ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 165, 2020-12-23 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא:

יעקב מרגי: הצעת צו תכנון משק החלב (הארכת תקופת הוראות המעבר לפי סעיף 44(א) לחוק), התשפ"א-2020.

יעקב מרגי: מי מגיש לנו את הצו, משרד האוצר או משרד החקלאות?

קריאה: משרד החקלאות.

יעקב מרגי: משרד החקלאות, תסבירו לנו מה אתם רוצים.

אסף לוי: בוקר טוב, אדוני.

אסף לוי: אני ד"ר אסף לוי, סמנכ"ל גורמי ייצור במשרד החקלאות ופיתוח הכפר.

אסף לוי: תודה רבה לכבודו ולוועדה על הזמן.

אסף לוי: האמת היא שהרבה התרחש בשלושת החודשים האחרונים מאז שדיברנו עם היושב-ראש והיושב-ראש ביקש מאתנו לגשת למשא ומתן, גם עם החקלאים וגם עם האוצר, להגיע לסיכום ארוך טווח שייתן ודאות לענף החלב ושייתן אופק תכנוני ואפשרות להשקיע בענף כדי שיוכל להתחרות לטובת כלל הציבור.

אסף לוי: כשלראשונה הגענו לכבודו וביקשנו להאריך את מנגנון מחיר המטרה בשנה, הוועדה ביקשה שיהיה חצי שנה ועדו חצי שנה באישור הוועדה, ולכן אנחנו כאן בבקשה משותפת של שר האוצר לבקש את חצי השנה.

אסף לוי: מאז, כמו שכבודו יודע, הרבה מים זרמו בירדן, ולצערנו, הכנסת התפזרה, ויש כל מיני כוחות לכאן ולכאן.

אסף לוי: אני חייב לציין לפרוטוקול שכמשרד החקלאות הופתענו.

אסף לוי: אחרי משא ומתן ממושך של כשלושה חודשים, בהובלה של מנכ"ל המשרד והצוותים המקצועיים, יחד עם ציבור החקלאים ומייצגי הענף, שאתמול באופן חד צדדי, לא מוסכם, קיבלנו נייר כוונות של האוצר, שמבחינת המשרד לא נותן ודאות למחיר המטרה, לא נותן ודאות לענף הרפת, פותח את ענף החלב ואת היצרנים לתחרות לא הוגנת מייבוא, כובל את שיקול הדעת של שר החקלאות שמוקנה לו מכוח חוק החלב, ומנכס לשר האוצר סמכויות שאין לו בחוק תכנון משק החלב.

אסף לוי: ואנחנו כמשרד מתנגדים חד משמעית לסיכום הזה.

אסף לוי: את זה אני חייב להגיד לפרוטוקול לפני תחילת הדיון.

אסף לוי: ואם כבודו יאשר לי, אני אענה על שאלות או נשמע את האוצר או את החקלאים.

יעקב מרגי: אם אני מבין ומסכם את הנקודה הראשונה בעמדה של משרד החקלאות, זה מוגש ללא הסכמה.

יעקב מרגי: יוצא מצב שהשרים חתמו, כי קודם כל חתם שר החקלאות, ואחר כך שר האוצר צירף את חתימתו.

יעקב מרגי: נקודה שנייה, אתה סובר שאם אתם מאשרים בחצי שנה עכשיו את הצו, אתם מייצרים אי ודאות בענף החלב וזה חושף את משק החלב לתחרות לא הוגנת מול היבוא.

אסף לוי: מאחר שבסיכום של האוצר, שעוד פעם, נשלח באופן חד צדדי, הסעיף הראשון אומר שמנגנון מחיר המטרה יוארך בהסכמה, אני חושש שאם הוועדה תאשר את בקשת השרים שהתקבלה שלושה שבועות לפני, במנותק מהסיכום הזה – אני לא רוצה שמישהו יטען שאם הוועדה מאשרת את הבקשה המשותפת של השרים, יתפרש באופן כזה או אחר שהמשרד תומך בסיכום הזה.

אסף לוי: ולכן, אני כמשרד אומר שיש לי בעיה גדולה עם הסיכום הזה, ואני לא יכול לעשות צעד שיתפרש שכאילו אני מסכים לסיכום הזה, כאשר הסעיף הראשון זה הארכה של חצי שנה.

יעקב מרגי: לו יצויר שאני שר האוצר ואני יכול לתקן את נוסח הצו עכשיו, מה היית מבקש שיהיה כתוב בצו?

אסף לוי: עוד פעם.

אסף לוי: לא שמעתי, כבודו.

יעקב מרגי: לו יצויר שיש לי את המנדט לתקן את ניסוח הצו, מה היית מבקש שיהיה בצו?

אסף לוי: שלא תהיה הגבלת זמן בכלל, שמחיר המטרה מוארך ללא מגבלת זמן במנגנון הקיים ליצור ודאות לענף, לא לחפש את זה כל שנה, להיות חשוף לכוחות כאלה או אחרים שמנסים להשפיע על הענף, או לגנוב – סליחה שאני משתמש במילה – לאיים על ביטול מנגנון מחיר המטרה ולאלץ את המשרד ואת החקלאים להגיע לסיכום לא טוב.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: מה התרגום לזה, מבחינה משפטית?

