלי פרומן: סימה, המון המון תודה ויישר כוח גדול לך ולכל חברי המועצה על העבודה.

אורלי פרומן: רבים רוצים לדבר, אז בבקשה כל אחד יתמצת את דבריו וידבר שלוש דקות.

אורלי פרומן: פרופסור קלודי טל ממכללת לוינסקי.

אורלי פרומן: תציגי את עצמך.

קלודי טל: שלום.

קלודי טל: אני ראש התוכנית לתואר שני בחינוך לגיל הרך במכללת לוינסקי לחינוך.

קלודי טל: האמת היא שצמחתי מבחינה מקצועית מהכשרת גננות ומטפלות ומנהלות במעונות יום במסגרת משרד העבודה והרווחה.

קלודי טל: הייתי רוצה להתמקד בכמה עיקרים.

קלודי טל: אני חושבת שסימה התייחסה לדברים המרכזיים.

קלודי טל: אני חושבת שהמבחן הוא ביישום ומה שחשוב זה שלא רק נתמקד בהקמת מעונות יום כדי שיהיה מקום ליותר ילדים אלא שנתמקד באמת גם במסגרת החינוך באיכות המחנכות ובתנאי העבודה שלהן.

קלודי טל: אני חושבת שהמציאות הקיימת היום מזמנת לילדים איכות טיפול ירודה במיוחד וחשוב מאוד לשים על ה את הדגש.

קלודי טל: אחד הפתרונות שהצעתי, וראיתי שבאמת בהצעות של סימה זה בא לידי ביטוי, זה לחייב כל מי שעובד עם ילדים, גם מטפלות במעונות יום וגם סייעות בגני ילדים, לעבור הכשרה מינימלית של גננות מוסמכות.

קלודי טל: כלומר, זה היה אחד השלבים לקראת אקדמיזציה של ההכשרה של הגננות אבל הכשרה מסודרת ומוכרת על ידי משרד החינוך.

קלודי טל: להשוות בין תנאי ההכשרה של כוח העבודה במסגרות החינוך לידה עד שלוש למסגרות החינוך שלוש עד שש.

קלודי טל: אני חושבת שזה ישים וזה הכרחי למרות שזה יקר.

קלודי טל: הדבר הנוסף שמתחייב זה שינוי תנאי העבודה של העובדות במעונות היום כדי שיתאימו לתנאי העבודה בגני הילדים, גם גודל המשרה וגם מספר הילדים ואחריותם צריכה להיות הרבה יותר קטנה מאשר היום.

קלודי טל: רציתי להציע את הפתרון הזה של גננת מוסמכת.

קלודי טל: כל אשת מקצוע שעובדת עם ילדים, לא חשוב מהו הגי, מגיל לידה עד שש, תקבל הכשרה מינימלית של גננת מוסמכת.

קלודי טל: זה הרעיון שרציתי לקדם ואני כרגע אסתפק בזה.

אורלי פרומן: פרופסור אבי שגיא שוורץ מאוניברסיטת חיפה.

אבי שגיא שוורץ: תודה רבה.

אבי שגיא שוורץ: בוקר טוב.

אבי שגיא שוורץ: אני מברך ומודה על המפגש הזה למרות שאנחנו בתקופה מאוד מאוד בעייתית.

אבי שגיא שוורץ: אני חבר במועצה לגיל הרך, אחד משני נציגי האקדמיה.

אבי שגיא שוורץ: אני רק רוצה לחזק את כל מה שסימה העלתה.

אבי שגיא שוורץ: סימה ייצגה בצורה מאוד מפורטת את כל העבודה ואני לא אחזור על כל הדברים כי אני שותף לכל מה שקורה.

אבי שגיא שוורץ: אני רוצה לציין שבאמת בתוך כל המגבלות נפל בזכותי לעמוד בראש ועדת המשנה למידע ומחקר.

אבי שגיא שוורץ: אנחנו מתקדמים מאוד מאוד.

אבי שגיא שוורץ: יש כבר טיוטה של מסמך ואני מאוד מקווה שבקרוב המסמך הזה יהיה מוכן, שוב, בתוך כל האילוצים שתוארו כאן, גם הנושא של הקמת המרכז הלאומי למידע ומחקר יבוא לידי ביטוי כי אני חושב שמרכז כזה הוא חלק מהחוק כפי שאנחנו יודעים, זאת חובת המועצה להקים אותו, אבל מעבר לפן הפורמלי של החוק, אני חושב שחלק מאוד מאוד משמעותי מכל מיני דברים שעשינו עד היום ושנוכל להמשיך לעשות, זה להנגיש למועצה, להנגיש לכנסת, להנגיש לממשלה, להנגיש לציבור, להנגיש להורים את המידע הכי עדכני שיש בתחום של הגיל הרך.

אבי שגיא שוורץ: אני אסתפק בזה כיוון שסימה אמרה את כל הדברים.

אבי שגיא שוורץ: תודה רבה על ההזדמנות.

אורלי פרומן: תודה לך על עבודתך.

אורלי פרומן: הייתי רוצה לשמוע את דוקטור עדינה יוסף מתחום הרפואה.

עדינה יוסף: תודה רבה על השיתוף.

עדינה יוסף: זה לא מובן מאליו שמקיימים את הדיון הזה בימים אלה.

עדינה יוסף: אני מחזקת את סימה.

עדינה יוסף: הפעילות הבין-משרדית של משרד החינוך, משרד הבריאות ומשרד הרווחה בתחומי הגיל הרך היא מאוד הדוקה.

עדינה יוסף: אנחנו עובדים ביחד בנושאים שונים, גם בנושא איתור, ואנחנו מנסים לעשות שיתוף בין האיתור לשני הצדדים.

עדינה יוסף: יש את המענה של הגיל הרך, את המערך האוניברסלי של טיפות החלב שהיא מסגרת מאוד לא מאיימת מבחינת רפואה ולכן החיזוק של הגיל הרך אצלנו הוא הדגש בפעילות של טיפות חלב, בין היתר איתור בעיות גדילה, חיסונים ובעיות התפתחות בגיל הרך עם הזרועות בתחום מערכת הבריאות של ההפניות לקופות, לגורמים הרפואיים, לרפואה הקהילתית ולמכונים להתפתחות הילד למתן המענה.

עדינה יוסף: שיתופים נוספים שיש לנו הם עם משרד הרווחה בנושאים של תינוקות ופעוטות במצבי בריאות חריגים ואנחנו חושבים שבהחלט חלק מהעבודה המשותפת תהיה כזאת שתוכל לתת גם לתינוקות עם לקות בריאותית כזו או אחרת את ההזדמנות לחינוך כבר בגיל הרך, מה שהיום לילדים עם בעיות רפואיות לא ניתן בצורה מסודרת.

עדינה יוסף: זה מאוד חשוב לנו.

עדינה יוסף: תינוק עם סוכרת נעורים היום לא מקבל את המענה במסגרת מערך של מעונות היום ואנחנו חושבים שהשיתוף הזה יאפשר גם לילדים האלה, שחוץ מהבעיה הרפואית הזאת הם יכולים להיות ילדים נהדרים, מפותחים היטב וחברים טובים ובאותה מידה יינתן המענה למשפחות כך שלא ישותקו משפחות שלילדים שלהן יש איזו בעיה רפואית בגיל הזה.

אורלי פרומן: שאלה.

אורלי פרומן: לאחרונה הנושא עלה בדיונים של ועדות שונות בכנסת.

אורלי פרומן: לפעמים כמו שסימה אמרה חלק מהבעיה היא לא בעיה של איתור.

אורלי פרומן: הבעיה היא לקבל טיפול זמין בזמן אמת.

אורלי פרומן: לפעמים לקלינאיות תקשורת צריכים לחכות חצי שנה ולפעמים יותר וכך גם לגבי סוג טיפולים אחר.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים שכל חודש בגילים האלה הוא קריטי.

אורלי פרומן: האם מן הצד שלכם גם נבחנת – אתם, משרד הבריאות, קופות חולים, כל נותני מערך השירותים לילדים – איזושהי התייעלות בתחום הזה?

אורלי פרומן: הטיפול צריך להיות מיידי.

אורלי פרומן: ברגע שאותר הילד או הפעוט, הוא צריך לקבל את הטיפול המתאים.

עדינה יוסף: אנחנו מודעים לבעיה ומודעים לאיחור למרות שאני לא רוצה לקרוא לזה איחור כי זה לא בהכרח איחור ולא בכל המקרים.

עדינה יוסף: נעשים ונעשו לאורך השנים מאמצים מאוד גדולים להכשרת קלינאי תקשורת – נתת את הדוגמה הזאת וזה באמת מוקש הקשה ביותר במענה לילדים שמאותרים עם הבעיות – ונעשתה פעילות מאוד רחבה של הגדלת מספר המקומות במכללות ובאוניברסיטאות בחוג לקלינאיות תקשורת למשל.

עדינה יוסף: זה מתקדם.

עדינה יוסף: זה עוד לא הגיע לאן שאנחנו רוצים.

עדינה יוסף: לא באתי מוכנה עם מספרים לגבי השינוי אבל אני יודעת שיש עלייה ואני יודעת שיש שיפור במספרים, יש הגדלה של מספר המסיימות את המכללות והאוניברסיטאות בתחום הזה של קלינאיות תקשורת.

עדינה יוסף: אני לא יודעת לומר מספר.

עדינה יוסף: באותה נשימה אני רוצה לומר שנכון שקופות החולים אחראיות למענה ולטיפול אבל כמו שמשרד החינוך משופשף, מודע ויודע שניתן לתת מענה גם במסגרת הפעוטון והמעון, אפשר יהיה לעשות שיתופי פעולה, הרחבה ומתן איזשהו מענה גם במסגרות לגיל הרך, במסגרות החינוך.

עדינה יוסף: במסגרות החינוך מעסיקים אנשים פרה-רפואיים וחלק מהמענה של הטיפול הפרה-רפואי של קלינאיות תקשורת, גם ריפוי בעיסוק וגם מענה רגשי, ניתן במסגרת הלימודים כשהיום מדובר על החינוך בגנים ובבתי הספר.

עדינה יוסף: אני לא באה לומר שלא צריך להכשיר ולהעסיק קלינאיות תקשורת כדי שהמענה במכונים להתפתחות הילד יהיה יותר יעיל מכפי שקיים כיום אבל אני חושבת שבאותה נשימה אפשר לומר בואו נעבוד גם במקום הזה של איזשהו מענה גם אם הוא חלקי, אבל הוא יכול להיות יותר זמין ויעיל ליותר מילד אחד אם זה יינתן במסגרת המעון.

אורלי פרומן: בהחלט.

אורלי פרומן: אנחנו חושבים שכל הנושא של טיפולים מותאמים בזמן אמת, זה חלק מאוד מאוד משמעותי בהתפתחותן של הפעוטות.

אורלי פרומן: אני מסתכלת על האחוזים של הילדים שמאובחנים לכיוון של חינוך מיוחד כזה או אחר ומשהו לא מסתדר לי.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שאלה המספרים.

אורלי פרומן: אנחנו חייבים ללכת אחורה ולומר היכן פספסנו בדרך.

אורלי פרומן: לכן למערך הבריאותי יש תפקיד מאוד מאוד משמעותי ואני מודה לך היית אתנו.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: אנחנו ממשיכים.

אורלי פרומן: נמצאת אתנו עורכת הדין קרן אוחנה איוס.

קרן אוחנה איוס: שלום לכולם.

קרן אוחנה איוס: אני יושבת ראש פורום הגנים הפרטיים במשותף עם חנן ועם רותי.

קרן אוחנה איוס: אני מאוד שמחה על התכנסות הוועדה בפעם השנייה ועל התוכנית.

קרן אוחנה איוס: אני חייבת לציין בגילוי נאות שאני שותפה לעבודה במועצה לגיל הרך יחד עם הקואליציה לגיל הרך ואני חושבת שהדברים שנעשים מבורכים.

קרן אוחנה איוס: בהמשך לדיון הקודם, היו דברים שהיה חשוב לנו מאוד לומר כמו למשל שאנחנו בתהליך של אבולוציה.

קרן אוחנה איוס: אני מניחה שכולם רואים את ההתקדמות ואת הדרך על אף שב-70 שנות קיום, עושה רושם שזה בצעדים קטנים.

קרן אוחנה איוס: אבל השנתיים האחרונות הביאו דינמיקה מאוד טובה ומהירה באמצעות חוק הפיקוח, חוק המצלמות, אישורים ראשוניים, עבודה מול משרד העבודה והרווחה ובכלל שיתוף פעולה בין המגזר הפרטי לציבורי כל מה שקשור בחינוך ילדים לגיל הרך.

קרן אוחנה איוס: יחד עם זאת, אני חושבת שהמקום של שילוב, שטח ופרקטיקה מהמגזר הפרטי, הורים, אנשי חינוך וצמצום הפער בין הרצוי למצוי, הוא הכרח.

קרן אוחנה איוס: אני רואה התכתבויות ושומעת את הקולות ואת השיח בכל מה שקשור להכשרות, לכותרות, לתעודות, להסמכות וכולי ואנחנו יודעים שמדובר כאן בשוק קיים.

קרן אוחנה איוס: זה לא שמישהו מנקה את השולחן ומתחיל מאפס.

קרן אוחנה איוס: אני מזכירה לכם ש-77 אחוזים מהילדים מתחנכים במגזר הפרטי ואנחנו כאן.

קרן אוחנה איוס: כמו שאתם רואים, אני בגן ילדים, אני במקרה לא גננת מייצגת כי אני מחזיקה תארים מתקדמים, אבל ככל שאנחנו נפנה ברמה מאוד גבוהה לאקדמיה, אנחנו נייצר קודקודים ולא אנשים עובדים.

קרן אוחנה איוס: אנחנו לא צריכים את כולם רופאים, אנחנו צריכים גם אחיות, ואנחנו לא צריכים את כולם רמטכ"לים, אנחנו גם צריכים חיילים בשדה קרב, ולכן אני חושבת שככל שנעשה את הדברים בצורה מודולורית, כזאת שמאפשרת הכלה והטמעה של האנשים שכבר נמצאים באמצעות הכלים שניתנו – אי רישום פלילי, מבחני אישיות, מבחנים בפרקטיקה, יועצות חינוכיות בתוך הגנים – כך זה יעבוד יותר.

קרן אוחנה איוס: לעניין חוק חינוך חינם מגילי לידה עד שלוש.

קרן אוחנה איוס: כאימא לילדים אני מברכת.

קרן אוחנה איוס: כמי שמחזיקה גן ילדים פרטים, אני חייבת לומר שזה מאוד מפחיד אותי מכיוון שככל שהזמן עובר, אנחנו מרגישים שמי שמשלם את המחיר בסופו של דבר, זה הענף הזה שנקרא גנים פרטיים.

קרן אוחנה איוס: אם אנחנו מסתכלים על מדינות מתקדמות – פינלנד, אירלנד, נורבגיה, ארצות הברית – אנחנו רואים שבמדינות דמוקרטיות נאורות עדיין נשמרת להורה הזכות לבחור את החינוך בו יתחנך ילדו, אפשר לבחון חלופות כמו למשל ואוצ'רים, הטבות במס, הקלות, הזרמת הכסף לתוך המסגרות שגם כך הפכו להיות מסודרות וממוסדות באמצעות האישורים של משרד העבודה והרווחה.

קרן אוחנה איוס: אני כן חושבת שכדאי לקרב גם את הגנים הפרטיים לשולחנות משא ומתן, כן להכניס את המקום הזה של שטח קיים.

קרן אוחנה איוס: שאלת אתמול בדיון על חוק הפיקוח מהיכן יבוא הכסף.

קרן אוחנה איוס: אני יכולה להגיד לך שהכסף כבר כאן.