יעקב מרגי: פה זה הארכת תקופת הוראות מעבר.

יעקב מרגי: לו יצויר שיש הסכמה להיענות לבקשה, זאת אומרת שאני לא צריך לאשר את הצו.

יעקב מרגי: המצב הנוכחי הוא המצב?

אסף לוי: המצב הנוכחי, כפי שחוק החלב כתוב, אומר שמנגנון מחיר המטרה עובר לוועדת מחירים אם אנחנו לא מקבלים את השינוי.

אסף לוי: ולכן אני אומר שכרגע הסעיף הזה בעייתי בגלל שהוא קשור להסכם.

אסף לוי: חצי שנה הייתה נדרשת עד הפעולות שקרו לצערנו אתמול בערב.

אסף לוי: אם הכנסת לא הייתה מתפזרת, כי יש לנו הרבה דברים שאנחנו צריכים לקדם עם הכנסת, אז היינו חייבים את חצי השנה.

אסף לוי: אם הכנסת לא הייתה מתפזרת וסעיף 38 לא היה חל, וההארכה הזאת לא הייתה מתקבלת, היינו נמצאים במצב יותר גרוע של אי ודאות למחיר המטרה.

אסף לוי: אבל בקונסטלציה שקרתה כרגע - - -

יעקב מרגי: מעבר לוועדת מחירים היא לא טובה למשק החלב?

אסף לוי: היא טובה כל עוד המנגנון נקבע באופן מוסכם, ולא באופן כמו שהאוצר.

אסף לוי: העמדה של המשרד שמנגנון מחיר המטרה באמצעות ועדת המחירים צריך להיות זהה למנגנון הקיים כיום, באופן אוטומטי שוועדת המחירים לוקחת את כל הפרמטרים שהיום ועדת היישום לוקחת וקובעת כטייס אוטומטי.

אסף לוי: זו המדיניות של המשרד.

אסף לוי: המשרד הפיץ תקנות כאלה להערות הציבור.

אסף לוי: לצערנו, האוצר, בגלל שזה תקנות משותפות, עוצר את זה, לקח את התקנות שלנו, מחק הכול ויצר אי ודאות גדולה.

אסף לוי: ופה נוצרה הבעיה.

אסף לוי: אלי, כבר ייתנו לך להגיב.

אלי מורגנשטרן: רק בסיפור הזה שאתם הגשתם ואנחנו עצרנו - - -

יעקב מרגי: אלי, סליחה.

יעקב מרגי: אסף, מה, אתה רוצה לנהל את הישיבה במקומי?

אסף לוי: חס ושלום.

יעקב מרגי: מה אתה מכשיל אותו, נותן לו זכות דיבור?

יעקב מרגי: סיים את הדברים שלך, ונראה.

אסף לוי: אז כדי לסכם את הדברים.

אסף לוי: אם הכנסת לא הייתה מתפזרת, היינו חייבים לאשר את הצו של חצי השנה כדי לייצר את הוודאות, כי לא היה לנו זמן לייצר מנגנון אחר.

יעקב מרגי: כמה זמן אתם יושבים על המנגנון האחר הזה?

אסף לוי: כמשרד, לפחות שנתיים על המנגנון של מעבר למחיר מטרה.

אסף לוי: לא הגענו להסכמות עם האוצר.

אסף לוי: אנחנו הצענו מנגנון שלדעתנו מעתיק את המנגנון הקיים מוועדת היישום למנגנון ועדת המחירים.

אסף לוי: האוצר לא הסכים, ובזה זה נעצר.

אסף לוי: ואז התחיל כל התהליך של המשא ומתן עם החקלאים ועם המשרד, שאתמול בשעה חמש וחצי עלה על שרטון, ובשעה 12:03 קיבלנו מכתב חד צדדי שמנוגד לכל ההסכמות או מה שהמשרד מבקש.

יעקב מרגי: משרד האוצר, בבקשה.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אשאל או שיש לך מה לומר?

אלי מורגנשטרן: איך שאתה בוחר.

אלי מורגנשטרן: אולי עדיף שתשאל - - -

יעקב מרגי: למה לא להגיע להסכמות?

אלי מורגנשטרן: אנחנו נמצאים במשא ומתן מתמשך של מספר שבועות - - -

קריאה: מספר חודשים.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

אלי מורגנשטרן: ואני חייב להגיד שאנחנו יזמנו אותו ודחפנו אליו בכל הכוח.

אלי מורגנשטרן: גם בצד השני היו אנשים שהיו בעד.

אלי מורגנשטרן: משרד החקלאות לא הביע עניין רב בהסכם לכל אורך הדרך.

אלי מורגנשטרן: מנכ"ל משרד החקלאות הצהיר בכמה הזדמנויות שהוא לא מעוניין בהסכם.

יעקב מרגי: איזה מנכ"ל?

אלי מורגנשטרן: המנכ"ל הנוכחי.