קרן אוחנה איוס: הגנים הפרטיים שכבר עובדים ועשו קורסי עזרה ראשונה מכיסם, שעשו התנהלות בטוחה מכיסם, שהכשירו את האנשים מכיסם – הכסף הוא כבר כאן.

קרן אוחנה איוס: אין צורך לעשות שוב אותו הדבר ושוב מאותו הדבר ושוב לבזבז משאבים או כלים אנחנו כבר הכשרנו.

קרן אוחנה איוס: אנחנו כבר בחצי הדרך.

קרן אוחנה איוס: אני כן חושבת שכדאי להשתמש.

קרן אוחנה איוס: אני חושבת שיש המון מסגרות טובות במגזר הפרטי שיכולות להיות אור, דגל ונס לתוך מהלך כזה.

קרן אוחנה איוס: בכל אופן, אני מברכת את הוועדה ואותך על התקדמות מטורפת בכל מה שקשור בהשמת גילי לידה עד שלוש על סדר היום הציבורי.

קרן אוחנה איוס: תודה רבה.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: אני רוצה לסבר את האוזן לגבי דברים שאני בוודאי אמרתי בדיון הקודם.

אורלי פרומן: החוק הוא חוק חינוך חינם, כך אני חושבת מכל הטעמים ואני לא אפרט שוב.

אורלי פרומן: לא דיברנו על אופן היישום כי יש הרבה יותר מדרך אחת איך ליישם את זה ובוודאי אמרתי שיש הרבה חכמה שנמצאת בשטח, הן במעונות המפוקחים שמופעלים על ידי הרשתות, הן על ידי הגנים הפרטיים – ואני מכירה את כל הארגונים – ואכן יש הרבה חכמה וניסיון בשטח.

אורלי פרומן: לא דיברנו על הדרך.

אורלי פרומן: על הדרך תצטרך לשבת המינהלת של סימה, אם יחליטו שזה הכיוון או אפילו בין חינוך חינם לבין סבסוד מאוד גבוה שיאפשר להרבה יותר כך שכל הילדים מבחינתי יוכלו לבחור מסגרות מקצועיות עם אנשי מקצוע שיחכו להם שם.

אורלי פרומן: הדיון שהיה לא דיבר על ה-איך אלא דיבר על המהות ועל העיקרון של מדינה שלוקחת אחריות מגילי לידה עד גיל שלוש.

אורלי פרומן: מי כמוך, קרן וחברותיך שעוסקות בגנים הפרטיות, ביחד עברנו תקופה מאוד מאוד קשה עם התקופה של הקורונה שהציפה הרבה מאוד בעייתיות בהתנהלות המסגרות ואתם שילמתם מחירים מאוד יקרים.

אורלי פרומן: אפשר למנוע את כל זה ועדיין להתבסס על אנשי המקצוע, על הניסיון ועל השטח.

אורלי פרומן: על הדרך נחליט בבוא היום.

אורלי פרומן: כאשר אנחנו מדברים על כלל הילדים, בתוך כלל הילדים יש גם קבוצה של ילדים עם צרכים מיוחדים ואני רוצה שיישמע גם קול ההורים בתחום הזה.

אורלי פרומן: עורכת הדין רויטל לן כהן, בבקשה.

רויטל לן כהן: בוקר טוב.

רויטל לן כהן: ראשית, תודה רבה על הדיון החשוב הזה ועל הוועדה המאוד חשובה הזאת.

רויטל לן כהן: לאורך שנים רבות אנחנו פונים ומסבירים את החשיבות במה שנקרא בעולם ארלי אייג' טרוונשן שזאת ההתערבות בגיל הצעיר, שזו גם היכולת לראות את הילדים שלנו מגילים מאוד צעירים בעין מקצועית וגם היכולת לתת שירותים וטיפולים בצורה שהיא צורה הוליסטית.

רויטל לן כהן: ברור שכאשר יש הורה שיש לו את האמצעים לטפל בילד וגם את הידע להבין מה הוא רואה לפניו, יש יכולת לעזור לילדים בגיל צעיר אבל אלה לא רוב הילדים.

רויטל לן כהן: הרבה פעמים גם הורה שמבין שיש קושי אצל הילדים שלו, לא מסוגל מבחינה כלכלית או מבחינת האמצעים האחרים שיש בפניו לעזור לילדים.

רויטל לן כהן: התוצאה אחר כך היא עומס מאוד גדול גם על מערכת החינוך החל מגיל שלוש וגם על המערכת התומכת, שהיא גם מערכת הרפואה וגם המערכת המשקמת.

רויטל לן כהן: האפשרות להסתכל על הילד מגיל לידה תאפשר גם לילדים להתפתח בצורה טובה יותר וגם למדינה להיערך בצורה טובה יותר.

רויטל לן כהן: חשוב לי לומר שאם אנחנו מדברים על התחום הזה של הילדים עם המוגבלויות או ילדים שזקוקים למענים נוספים, כדאי להבין שהמטרה היא לא רק לאפשר להם להיות אלא גם באמת להסתכל על זה בצורה מערכתית ולתת את הטיפולים.

רויטל לן כהן: כיום למשל במשרד החינוך בגילי שלוש וארבע, לא כל הילדים זכאים למעטפת כוללת למרות שהחוק הורחב וחל גם על ילדים בגילי שלוש וארבע אבל בפועל המערכת לא נותנת לכל הילדים את המעטפת הנרחבת ולכן אנחנו נשארים באותו מקום.

רויטל לן כהן: לכן חשוב לי לומר שהמטרה היא לא רק לאפשר להם להיות חלק מהמערכת אלא גם להסתכל על זה בצורה כוללת ולתת להם את הטיפולים להם הם זקוקים.

רויטל לן כהן: חשוב לי לומר שאחד מהדברים שחייבים לתת עליהם את הדעת אלה הן מסגרות קטנות יותר וכפועל יוצא מזה, בהמשך, הקטנת המסגרות הקיימות של גילי שלוש ומעלה.

רויטל לן כהן: מאוד קשה לראות את הילדים, לתת לילדים את מה שהם רוצים ואת מה שהם צריכים כאשר מדובר במסגרות מאוד גדולות.

רויטל לן כהן: זה מייצר ילדים שנופלים בין הכיסאות וילדים שהופכים להיות שקופים למערכת כי ילד שמחצין את הקשיים שלו, הוא ילד שרואים אותו אבל חלק מהילדים לא מחצינים את הקשיים שלהם ואז פשוט לא רואים אותם.

רויטל לן כהן: לגבי זמינות אנשי המקצוע.

רויטל לן כהן: שמעתי את אחת הדוברות לפני שמדברת על כך שיש כיום יותר מקומות ללימודים של קלינאיות תקשורת אבל הבעיה היא לא רק בהגדלת ההיצע אלא הבעיה היא שכיום בשירות הציבורי השכר אינו ראוי, לחלוטין נמוך, וכתוצאה כך גם אם יש אנשי מקצוע בשטח, הם לא מגיעים לשירות הציבורי.

רויטל לן כהן: אי אפשר לדבר על החינוך והטיפול בילדים שלנו בלי לתת את הדעת גם על שכר ראוי.

רויטל לן כהן: אני רוצה לתת דוגמה.

רויטל לן כהן: יש כיום מאבק של הפסיכולוגיה הציבורית מאחר ובמשרד הבריאות החליטו לצמצם או להפסיק לחלוטין את המלגות לפסיכולוגים מתמחים.

רויטל לן כהן: זה חלק מהבעיה אם אנחנו מעוניינים לתת לילדים שלנו את השירותים המתאימים כדי שכמו שגברתי אמרה נוכל להתייחס לזה כהשקעה לטווח הארוך, אנחנו לא יכולים לצמצם את השירותים שיש אלא אנחנו חייבים להגדיל אותם.

רויטל לן כהן: זה אומר גם תקנים.

רויטל לן כהן: כדי להגדיל את השירות הציבורי, התקנים והשכר יהיו חייבים לקבל התייחסות.