אלי מורגנשטרן: מנכ"ל משרד החקלאות אמר, אם יהיה הסכם ממש ממש טוב, אז הוא לא יתנגד.

אלי מורגנשטרן: אבל הוא לא שש לעשות הסכם, להבנתי.

אלי מורגנשטרן: אבל בכל זאת, אנחנו עשינו מאמצים רבים להגיע להסכם.

אלי מורגנשטרן: היו לנו הרבה מאוד שיחות ודיונים בהשתתפות המנכ"ל, בהשתתפות השר, בהשתתפות של סמנכ"לים אחרים במשרד החקלאות.

אלי מורגנשטרן: לצערי, ואני לא יודע אם להגיד שזה מאוד חריג, אבל אני חושב שזה די חריג שאנחנו הרגשנו שהרבה פעמים הצלחנו להגיע להסכמות מאוד טובות, וכל יום ההסכמות נפתחו מחדש, כל דבר שהוסכם, למחרת באו וחזרו אחורה מכל ההסכמים.

אלי מורגנשטרן: אחד הדברים המעניינים מאוד בשינוי העמדה הוא ששר האוצר הנחה בפגישה המשותפת שהייתה אצלו, של נציגי ענף החלב, הוא אמר שההסדר יהיה לשלוש שנים פלוס אופציה להארכה בשנתיים נוספות, ועם זה מתקדמים.

אלי מורגנשטרן: התקדמנו עם זה במשך תקופה די ארוכה, לא ארוכה במונחי זמן של ימים, אבל במונחי משא ומתן.

אלי מורגנשטרן: ולפני 24 שעות, פתאום מסתבר שהם לא מסכימים בשום פנים ואופן לחתום על ההסכם לשלוש שנים.

יעקב מרגי: מי זה הם?

יעקב מרגי: אתה אומר, הגענו להסכמות וחזרו בהם – עם מי?

אלי מורגנשטרן: בעיקר משרד החקלאות.

יעקב מרגי: מי?

יעקב מרגי: אסף, זה לא אתה במשרד החקלאות?

אסף לוי: גם אני.

אסף לוי: אני, קודם כל, חייב להגיב למה שאלי אמר.

אסף לוי: אני מוצא דיסוננס גדול במה שהוא אומר.

אסף לוי: איך הוא אומר שמנכ"ל משרד החקלאות לא רצה הסכם כאשר הוא אישית הוביל לפחות 12 דיונים.

אסף לוי: נכון, הוא לא רוצה הסכם רע שיפגע בענף.

אסף לוי: את זה אי אפשר להגיד עליו.

אסף לוי: אבל להגיד שהוא לא רוצה הסכם?

אסף לוי: בן אדם שלא רוצה הסכם לא מפנה שעות ארוכות - - -

אלי מורגנשטרן: אני לוקח חזרה, אני לוקח חזרה - - -

יעקב מרגי: רגע, אלי.

יעקב מרגי: אלי, רגע.

יעקב מרגי: לא, אתה לא יכול לזרוק ולקחת את הדברים בחזרה.

יעקב מרגי: אתה יודע איזו תחושה זה משדר?

אלי מורגנשטרן: אני אנסח מחדש.

יעקב מרגי: תנסח, ותנסה גם לכבד את הדוברים.

יעקב מרגי: יש בזה גם זלזול.

יעקב מרגי: אם אתה אומר, אני לוקח בחזרה, אחרי שאמרת דברים חד משמעיים ומשמעותיים, זה אומר שיש פה זלזול - - -

אלי מורגנשטרן: אני מקבל את הדברים.

אלי מורגנשטרן: אני לא רוצה לזלזל.

יעקב מרגי: על הדרך, תסביר מה העמדה שלכם בכלל על הסוגיה של קיום הרפת הישראלית.

יעקב מרגי: בכלל, אני רוצה לדעת מה העמדה שלכם על משק החלב הישראלי.

אלי מורגנשטרן: אני אשמח לענות על זה.

אלי מורגנשטרן: אני אתחיל עם העניין של המשא ומתן עם המנכ"ל.

אלי מורגנשטרן: יש במשא ומתן עמדות, ואפשר להבין שמי שהגיע עם העמדה הזו לא רוצה ללכת להסכם, אבל יכול להיות שזו פרשנות שלי.

אלי מורגנשטרן: הפרשנות שלי היא שהם לא כל כך רצו הסכם, אבל יכול להיות שאני טועה.

אלי מורגנשטרן: יכול להיות.

יעקב מרגי: ההבהרה התקבלה.

אלי מורגנשטרן: לגבי ענף החלב באופן כללי.

אלי מורגנשטרן: אנחנו הצענו לחקלאים, וזה תואם גם את עמדת שר האוצר, שאנחנו לא משנים את הקיים.

אלי מורגנשטרן: כל מי שמייצר היום חלב, יוכל להמשיך לייצר חלב, לא מורידים לו מיליליטר אחד מהייצור שלו.

אלי מורגנשטרן: אבל יחד עם זאת, מאחר שמחירי החלב בישראל גבוהים ב-80% מממוצע האיחוד האירופי - - -

אסף לוי: האיחוד האירופי גם תומך ב-60 מיליארד אירו.