רויטל לן כהן: אני באמת מודה מאוד על הראייה הכוללת, על ההסתכלות גם על כלל הגילים וגם על כל הילדים, על כל המגוון שלהם, ואני מודה מאוד לוועדה ולגברתי יושבת הראש על זכות הדיבור.

רויטל לן כהן: תודה רבה.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: הזכרת את הפסיכולוגית.

אורלי פרומן: נועה פורת חיים, בבקשה.

אורלי פרומן: שותפים שלנו לכל תהליכי ההתפתחות והחינוך.

נועה פורת חיים: שלום.

נועה פורת חיים: תודה רבה.

נועה פורת חיים: אני באמת מחזקת את דבריה של רויטל.

נועה פורת חיים: אני חושבת שאני מאוד אשמח להסביר בדיוק מה התפקיד של הפסיכולוגים בתוך המעונות.

נועה פורת חיים: הרבה מהדברים שדיברתם עליהם עכשיו, הם דברים שהמענה יכול להינתן על ידי פסיכולוגים כפי שזה ניתן בגילי חמש, שש ובבתי הספר.

נועה פורת חיים: דיברתם על איתור של ילדים כדי לתת להם את המענה.

נועה פורת חיים: הפסיכולוגים שנמצאים בתוך המסגרות – וקיימות הרבה מאוד מסגרות ברשויות בארץ שלקחו את החינוך לגיל הרך ומיישמים תוכניות כאשר פסיכולוגים נמצאים האלה – מאתרים את הילדים, נותנים להם אפילו תוכניות התערבות בתוך הגן, הדרכה לגננת מה לעשות כדי שלא ייווצר פער כזה שבסופו של דבר נצטרך להפנות את הילד למכונים להתפתחות הילד לטיפול מקצועי.

נועה פורת חיים: הרבה פעמים אנחנו יכולים בעזרת הכוונה וליווי נכון של הגננת, אנחנו יכולים לעזור כבר בתוך הגן לצמצם את הפער.

נועה פורת חיים: גם מתן ליווי להורים.

נועה פורת חיים: דיברתם על כך שההורים היום לא מקבלים כל הדרכה.

נועה פורת חיים: כפסיכולוגית בגנים, אני נותנת ליווי והדרכה לכל הורה שפונה אלי ולפעמים אפילו כדי להחזיר אותו לנתיב הנורמטיבי ואז הוא ממשיך ומתקדם בצורה מיטבית.

נועה פורת חיים: אם כן, יש לנו את האיתור ויש לנו את ההדרכה.

נועה פורת חיים: העבודה של הגננות היא עבודה מאוד מאוד שוחקת.

נועה פורת חיים: גם אם ניתן להן את ההדרכה בעזרה של הרצאות ולימודים, קשה מאוד ללמד לצורך העניין האכלה, איך מאכילים תינוק.

נועה פורת חיים: אנחנו בליווי אינטנסיבי והדרכה שוטפת בתוך הגן, אנחנו נמצאים שם להסביר, ללוות ולקדם את התהליכים הרגשיים וההתפתחותיים של הילדים.

נועה פורת חיים: אנחנו מאוד מאוד מבקשים שבכל התהליכים האלה של הגיל הרך, להכניס גם את אנשי המקצוע, את הפסיכולוגים שעובדים בשטח, שעובדים במכונים להתפתחות הילד, שמכירים לעומק גם את האבחון, גם את ההערכה, גם את העבודה המערכתית, כדי שנוכל גם לעזור לבנות תוכניות מיטיבות שקיימות היום בשטח.

נועה פורת חיים: יש גם יוזמות של רשויות מקומיות שאנחנו מאוד מאוד מברכים אבל אני בהחלט רוצה שזה יהיה כתוכנית לאומית שנוכל להצטרף ולתת את הדעת.

נועה פורת חיים: שלחנו הרבה ניירות עמדה שמסבירים את הכוונה שלנו, מהי הדרכה פסיכולוגית, מה זה ליווי רפלקטיבי, איך אנחנו מבינים את הילד, מה הוא אומר לנו ובתקווה גם נוכל למנוע את ההתעללות הבאה.

אורלי פרומן: תודה רבה על דבריך.

אורלי פרומן: אין לנו ספק שלתחום שלך, לפסיכולוגים, יש תפקיד מאוד משמעותי כמו אגב גם לעוד בעלי מקצוע.

אורלי פרומן: לצערנו גם במערכת הפורמלית היום של גילי שלוש עד 18, או שהם לא מתוקננים או שהם לא מתוקננים מספיק.

אורלי פרומן: למשל, עובדים סוציאליים – אין תקן כזה של עובדת סוציאלית בבית ספר או לרשות צוות חינוכי בגני ילדים או בגנים לפעוטות.

אורלי פרומן: מטפלים למיניהם שצריכים – והזכירה את זה קודם הרופאה שדיברה – שהם צריכים להיות חלק מהמערך הטיפולי הנגיש והזמין בגן.

אורלי פרומן: אחת הבעיות – וכאן אני פונה סימה למינהלת ולשלבי היישום שיהיו – היא שמערכת החינוך היא לא רק אנשי הוראה וזאת לא רק הגננת.

סימה חדד: זה מה שאנחנו אומרים.

אורלי פרומן: אני יודעת שזה מה שאתם אומרים אבל אתם יודעים שאחר כך מתחילים לשחק עם המספרים.

אורלי פרומן: הראשונים להיות מקוצצים בתקנים כי אי אפשר ללמד מתמטיקה בלי המורה למתמטיקה אבל מבחינתי פחות שעה מתמטיקה ופחות שעה ספרות ויותר מערך היקפי שעומד לרשות הצוותים החינוכיים ובוודאי לטובת הילדים.

אורלי פרומן: זה סוג של מהפך שנצטרך לעשות במלחמה כי זה לא מובן מאליו היום במערכת.

סימה חדד: אני רוצה לומר תודה רבה לכל הדוברים.

סימה חדד: אני מסכימה.

סימה חדד: היום אנחנו הצגנו רק את ראשי הפרקים של התוכנית הלאומית אבל כל הנושאים האלה נמצאים בפירוט בתוכנית.

סימה חדד: כלל מערך התמיכה הזה במעונות ובגנים.

סימה חדד: אנחנו מדברים על פערים גדולים אבל ההתייחסות היא באמת למערך תמיכה, גם לצוותים החינוכיים וגם לילדים מגיל צעיר מאוד.

סימה חדד: כל הנושא שדיברנו על איתור, שיהיה גם איזשהו צוות שיסייע – כפי שנאמר כאן – לגננות או למטפלות בשלב הראשוני כי אנחנו מאמינים שהאיתור המוקדם הזה, לפעמים גננת או מטפלת יכולה לסייע בתיקון.

סימה חדד: דובר כאן על רפואת ילדים.

סימה חדד: חשוב לי לומר שגם בתוכנית אנחנו מדברים על רופאי ילדים, מומחיות לרופא ילדים, שמלווה את הילד מגיל צעיר וגם הוא זה שעוקב אחרי התפתחותו ואחרי זה שההורים אכן לוקחים אותו לטיפול.

סימה חדד: זה שהוא אותר, זה עדיין לא אומר שההורים חושבים שהוא צריך לעשות את זה.

סימה חדד: יש לנו במועצה חבר שהוא יושב ראש איגוד רופאי הילדים, גושן, והם מכשירים רופאים כי כולם מבינים היום הוא הוליסטי ולא טיפול נקודתי.

סימה חדד: זה נכון לגבי כל מה שנאמר לגבי טיפות חלב.

סימה חדד: אני לא הארכתי בנושא.

אורלי פרומן: לקראת הסוף תקבלי הזדמנות לומר עוד דברים.

אורלי פרומן: דוקטור מיכאל שראל.

אורלי פרומן: שלום, מה שלומך?

אורלי פרומן: תציג את עצמך בבקשה.

מיכאל שראל: אני ראש פורום קהלת לכלכלה.

מיכאל שראל: אנחנו עוסקים בהרבה מחקרים מכווני מדיניות מתחום החברה והכלכלה.

מיכאל שראל: אני יודע שהנושא הזה הוא נושא שנמצא בלב השיח הציבורי ומקבלים חלק מהנחות היסוד הנתונות.

מיכאל שראל: אנחנו גם כתבנו נייר עמדה מפורט בו אנחנו מערערים על כמה מהנחות היסוד בעקבותיהן יש את היוזמות להגדלת החינוך לגיל הרך.

מיכאל שראל: מה הסיבה לכך שהמדינה רוצה לסבסד חינוך או טיפול בילדים כאשר המשפחה מחליטה להביא ילדים לעולם ומדוע נדרשת ההתערבות של המדינה או של החברה על מנת לסבסד את השהייה של הילדים במסגרות.

מיכאל שראל: יש שלוש סיבות שבדרך כלל נותנים כאשר סיבה אחת היא התמודדות עם אתגרים דמוגרפיים.

מיכאל שראל: אנחנו יודעים למשל שבאירופה זאת סיבה מרכזית ואכן חלק גדול מהמדינות, למשל צרפת, משתמשים בחינוך לגיל הרך על מנת לעודד ילודה כי הילודה שם נמוכה מדי.

מיכאל שראל: הילודה באירופה - הוא בערך מחצית או שליש מאשר בישראל - היא בתהליך של ירידה בניגוד לישראל.

מיכאל שראל: ברור שיש בעיה חמורה שם מבחינת כמות העובדים העתידית והרצון להגדיל את האוכלוסייה ולא להגיע ולא להגיע להצטמקות כמו שקורה ביפן ומתחיל לקרות במדינות מסוימות באירופה.

מיכאל שראל: בישראל הבעיה היא כמובן הפוכה.

מיכאל שראל: צפיפות האוכלוסייה היא גבוהה, פריון הילודה הוא גבוה, שיעור הילדים מסך האוכלוסייה הוא הגבוה ביותר מכל מדינות ה-OECD, מכל מדינות האיחוד האירופי, והוא אפילו גבוה יותר מהממוצע העולמי שכולל את כלל מדינות אפריקה, דרום אמריקה ודרום אסיה.

מיכאל שראל: מספר הפעוטות בישראל הוא גבוה יותר מאשר הממוצע העולמי.

מיכאל שראל: לכן אין שום סיבה לעודד ילודה.

מיכאל שראל: מבחינת צפיפות האוכלוסייה, אנחנו כבר היום אחת המדינות הצפופות בעולם, בהמשך נגדל עוד יותר ובעוד כמה שנים נהיה פי עשר מאשר צפון אירופה וארצות הברית ובערך פי שלוש מאשר מערב אירופה.

מיכאל שראל: זה פוגע באיכות החיים.

מיכאל שראל: אנחנו יודעים שסבסוד מסגרות לגיל הרך מקטין את העלות של ילדים וזה מגביל את הילודה בעיקר בקרב משפחות עם הכנסות נמוכות יחסית שיותר רגישות למחיר הכלכלי או לעלות הכלכלית של ילדים.

מיכאל שראל: בישראל, מהסיבה הזאת, אין צורך לחקות מדינות אחרות אלא להיפך.

מיכאל שראל: הסיבה השנייה היא התמודדות עם אתגרי תעסוקה, בעיקר תעסוקה של נשים.

מיכאל שראל: אנחנו יודעים שאימהות בדרך כלל נפגעות מבחינת ההשתתפות בשוק העבודה ויכולת התעסוקה שלהן כאשר יש ריבוי ילדים שאין להם מסגרות לחינוך לגיל הרך.

מיכאל שראל: בישראל, מבחינת תעסוקת נשים, אנחנו במצב מצוין.

מיכאל שראל: הייתי אומר שכנראה אפילו די מיצינו את יכולת התעסוקה של נשים ואימהות.

מיכאל שראל: בישראל אנחנו הרבה יותר גבוהים מאשר כמעט כל המדינות באירופה וגם בארצות הברית.

מיכאל שראל: בעבר הממוצע בישראל היה נמוך יותר בגלל ההשתתפות הנמוכה של הנשים מהחברה הערבית אבל היום למרות ההשתתפות הנמוכה יותר בחברה הערבית, אנחנו בממוצע הארצי הרבה מעל הממוצע של ה-OECD מבחינת תעסוקת נשים.

מיכאל שראל: דווקא תעסוקת גברים בישראל נמוכה ומסגרות לגיל הרך לא מעודדות תעסוקת גברים אלא להיפך.

מיכאל שראל: בגלל העלייה בעלות הטיפול בילדים, זה פוגע בתמריצים של הגברים לצאת לשוק העבודה.

מיכאל שראל: ראינו את זה במגזר החרדי למשל אחרי החזרת הסבסוד למעונות היום ב-2015 וכמובן שסבסוד מלא של המעונות יגרום לירידה במוטיבציה של גברים חרדים לצאת לשוק העבודה.

מיכאל שראל: הגורם השלישי שגורם למדינות לסבסד חינוך לגיל הרך זה מה שהוזכר כאן הרבה פעמים במהלך הדיון, הפוטנציאל להגדלת הכישורים של הילדים וההשתכרות שלהם בעתיד.

מיכאל שראל: כלומר, הקטנת אי שוויון, אי שוויון בהזדמנויות, הגדלת הכישורים והיכולות של הילדים עצמם.

מיכאל שראל: כמובן שזאת מטרה מאוד ראויה.

מיכאל שראל: העניין היא שהנחת היסוד הזאת היא פשוט לא נכונה.

מיכאל שראל: מבחינת המחקר הכלכלי אין שום ראיה לכך שמעונות יום או טיפול לגיל הרך בקרב כלל האוכלוסיות מגדיל את הכישורים של הילדים.

מיכאל שראל: הרבה פעמים מצטטים את המחקרים של פרופסור הקמן שזכה בפרס נובל ותמיד מצטטים אותו בצורה לא נכונה ומפרשים את המחקרים שלו בצורה מאוד מגמתית.

מיכאל שראל: מה שפרופסור הקמן הראה שבקרב משפחות עם קשיי תפקוד, או שלא מתפקדות את שהשהות של הילדים שם ממש מסוכנת, כאשר לוקחים את הילדים האלה ומאפשרים להם לשהות במסגרות מפוקחות ואיכותיות, יש שיפור דרמטי ביכולות שלהם בעתיד.

מיכאל שראל: הוא מעולם לא הראה שזה נכון מבחינה אוניברסלית לכלל האוכלוסייה או שיש איזשהו יתרון במסגרות לגיל הרך לעומת השהייה בבית.

מיכאל שראל: להפך.

מיכאל שראל: הוא מצא שאין יתרון ויש אפילו ירידה בתפקוד הילדים בטווח הארוך אם מוציאים אותם מבתים מתפקדים, טובים וממוצעים ומכניסים אותם לטיפול הגיל הרך.

מיכאל שראל: השהות במשפחה מוסיף לכישורים של הילדים בעתיד יותר מאשר השהות במעונות יום.

מיכאל שראל: אפילו בראיון שהוא נתן לאחרונה, הוא צוטט והוא בעצמו אמר:

מיכאל שראל: מעולם לא תמכתי בחינוך לגיל הרך אוניברסלי.

מיכאל שראל: זה משהו שמתאים למשפחות עם קשיי תפקוד.

מיכאל שראל: תמיד מצטטים אותו בצורה לא נכונה ומשתמשים במחקרים שלו אבל אין שום ראיה לכך.

מיכאל שראל: במחקרים של ה-OECD בדקו ומצאו שגיל הכניסה למסגרות שונות משפיע על התוצאות של מבחני פיזה ומבחנים אחרים בהמשך כאשר זה נכון שאם נכנסים למסגרות בגיל שלוש ולא בגיל שש, יש שיפור אבל אין שום ראיה לכך שכניסה מתחת לגיל שלוש משפרת את זה.

מיכאל שראל: להיפך, יש אפילו ירידה.

מיכאל שראל: אני מגיע לסיכום בנושא של המחיר.

מיכאל שראל: יושבת הראש אמרה בצדק שהמחיר לא צריך להפחיד אותנו.