יעקב מרגי: אסף, אסף.

אלי מורגנשטרן: ובסוף אזרחי ישראל הם צד לסיפור הזה, אז אמרנו, בו אנעשה הפרדה, כמו דור א' - - -

יעקב מרגי: מאחר שהפרעת לי, אסף, ויש לי הפרעת קשב וריכוז – אל תבנה על זה, מדינת ישראל מתנהגת בחזירוּת.

יעקב מרגי: היא בונה על הסבסוד שלה ללימודי רפואה של מדינות בחוץ לארץ, היא בונה על סבסוד מחיר הביצים בחוץ לארץ.

יעקב מרגי: היא בונה גם על סבסוד.

יעקב מרגי: הם מסבסדים את אזרחי מדינתם וגם את מדינת ישראל.

יעקב מרגי: היא מאפשרת את זה.

יעקב מרגי: מה אתה יכול להלין על זה?

יעקב מרגי: אם הכול מעניין אותי דרך החור של הגרוש, אז הטיעון שאתה מעלה לא מעניין אותי.

אסף לוי: מסכים.

אלי מורגנשטרן: אז ההצעה שלנו הייתה שנשמור על הייצור הקיים, ואת כל הייצור התוספתי, כל הגידול העתידי יגיע מתוך ייבוא.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: מה הרציונל?

יעקב מרגי: מה אכפת לך שהגידול העתידי יהיה מתוך הרפת הישראלית?

יעקב מרגי: בגלל שזה יותר יקר?

אלי מורגנשטרן: כן.

אלי מורגנשטרן: בגלל שהוא יותר יקר ויש עוד סיבה.

אלי מורגנשטרן: יש עוד סיבה שחשוב להגיד אותה.

אלי מורגנשטרן: יש מחסור של מוצרי חלב במדינת ישראל.

אלי מורגנשטרן: היחס בין הצריכה במדינת ישראל לבין מדינות העולם המערבי הוא 30% פחות.

אלי מורגנשטרן: אנחנו צורכים 30% פחות מוצרי חלב.

אלי מורגנשטרן: יש שיגידו שזה בגלל ששומרים כשרות או בגלל זה או בגללו.

אלי מורגנשטרן: אבל בשנות ה-90 היינו בדיוק כמו העולם המערבי.

אלי מורגנשטרן: משנות ה-90 יש ירידה עקבית ייצור, ובשלוש השנים האחרונות במיוחד יש ירידה בייצור.

אלי מורגנשטרן: ראינו את זה במחסור בחמאה.

אלי מורגנשטרן: ראינו מחסור קל אומנם, אבל היה מחסור קל בחגים בחלב בקרטון.

אלי מורגנשטרן: מועצת החלב החליטה להקטין את הייצור.

אלי מורגנשטרן: אמרנו להם, תשמעו, חוץ מהעניין של העלות, של המחיר, יש גם עניין שלאזרחי ישראל תהיה אספקה רציפה כמו שהם רוצים לצרוך.

אלי מורגנשטרן: אנחנו לא בולשביקים, שנגיד להם, אל תקנו חמאה עכשיו כי אין מספיק ונחלק את זה עם תלושים.

אלי מורגנשטרן: מי שרוצה לצרוך חמאה, שיצרוך חמאה.

יעקב מרגי: בדקת מה מקור המחסור בחמאה?

אלי מורגנשטרן: כן, בדקתי - - -

יעקב מרגי: ואתה מסתמך על החמאה ומסיק מזה על כל מוצרי החלב?

אלי מורגנשטרן: לא, אני מביא דוגמה.

אלי מורגנשטרן: אני בדקתי את כל אחד מהדברים בנפרד.

יעקב מרגי: מה הסיבה שלא נתקלנו במחסור בגבינה לבנה, בגבינה צהובה, בקוטג'?

יעקב מרגי: שלל הגבינות, ממסקרפונה ותיקח כל מה שאתה רוצה, המדפים מלאים ואנשים קונים.

יעקב מרגי: אם פעם אנשים היו קונים במידה ובמשורה – רמת החיים גבוהה, ואני לא יודע איך אתה מצייר את הירידה בצריכה.

אלי מורגנשטרן: תמיד הסיפור של מחסור הוא נושא שקשה מאוד להגדיר אותו.

אלי מורגנשטרן: הוא קצת חמקמק.

אלי מורגנשטרן: איך אנחנו יודעים שאין?

אלי מורגנשטרן: כשיש מחסור חמור זה מאוד קל.

אלי מורגנשטרן: כשאין ביצים בסופר במשך שבועיים, כולם יודעים שיש מחסור, אין שאלה.

אלי מורגנשטרן: כשאין חמאה בסופר במשך שנה, כולם יודעים את זה.

אלי מורגנשטרן: אבל כשיש מחסור קל, מאוד מאוד קשה לתפוס אותו.

אלי מורגנשטרן: אז משתמשים במדדים.

אלי מורגנשטרן: אנחנו רואים מה קורה בצריכת חלב לנפש.

אלי מורגנשטרן: יש ירידה משמעותית בצריכת חלב לנפש.