מיכאל שראל: זאת אומרת, יש עניין של עלות ושל תועלת ואם התועלת מאוד רבה, אפשר להסתכל על העלות כהשקעה.

מיכאל שראל: אבל כמו שאמרתי, התועלת היא אפסית ולא קיימת ולעומת זאת העלות היא עצומה.

מיכאל שראל: יש אקספולציה של המחירים היום במסגרות השונות ואז מגיעים למשהו כמו 10 מיליארד שקלים בשנה, לא כולל הקמת מבנים ומסגרות אלא רק העלות השוטפת שמגיעה למעל 10 מיליארד שקלים בשנה, אבל זה לא נכון כי אפשר לשכפל את המערכת הקיימת.

מיכאל שראל: בגלל הריבוי של הילדים בחברה הישראלית יחסית לחברות מערביות אחרות, אחוז אנשי הצוות באופן כללי שיצטרכו לעבוד כגננות וכמטפלות יהיה הרבה יותר גבוה מאשר בכל מדינה אחרת.

מיכאל שראל: לכן, על מנת למשוך גננות איכותיות וטובות כמו שיש היום, אפילו כדי לשמור על הרמה שיש היום, נצטרך לשלם משכורות יותר ויותר גבוהות ועלויות העסקה יותר ויותר גבוהות רק כדי לשמור על הרמה של היום וכמו שחלק מהדוברים אמרו כאן, היום היא לא מספיקה.

מיכאל שראל: מהבחינה הזאת העלות תהיה הרבה יותר מ-10 מיליארד שקלים בשנה וכל זאת על מנת להשיג מטרות שלא הוכח בשום מקום שמקדמות איזושהי מטרה ראויה.

מיכאל שראל: תודה.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: צריך לשמוע גם דעות אחרות.

אורלי פרומן: אתה מבין שעל כל מחקר שאתה מצטט, אנחנו יכולים להראות עשרה מחקרים שמוכיחים אחרת.

מיכאל שראל: אני אשמח.

אורלי פרומן: זה דיון מעניין וצריך לשמוע מגוון דעות.

אורלי פרומן: תודה רבה לך.

אורלי פרומן: פרופסור עפרה קורת מאוניברסיטת בר אילן.

עפרה קורת: תודה רבה.

עפרה קורת: אני אתן שתי התייחסויות.

עפרה קורת: דוקטור שראל, אני לא יודעת אם אתה יודע, התפרסם מחקר של מרכז טאו בדצמבר 2016 והוא אומר בדיוק ההיפך ממה שאתה אומר ומראה שכניסה למסגרת חינוכית מגיל שנתיים עד גיל ארבע, תרמה באופן משמעותי, בניתוחים הסטטיסטיים שהם עשו, להצלחה במבחני מיצ"ב בכיתות ה' ו-ח'.

עפרה קורת: כדאי להסתכל גם על הנתונים האלה.

עפרה קורת: מה שאתה אומר הוא מאוד מעניין לדעתי ובהחלט מעורר חשיבה לגבי כל הנושא הדמוגרפי והמשמעות שלו והחשיבות שלו ועל כך שהמדינה בגדול מאוד מעודדת מצד אחד ילודה אבל לא לוקחת אחריות על כל המשמעות שיש לזה, ויש משמעות מאוד מאוד כבדה ורצינית.

עפרה קורת: זאת הערה אחת.

עפרה קורת: אני מאוד אשמח לקרוא את הדברים שלך.

עפרה קורת: באמת אשמח ואהיה אתך בקשר בעניין הזה.

עפרה קורת: כדאי לקרוא גם את המסמך של טאו שמעורר חשיבה והוא די עדכני.

עפרה קורת: דבר נוסף והוא ברמת הערה.

עפרה קורת: דיברו כאן על כל הפרה-רפואיים.

עפרה קורת: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מקצועות, הכשרה מקצועית והחשיבות שלה ובאמת חשוב מאוד שנדבר לא רק על הגננות, על המטפלות וכל השרשרת שקשורה למוסדות החינוכיים שקיימים ושאנחנו רוצים ליצור עבור גילי לידה עד שלוש אלא גם על כל הפרה-רפואיים, נושא שהוא מאוד מאוד חשוב.

עפרה קורת: אני רוצה לציין נקודה שכדאי לתת עליה את הדעת.

עפרה קורת: בזמנו הקמתי איזושהי תת ועדה.

עפרה קורת: אגב, אני מדברת מאוניברסיטת בר אילן והעמותה למען הילד בגיל הרך.

עפרה קורת: אני מדברת בשם שני המוסדות האלה.

עפרה קורת: ביוזמה של העמותה ואוניברסיטת בר אילן ביחד יצרנו איזשהו צוות חשיבה ועברנו בצורה ממש שיטתית על תכניות הלימודים להכשרה של תואר ראשון של קלינאי התקשורת, מרפאים בעיסוק ואפילו אחיות וכולי, עד כמה הם בכלל נוגעים בכל הנושא הזה של גילי לידה עד שלוש.

עפרה קורת: תחשבו על מרפאים בעיסוק לתואר ראשון – אני לא מדברת על תואר שני, אז הם לומדים התפתחות הילד ואחר כך באים אלינו לאוניברסיטאות ואנחנו מכשירים אותם, אלא תואר ראשון – ההתמקדות, כמה קורסים יש והאם יש, ואכן יש שונות עצומה ממצב בו כמעט ואין התייחסות עד למצב בו ניתנת הכשרה שהיא יותר ממוקדת ואנחנו מוצאים בה התייחסות להורות, לאינטראקציה של הורה-ילד, להדרכת הורים.

עפרה קורת: אפילו פסיכולוגים, דיברה כאן מישהו שמייצגת את הפסיכולוגים, ואפילו בתוכניות של פסיכולוגיה.

עפרה קורת: כדאי מאוד לשים לב לזה.

עפרה קורת: יש ועדה, יש לנו מסמך שבזמנו נשלח לסימה.

עפרה קורת: כל הדברים האלה, אם אנחנו באמת רוצים לנער קצת את המערכת, לעשות שינויים לכיוונים טובים ומיטביים עבור הילד וההורה – הרי אנחנו רואים אותם ביחד כקפסולה – וכמובן הקהילה שסימה דיברה עליה, ובעיניי התפיסה הוא מאוד מאוד נכונה כי אנחנו לא מדברים רק על המקצועות אלא אנחנו מדברים מעבר לכך ולכן כדאי שנתייחס גם לנושאים האלה.

עפרה קורת: אלה שתי נקודות שלא דובר בהן עד עכשיו.

עפרה קורת: תודה שאפשרתם לי לדבר.

אורלי פרומן: תודה רבה פרופסור קורת.

אורלי פרומן: שותף נוסף שלנו הוא השלטון המקומי, רשויות מקומיות ומועצות אזוריות.

אורלי פרומן: האם נמצאת אתנו נועה צור ברוש ממרכז המועצות האזוריות?

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: נמצאת ללי דרעי, תציגי את עצמך בבקשה.

ללי דרעי: שלום לכולם.

ללי דרעי: אני מנהלת את קידום המדיניות בעמותת 121.

ללי דרעי: אנחנו מקדמים כמה נושאים כלכליים-חברתיים מבחינת חקיקה ואחד הנושאים שלנו הוא הנושא של הכשרת מטפלות לגיל הרך.

ללי דרעי: זאת אומרת, זה נושא שדובר בו וגם בדוח ראיתי שאתם חותרים לחינוך וטיפול מיטבי ומן הסתם זה יגיע דרך הכשרת מטפלות ואולי זה קצת יענה לדוקטור מיכאל שראל שאם אנחנו רוצים שהילדים האלה כן יצליחו בגילים היותר גבוהים, צריך להבטיח להם איכות חינוך וטיפול מיטבית.

ללי דרעי: אני מייצגת כאן מטה משותף של ארגונים, של מעונות מסובסדים, של גנים פרטיים, של מומחים מהאקדמיה שיחד אתם בנינו הצעה מאוד קונקרטית להכשרה של המטפלות.

ללי דרעי: אנחנו יודעים כיום שיש תחלופה של 30 אחוזים של המטפלות כל שנה.

ללי דרעי: רק במעונות המסובסדים יש צורך ב-6,000 מחנכות מטפלות בשנה.

ללי דרעי: השאלה היא איך המדינה מכשירה אותן.

ללי דרעי: אני חושבת שלא יהיה רציני לדבר על כך בכמה דקות.

אורלי פרומן: אנחנו נייחד לזה דיון מיוחד.

ללי דרעי: אנחנו מדברים כאן על תקופה מאוד מאוד מורכבת ועל כנסת שמתפזרת אבל בצורה מאוד מבורכת משרד העבודה ומשרד האוצר קיבלו בקיץ 2020 קופסת קורונה להכשרות מקצועיות בכללית.

ללי דרעי: 750 מיליון שקלים הוקצו בקופסת קורונה והסכום הזה לא קשור לתקציב, לא קשור לבחירות, לא קשור למפלגות ולפוליטיקה אלא קשור לכך שיש 750 מיליון שקלים להכשרות מקצועיות.

ללי דרעי: אנחנו במטה בידיים טובות, אותו אני מייצגת כרגע, חושבים שלפחות עשרה אחוזים מהדבר הזה צריך להגיע לילדים שלנו, להכשרה של המחנכות המטפלות ואנחנו חושבים ש-75 מיליון שקלים יצליחו להכניס לתוך המסגרות - אלה שלפחות מסובסדות בשלב ראשון וכמובן שצריך גם לטפל בנושא של המסגרות הפרטיות – מחנכות שעברו הכשרה.

ללי דרעי: דיברו קודם על הכשרה ברמה של גננות מוסמכות ואנחנו מבינים - יש חזון מאוד מאוד גדול לעשות חינוך חינם לגילי לידה עד שלוש – שאבל הדרך הראשונה צריכה להיות הכשרה של הנשים המדהימות האלה שמטפלות בילדים שלנו, לא להסתפק בזה שהן לא יתעללו בילדים אלא לדרוש שהן יהיו נשות חינוך שמקבלות הכשרה לאורך זמן ולא רק בבת אחת כאשר ההכשרה היא על ידי גופים מפוקחים, גופים שיודעים להתעסק בגיל הרך, כמו כל המכללות שנמצאות אתנו כאן ב-זום ונמצאים במטה של בידיים טובות.

ללי דרעי: אני ממש אשמח לדבר על הנושא בפירוט בדיון הבא שיתקיים.

אורלי פרומן: אולי נתחיל לדבר על אנשי ונשות.

אורלי פרומן: צריכים להיות גם מטפלים ולא רק מטפלות.

ללי דרעי: מיכאל שראל אמר שאין מספיק גברים שיוצאים לשוק העבודה.

ללי דרעי: אולי נציע להם להיות מטפלים.

אורלי פרומן: הם חלק מהתהליך וזה אך טבעי שזה יקרה.

אורלי פרומן: טובה סיני מנעמ"ת, את אתנו?

טובה סיני: אני אתכם.

אורלי פרומן: יש בעיית קליטה.

אורלי פרומן: ננסה לחזור אליך עוד מעט.

אורלי פרומן: דוקטור אורית דרור לוי, את אתנו?

אורית דרור לוי: כן.

אורית דרור לוי: שלום ובוקר טוב.

אורית דרור לוי: אני אדבר בקצרה.

אורית דרור לוי: אני רוצה דווקא להגיב לדברי הכלכלן שדיבר כאן.

אורית דרור לוי: אני חושבת שנאמרו דברים חשובים.

אורית דרור לוי: אני חושבת שנאמרו דברים שהם לא מובנים מאליהם ואני מברכת עליהם.

אורית דרור לוי: אני חושבת שזה הבדל בתפיסה כי זאת המציאות.

אורית דרור לוי: הילודה כאן היא גבוהה ונשים יוצאות לעבוד.

אורית דרור לוי: השאלה מה אנחנו עושים עכשיו, האם אנחנו נותנים שירותים לא מספקים לאזרחים שלנו כדי לדכא את הילודה?

אורית דרור לוי: מכאן אולי אני יכולה לגזור גם לגבי שירותי רווחה ובריאות.

אורית דרור לוי: לא ניתן אותם מספיק זמינים ולא ניתן אותם מספיק איכותיים, מה שיוריד את הילודה ויוריד אולי גם את היציאה של נשים לעבודה.

אורית דרור לוי: אני קצת מערערת על התפיסה.

אורית דרור לוי: אני בכל זאת חושבת שמרבית הכספים צריכים ללכת להכשרה איכותית.

אורית דרור לוי: אנחנו לא יכולים לדבר על מענה לא מקצועי במעונות היום, בגנים הפרטיים ואיפה שזה לא יהיה.

אורית דרור לוי: למקצוע יש הגדרות, נכון שיש הגדרות שונות ורחבות ומשתנות אבל בטח שלא מה שקורה היום שכל אחת יכולה וכל אחת שאין לה ברירות אחרות מגיעה לעבוד שם.

אורית דרור לוי: אלה הם דבריי.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: אתם תמשיכו בשלכם, אתם תמשיכו להכשיר.

אורלי פרומן: אנחנו בעד אנשי מקצוע מוכשרים ומוסמכים.

אורלי פרומן: נמצאת אתנו אשת חינוך ותיקה בתחום הגיל הרך, רוחה לזניק.

רוחה לזניק: אני הייתי מפקחת על גני ילדים.

רוחה לזניק: כל מי שנמצא כאן היום בוועדה משוכנע בחשיבות הגיל הרך וזה מה שנקרא לשכנע את המשוכנעים.

רוחה לזניק: אני מרגישה שהפעם הוועדה צוללת לעומק ולא רק מדברת.

רוחה לזניק: אורלי, אני הכי הרבה שמחה על הנחישות שלך שגם במצב העגום שהכנסת נמצאת בו, מתפזרת, התעקשת לקיים את הדיון בוועדה.

רוחה לזניק: אני רק מבקשת לחזק עניין אחד - יש לנו הרבה מה לומר אבל אני מאמינה שיש הרבה דוברים –וזה סיפור האיתור המוקדם.

רוחה לזניק: מניסיון בשטח הגיעו כל כך הרבה ילדים לגנים הציבוריים כי המדינה מכירה רק מגיל שלוש והם עם קשיים כאלה ואחרים שאם רק היו מאתרים אותם קודם, היו מצילים כל כך הרבה ילדים ומצמצמים כל כך הרבה פערים כאשר בעיני זה אחד הדברים הקריטיים לאפשר חינוך באמת כבר מהגיל הזה.

רוחה לזניק: הרבה רשויות - אני במקרה מכירה את רמת גן – יצאו לרפורמות משמעותיות שחייבו כל מטפלת להכשרה מקצועית, להדרכה מקצועית, קבלת תו תקן לגנים פרטיים כאלה ואחרים.

רוחה לזניק: אני רוצה לומר שיש הרבה מה ללמוד מהשטח אבל מכאן להעלות את זה לתוכנית לאומית.

רוחה לזניק: תודה רבה.

רוחה לזניק: אני מוכנה להיות בכל מה שרק אפשר כדי לעזור, לתמוך ולהביא דברים מהשטח.

רוחה לזניק: תודה.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: לצערי אנחנו מתכנסים לקראת סיום.

אורלי פרומן: אני רוצה לשמוע את עולה פחראלדין מהמגזר הערבי.

אורלי פרומן: עולה, חשוב לנו לשמוע גם אותך.

אורלי פרומן: בבקשה.

עולה פחראלדין: בוקר טוב.

עולה פחראלדין: שלום לכולם.

עולה פחראלדין: אני מנכ"לית עמותת ינבוע שהיא ארגון הגג של מעונות היום המפוקחים של החברה הערבית.

עולה פחראלדין: רק לפני שנה הייתי מפקחת במשרד העבודה והרווחה על מעונות היום במחוז צפון.