יעקב מרגי: בגלל הייצור או בגלל שאני לא רוצה לקנות?

אלי מורגנשטרן: בגלל שאין, אין אפשרות, יש מגמה.

יעקב מרגי: מה זה אין אפשרות?

יעקב מרגי: אני רוצה לברר את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: מישהו יכול לתת לי נתונים על גידול בייצור של מוצרי חלב?

יעקב מרגי: אני שואל אתכם שאלה, יש לי תהייה, אני תוהה.

אלי מורגנשטרן: אגב, בדוח של הממ"מ שיצא - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אני מדבר.

יעקב מרגי: אני באתי מהפריפריה, גר במושב, פלאח.

יעקב מרגי: אני יודע, כשמישהו מדבר, אני לא, ואם מישהו אוכל, אני לא מפסיק אותו, כי לא חוסמים שור בדישו.

יעקב מרגי: בדיון כזה, אני מקווה, יכול להיות שהם נמצאים בזום.

יעקב מרגי: היצרנים – אין להם מה לומר?

קריאה: לי יש מה לומר.

יעקב מרגי: לא יצרני החלב.

יעקב מרגי: אתם ספקי החלב.

יעקב מרגי: לא הרפתנים.

יעקב מרגי: או שזה היינו הך?

קריאה: אולי מועצת החלב בשם כולנו.

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע.

יעקב מרגי: גם כשאני רוצה לעקוץ, אנשים לא מבינים.

יעקב מרגי: אולי זה היינו הך?

יעקב מרגי: גם בדיונים על הביצים, כשאני באתי בתמימות, שמתי את הכול, וקיבלתי את הנתונים כעובדות מוגמרות, אחרי שלושה שבועות לא הבנתי ממה הכאבים, הלכתי לרופא, הוא אמר לי, זרמים תת קרקעיים קיבלת מכל האינטרסנטים.

יעקב מרגי: אז בואו תקשיבו - - -

קריאה: אדוני, מועצת החלב בשם כל הענף - - -

יעקב מרגי: אדוני, אני אתן לך רשות דיבור.

יעקב מרגי: ראיתי.

יעקב מרגי: ולא צריך להרים יד.

יעקב מרגי: תגיד גם לאסף שלא צריך לעשות ככה כל הזמן.

יעקב מרגי: אני אומר את הדברים כדי שייכתבו ויירשמו לפרוטוקול.

יעקב מרגי: הדיון הזה הוא עמוק יותר מכל מה שדיברתם.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך הנחת יסוד שלנו כאן בכנסת.

יעקב מרגי: לא הכול הוא יוקר המחיה.

יעקב מרגי: נכון, יוקר המחיה חשוב.

יעקב מרגי: ואם המדינה צריכה להיות בדלתא הזו, שתיכנס לדלתא הזו.

יעקב מרגי: הפתרון הקל, ייבוא – לא, לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: נכון שיש ראייה כלכלית שמסתכלת ומתכללת תועלות לטווח רחוק, ויש ראייה כלכלית של מה יש לנו עכשיו, מטר מהפנס.

יעקב מרגי: אנחנו גם משק עבודה, שוק עבודה, ואנחנו גם, מה לעשות, מדינה קטנה עם אתגרים רבים, ויש סוגיה של קרקעות, סוגיה של גבולות, וצריך לתכלל את כל השיקולים.

יעקב מרגי: ואם רוצים לסגור ענף מסוים או לחסל חצי ממנו, מישהו צריך לתת את המנה, ולא אחריי המבול.

יעקב מרגי: לכן כל השיקולים האלה צריכים להיות פה, והדיון הוא לא אם מאשרים את הצו או לא מאשרים את הצו, אם נעשה בהסכמה או לא נעשה בהסכמה.

יעקב מרגי: אם אני רוצה להצביע על משהו, אני רוצה לדעת שאני לא קלקלתי, שלא באתי לתקן ומצאתי את עצמי מקלקל.

יעקב מרגי: נכון, יש תפיסות עולם, כשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות.

יעקב מרגי: מה לעשות, יש כאלה, ונחשפנו לזה שהאמת המוחלטת שלהם בביצים הייתה, לא מעניין אותי, אני, והאחר שימות, וכל אחד משך לעצמו.

יעקב מרגי: ואחד, לי ולך לא יהיה.

יעקב מרגי: יש גם תפיסה כזאת, שלי ולך לא יהיה.

יעקב מרגי: ולי אין את הפריבילגיה הזאת.

יעקב מרגי: אני מקנא באנשים האלה שיש להם אמת אחת והולכים אותה, ולא מעניין אותם, והכול ירוק להם וטוב להם.

יעקב מרגי: ואני תמיד בוחר את השביל האמצעי ואני רק חוטא, אבל אני אמשיך בשביל הזה.

יעקב מרגי: וזו הנחת היסוד של הדיון הזה.

יעקב מרגי: אנחנו לא באנו לנהל פה עסק, כי בעסקים היינו טובים בחוץ לארץ.

יעקב מרגי: סבלנו מזה שהיינו טובים בעסקים.

יעקב מרגי: אנחנו באנו לקיים פה מדינה, עם הסולידריות ועם התמיכה, עוד לא בטלו סעיפי התמיכה.

יעקב מרגי: כשאני אדע שמשרד האוצר והחשב הכללי ביטל את כל סעיפי התמיכה בתקציב וכל דאלים גבר, אז גם בחלב כל דאלים גבר.

יעקב מרגי: אי אפשר להגיד, פה אני תומך בגלל שאני רוצה, ופה אני לא תומך בגלל שאני לא רוצה, פה אני מסבסד בגלל שאני רוצה, יש קבוצת לחץ כזו.

יעקב מרגי: אני חרד, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: פעם החרדה הייתה מסוג המרצים לכלכלה באוניברסיטאות, שהיה גוון אחד, עד 2003 הייתה תפיסה כלכלית שבאה מהפקולטות, ופחות או יותר נמצאו האיזונים.

יעקב מרגי: עכשיו אני חרד מזה שגופים כלכליים מממנים מכוני מחקר כאלה שמשתלטים על הפוליטיקה הישראלית.

יעקב מרגי: מחדירים רעל של קפיטליזם חזירי לכל תהליך קבלת החלטות של מקבלי ההחלטות במדינת ישראל ולמפלגות הפוליטיות השונות.

יעקב מרגי: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב, כבוד היו"ר.

אימאן ח'טיב יאסין: תחילה אני רוצה לחזק כל מילה שאמרת.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק, לצערנו הרב, שזאת המציאות שאנחנו חיים בתוכה במדינה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: ואכן גם בשבילי, השאלה העיקרית היא לאשר או לא לאשר.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה העיקרית והסוגיה העיקרית בשבילי זה הביטחון התזונתי של אזרחי המדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מה שצריך לכוון אותנו בכל דיון ובכל סוגיה.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערנו הרב, גם בנושא הזה אף אחד לא יתווכח שחלב זה לא מוצר בסיסי.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מוצר בסיסי שאנחנו צריכים כדי לגדול ולחיות חיים נורמטיביים.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו צריכים את זה, מהטף עד לזקן.

אימאן ח'טיב יאסין: ואם אנחנו ניכנס לסופר ונסתכל במדף של המוצרים ושל המחירים, אנחנו נסתכל ונצא – רובנו יסתכלו ויצאו בלי לקחת כלום, אולי שקית חלב מניילון ולא מקרטון, כי זה יותר זול בכמה אגורות.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת הסוגיה העיקרית.

אימאן ח'טיב יאסין: לא משהו אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני חושבת, כן, כבודו, הגיע הזמן שהמדינה הזאת תסדר ותגיד מה סדר העדיפויות שלה, האם היא רוצה בטובת האזרחים או בטובות העסקים או בטובת עצמה.

אימאן ח'טיב יאסין: וכנראה שהאחרונה היא הנכונה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל אתם שיושבים כאן, יש עליכם אחריות, כי אתם יושבים במקום שאתם יכולים להשפיע על ההחלטות ועל הדברים שקורים.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

יעקב מרגי: כששאלתי איפה תנובה, איפה שטראוס, איפה טרה, אני ידעתי את התשובה.

אימאן ח'טיב יאסין: סופרים את הכסף.

יעקב מרגי: הקפיטליזם החזירי, זה שהמדינה לא - - -

קריאה: - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: הדיון היה רדום עד עכשיו, מנומנם.

יעקב מרגי: אני לא אוהב דיונים מנומנמים.

יעקב מרגי: היה גיבור אחד, איציק אלרוב, שאמר, המלך ערום, ומאז הוא נהיה או יחצ"ן או יועץ תקשורת, לא יודע מה.

יעקב מרגי: חבל שהוא לא המשיך מהקוטג' לשאר מוצרי הצריכה.

יעקב מרגי: הוא הצליח.

יעקב מרגי: הלוואי שהיינו כמו חברות אחרות במדינות אירופה, שיכולות להוריד את השאלטר ולייבש לכם את כל הסחורה במחסנים עד שתירקב, ולא תיקחו 300% פער רווח בשיווק עד לצרכן, ונראה מי יותר יקר ומי יותר זול.

יעקב מרגי: והיא צודקת, נכון, יש לנו קהות חושים, יכולים לעבור ליד מדף בסופר, ברשתות השיווק, לראות מחיר מופקע, וממשיכים הלאה.

יעקב מרגי: ובמקרים מסוימים גם משתפים פעולה וקונים את זה.

יעקב מרגי: קונים ושמים את זה אצלנו בסל ומשתפים פעולה עם העושקים הראשיים, עם החזירוּת שיש בכלכלה הישראלית והאטימות.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, בדיון שיהיה היום זה מה שינחה אותי – איך אנחנו משמרים את הרפת הביתית של החקלאים, מסייעים לתהליך של התייעלות.

יעקב מרגי: בוא נאמר שאני עכשיו מייצר מצב – ואנחנו כבר שם, כמו בענפים אחרים – של שלושה-ארבעה יצרנים גדולים, יעילים, הכי יעילים שבעולם, זה מועיל לי?