עולה פחראלדין: מזה שנה אני עצמאית והיום אני מייצגת את מעונות היום של החברה הערבית.

עולה פחראלדין: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות והן מהשטח ומהעבודה שלי גם כמפקחת וגם ממה שקורה השנה עת אני עצמאית.

עולה פחראלדין: הנושא הראשון הוא איכות הטיפול במסגרות לגיל הרך.

עולה פחראלדין: אנחנו כמפקחות עברנו את ההכשרה, קיבלנו ליווי ועשינו שלוש שנים במעונות.

עולה פחראלדין: אני רוצה לומר לכם שיש הבדל בין מעון שלמד והיה לו ליווי של הצוותים בנושא איכות הטיפול לבין מעונות שלא עברו זאת.

עולה פחראלדין: לצערי הרב הנושא הזה הפך לשלוש שנים.

עולה פחראלדין: אני חושבת שזה משהו שצריך לקדם אותו דחוף ולהמשיך ולהכניס את כל נושא איכות הטיפול לצוותים שלנו שלומדים רק מטפלות סוג אחד ושם נגמרת ההכשרה.

עולה פחראלדין: אני חושבת שהכול מתחיל ונגמר בהכשרה.

עולה פחראלדין: הנקודה השנייה אליה אני רוצה להתייחס.

עולה פחראלדין: כאשר מדברים גם על איכות טיפול וגם על מסגרות לגיל הרך, אנחנו שוכחים שיש מגזרים שיש להם קשיים שלא תואמים לחברה הכללית, כמו החברה הערבית שם המצב הסוציו אקונומי קשה.

עולה פחראלדין: לסבר לכם את האוזן, בכל הכפרים הערבים בצפון יש 132 מעונות יום מפוקחים, מתוכם 105 נבנו על ידי יזמים פרטיים כי הרשויות המקומיות מתקשות בבניית מבנים.

עולה פחראלדין: היום אנחנו בעיצומה של מגפת הקורונה וההורים לא חוזרים לעבודה, יש חל"ת ויש פיטורים ורוב הנשים עובדות כאשר המשכורות מאוד נמוכות, כך שהדבר הראשון שהן עושות, הן לוקחות את הילדים ומוציאות אותם ממעונות היום והמעונות נמצאים בקריסה כלכלית מאוד קשה.

עולה פחראלדין: לכן אני מאוד מאוד מצדדת בזה שגם חינוך מגיל לידה עד שלוש, המדינה תקבל עליו אחריות במיוחד במגזרים האלה כדי לקדם תעסוקת נשים וכדי לקדם את החברה, והחשוב ביותר זה כדי לקדם, לתמוך ולתת מסגרת איכותית לילד שגדל במעונות של החברה הערבית.

עולה פחראלדין: אגב, אני יודעת שחלק מהנוכחים כאן לא יודעים אבל המעונות שנבנים על ידי הזכיינים או על ידי הארגונים הם ברמה מאוד מאוד גבוהה.

עולה פחראלדין: הם נבנים מכספים פרטיים והם לא מחזיקים אפילו את ההשקעה.

עולה פחראלדין: אני מסכימה עם כל מה שהיה במצגת והחשוב הוא שהמדינה תיקח את החינוך על עצמה וכמו שהיא לקחה את גיל שלוש ומימנה אותו, תממן גם את החינוך של גיל לידה עד שלוש כדי לקדם – בכל המדינה בכלל ובפרט בחברה הערבית - את כל הנושא של הגיל הרך.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: מבחינתנו כל פעוט במדינת ישראל – אם הוא יהודי ואם הוא ערבי – זכאי מבחינת זכות בסיסית לקבל חינוך איכותי, מקצועי ומפוקח.

אורלי פרומן: תודה רבה על סיועך.

אורלי פרומן: אנחנו צריכים להתכנס לסיום.

אורלי פרומן: אני רוצה לתת לסימה דקת סיכום ולאחר מכן אני אסכם.

אורלי פרומן: אני מצטערת שלא כולם הצליחו לדבר אבל אנחנו רק בהתחלה.

סימה חדד: אני רק אומר שמכל הדברים ששמענו היום זה רק מוכיח שאנחנו צריכים להמשיך ולעבוד יחד.

סימה חדד: אני חושבת שכאשר הדוח יתפרסם, אתם תראו שרוב הדברים שנאמרו כאן נמצאים שם כמו הכשרה, טיפול וכולי.

סימה חדד: ביחד נמשיך ללוות את הגיל הרך, לתמוך וביחד נמשיך ונצליח.

סימה חדד: בהצלחה לך.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: חברים, אני רוצה לומר ברמה האישית שאני הקדשתי את הישיבה הזאת לאשת חינוך הגיל הרך, אישה מאוד מאוד יקרה לי שלצערי הלכה לעולמה בעקבות מחלתה בנגיף הנורא הזה של הקורונה, חנה שטרסברג, שהייתה לי הזכות עת הייתי מנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך לעבוד אתה.

אורלי פרומן: היא הייתה אחת המפקחות המובילות את התחום של הגיל הרך.

אורלי פרומן: היא ממש הייתה אשת מקצוע מומחית לגיל הרך, לגילי לידה עד שלוש וגם הלאה וביחד אתה ועם הצוות שסביבה בנינו את המעורבות שלנו במחוז תל אביב, ברחבי המחוז, גם בקרב המעונות והגנים הפרטיים.

אורלי פרומן: לצערנו הרב חנה שטרסברג הלכה לעולמה לפני כחודש בעקבות מחלת הקורונה והישיבה הזאת, חנה יקרה, מוקדשת לך באהבה רבה ובהערכה גדולה.

אורלי פרומן: אנחנו עם הפנים קדימה.

אורלי פרומן: מבחינתי תם ורק התחיל.

אורלי פרומן: תמה הישיבה הזו אבל, סימה, כמו שאנחנו רואים נשמע עוד ועוד אנשים על אלו שאתם כבר שמעתם ובוודאי תהיינה תובנות.

אורלי פרומן: אני חושבת שיש ציפייה מאוד גדולה של כולנו ששלב הדיבורים יעבור לשלב המעשים.

אורלי פרומן: כן למנות ועדת שרים, כן לאשר תקציב להתחלת הנעת התהליך, כן להקמה והפעלה של מינהלת שתעביר את התיאוריה ואת הדוח המאוד מקצועי שהוצאתם לשלב מעשה וכן תיקח באותה הזדמנות חוקים קיימים שהמערכת לא אימצה, כמו חוק של יום לימודים ארוך.

אורלי פרומן: החוק הזה שנים אחורה נדחה וכל פעם דוחים את יישומו ועכשיו אי אפשר יהיה לדבר שוב על שתי מסגרות, עד הצוהריים ומהצוהריים.

אורלי פרומן: אנחנו צריכים לדבר על מסגרת חינוכית אחת מבוקר עד אחר הצוהריים, תחת יחידה אחת גדולה במשרד החינוך.

אורלי פרומן: כל מה שדובר כאן על עמוד התווך, הבסיס, אנשי מקצוע שעברו הסמכה, שהוכשרו.

אורלי פרומן: בהזדמנות זו אני קוראת גם לגברים, בואו קחו חלק.

אורלי פרומן: זאת לא משימתן רק של הנשים להיות בגיל הרך.

אורלי פרומן: לפעוט בדרך כלל יש אבא ואימא ובעיניי לגברים יש חלק מאוד משמעותי בתהליך התפתחות וכל הילדים צריכים לראות איזושהי ראייה נורמטיבית של החלוקה המגדרית בחברה ובמשפחה.

אורלי פרומן: תודה רבה וגדולה לכל המשתתפים.

אורלי פרומן: אני מאחלת לכולנו ימים טובים יותר בכלל ושנצליח להגשים את החלום שלנו.

אורלי פרומן: אני אמשיך להילחם ולהיאבק ליישום כל התוכנית הזו, התוכנית הלאומית, למען הגיל הרך במדינת ישראל.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: תמה הישיבה.