יעקב מרגי: מישהו הוכיח שיעילות של הייצור הועילה בסוף לצרכן?

יעקב מרגי: היא הועילה רק להעצמת רווחים של אותם שלושה גדולים.

יעקב מרגי: ואני מצר על כך.

יעקב מרגי: הלוואי שהייתי יכול לרדת עם היעילות הזו, עם ההתייעלות הזו, גם לרפת המשקית של החקלאי הקטן, והלוואי שהוא היה יכול למכור לי את החלב בצורה ישירה ולא שהיצרנים הגדולים יעשו על זה מניפולציות של ייצור וינווטו לי איפה הם מרוויחים הכי הרבה, ומה הם זורקים לי למדף ואת האיכות ששמים לי במדף.

יעקב מרגי: מישהו מהרגולטורים נתן על זה את הדעת?

יעקב מרגי: אז מגיעים ליוקר המחיה, בסדר, מפריע לי יוקר המחיה.

יעקב מרגי: בינתיים מי שמשלם מחיר על יוקר המחיה זה הצרכן, ואף אחד לא מבטיח לי שהשיטה או השיטה הזו בסוף מביאה שהיצרנים הגדולים מצמצמים את הרווחים שלהם לטובת המחיר לצרכן.

יעקב מרגי: זה לא הוכיח, לא בירקות, לא בחלב, לא בבשר, לא בכלום.

יעקב מרגי: כן, יצרנו מצב ששלושה-ארבעה גורמים חזקים שולטים בשוק הבשר והפטם, ויצרנו מצב ששלושה-ארבעה גופים גדולים שולטים בכל סוגיית ייצור החלב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.

איציק שניידר: אני איציק שניידר, מנכ"ל מועצת החלב.

איציק שניידר: לפני שנתייחס לדברים, אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה על ידי נציג משרד האוצר.

איציק שניידר: ולצערי, הם חוזרים ואומרים את זה כל פעם.

איציק שניידר: הם חושבים שבסוף, אם יגידו את זה הרבה פעמים, זה ייתפס כאמת.

איציק שניידר: אין 80%.

איציק שניידר: יש הבדל במחירים בין ישראל לאירופה, אבל זה לא 80%.

איציק שניידר: זה לא מייצג את הממוצע.

איציק שניידר: זה מייצג אולי מוצר אחד במדינה מסוימת.

איציק שניידר: בטח שאם נוריד מזה את המע"מ שאין בחלק מהמדינות, ואת התמיכה הישירה, התמונה תיראה אחרת.

יעקב מרגי: לא, אתה יודע מה המדד אצלי?

יעקב מרגי: הפער בין מה שעולה לרפתן לבין המחיר שהוא מקבל.

יעקב מרגי: לא הצרכן.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי המחיר לצרכן, כי בדרך יש חזירוּת לא מבוקרת.

יעקב מרגי: אותי מעניינת עלות ייצור, בין עלות הייצור שלי, מה עולה לי, ומה אני מקבל.

ליאור שמחה: הרווחיות של הרפתן הישראלי היא הרווחיות הכי נמוכה ב-OECD.

יעקב מרגי: אתה יודע שהפרוטוקול לא יודע מי דיבר.

ליאור שמחה: אני ליאור שמחה, יצרני החלב.

יעקב מרגי: תמשיך, בבקשה.

איציק שניידר: נרטיב נוסף שמנסים בשבועות האחרונים לשרש ממשרד האוצר זה כאילו שחסר חלב במדינת ישראל, ואנחנו מייצרים פחות חלב, לא יודע למה.

איציק שניידר: עובדה היא שבמדינת ישראל יש תחרות גדולה על המדף.

איציק שניידר: בשנה האחרונה הושקו כ-500 מוצרי חלב חדשים.

איציק שניידר: במקרר במדינת ישראל הבעיה היא לא מחסור.

איציק שניידר: מבחינת מוצרי חלב זו חגיגה.

איציק שניידר: מועצת החלב שמנהלת את הענף, כל שנה גומרת את השנה במלאי של אבקת חלב.

איציק שניידר: אבקת חלב מייצגת עודף שאחרי זה אנחנו צריכים לפנות אותה ולממן כי אנחנו עשינו בעודף.

איציק שניידר: משרד האוצר נתלה בשנה מסוימת כשהיה מנכ"ל מסוים במשרד החקלאות שהכריח אותנו להעלות את המכסות מעבר למה שהיה צריך, בניגוד להמלצה של הדרג המקצועי במשרד החקלאות, בניגוד להמלצה של מועצת החלב.

יעקב מרגי: כמה שנים הוא היה מנכ"ל?

יעקב מרגי: אומרים, על שלושה פשעי דמשק, אני כבר ספרתי שם 18 פשעים.

יעקב מרגי: כמה שנים הוא היה במשרד?

קריאה: ארבע שנים, ארבע פלוס.

יעקב מרגי: בארבע שנים הוא עשה את כל העוולות האלה?

איציק שניידר: היושב-ראש, כתוצאה מההחלטה הזאת להעלות בצורה לא מדודה את המכסות, נוצרו עודפים בשנה מסוימת שחייבו הקטנת הייצור בשנה אחרת.

איציק שניידר: מבחינת חלב לצרכן לא חסר חלב במדינת ישראל, תמיד אנחנו בעודף.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, לטובת האזרחים שאולי צופים בנו – מה המניפולציה שהביאה למחסור בחמאה?

אסף לוי: חסר שומן במדינת ישראל כדי לא ליצור עודפים של חלבון שעולים הרבה כסף לענף.

יעקב מרגי: לאן הם הולכים?

יעקב מרגי: למה חסר?

יעקב מרגי: לאן הם הולכים?

אסף לוי: פרה שמייצרת ליטר חלב, יש 3.5% שומן, כ-3.2% חלבון, השאר מים וסוכר.

אסף לוי: כדי לייצר שומן בכמות שאנחנו צריכים, יש לנו עודפים של חלבון.

אסף לוי: החלבון, ששומרים אותו בצורת אבקת חלב, מייצר נטל כלכלי גדול על הענף, כי אנחנו בהשוואה לעולם, אבקת החלב שלנו יקרה ואנחנו לא צריכים להיפטר ממנו - - -

יעקב מרגי: אין מה לעשות עם החלבון הזה?

אסף לוי: אין מה לעשות איתו.

יעקב מרגי: הבן שלי קונה פח של חלבון, אתה יודע כמה זה עולה לו?

ליאור שמחה: החלבון הזה נוצר בגלל עודף הייבוא של הגבינה הצהובה עוד מלוקר, מההסכמים הקודמים - - -

אסף לוי: רגע, אבל אני אסיים, כבודו, על החמאה.

אסף לוי: ולכן, עוד ב-2018 כשזיהינו שחסר שומן, המלצנו לפתוח מכסת ייבוא.

אסף לוי: לצערנו, משרד האוצר ומשרד הכלכלה חילקו, אני לא אגיד באופן מכוון, את המכסות לא נכון כך שלא אפשרו לייבוא להתבצע, כי אם הייבוא היה מתבצע, אז לא היה חסר על המדפים.

אסף לוי: אני לא אומר שהם עשו את זה בכוונה - - -

יעקב מרגי: מה זה, חילקו את הייבוא?

יעקב מרגי: לא הבנתי.

אסף לוי: המשרד המליץ על פתיחה של 4,000 ו-6,000 טון חמאה, ולצערנו, התנאים שנקבעו על ידי משרד הכלכלה שחילק את המכסות ליבואנים, לא אפשרו לחמאה להגיע לארץ.

יעקב מרגי: כמה יבואנים יש בענף?

קריאה: שניים, שלושה, ארבעה.

אסף לוי: לא, את המכסות חילקו ליותר.

אסף לוי: חלק מהבעיות היה שחילקו את זה להרבה ולא יצר יתרון לגודל, ולא חילקו את זה למי שהיה באמת יכול להביא.

אסף לוי: ולכן ב-2019 נוצר מחסור במדפים, ולראיה, בסוף 2019, כשהשתנו התנאים בשוק והייתה קצת הקלה בתנאים, החמאה הגיעה לארץ.

אסף לוי: את 2019 סיימנו בכמות שהייתה חסרה, אבל לקח זמן שנראה את זה במדפים.

אסף לוי: בסוף 2019 ובמהלך 2020 לא הייתה חסרה חמאה במדפים.

אסף לוי: הייתה חסרה לפעמים חמאה מייצור מקומי, אבל חמאה לא הייתה חסרה.

יעקב מרגי: ליאור שמחה, אמרת שבזה שפתחו את הייבוא לגבינה צהובה, יש פחות שימוש בחלבון שמיוצר?

ליאור שמחה: יש יחס שנקרא חלבון-שומן.

ליאור שמחה: ככל שאתה מביא גבינה צהובה - - -

יעקב מרגי: פה אני נהניתי.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, עם תפיסת העולם הכלכלית שלי, נהניתי מהייבוא של גבינה צהובה, כי לפני כן המחירים היו כמו לקנות טבעת לאשתי ביום הולדת.

קריאה: לא.

קריאה: מחיר גבינה צהובה מפוקח.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: ואני צרכן גדול של גבינה צהובה, שלא ישמע אותי הרופא שלי, ואני אומר לך, המחיר זול, המחיר זול.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה, תתפלא, גם המחלבות הישראליות הורידו קצת, לא הרבה, הורידו קצת את המחיר.

יעקב מרגי: סיימת, אסף?

אסף לוי: יש עוד הרבה, אבל ניתן לחברים.

איציק שניידר: אני יכול לסיים, היושב-ראש?

יעקב מרגי: תסיים, אבל בקצרה.

איציק שניידר: אחרי שהתייחסתי לדברים שהיה חשוב לי לתקן, אני רוצה להתייחס לאירוע שאנחנו נמצאים בו היום.

איציק שניידר: האמת היא שחשבתי שאנחנו נשב פה היום הרבה יותר מחויכים, ונבוא ונודה ליושב-ראש על חלקו בתהליך שדחף אותנו לתהליך ובהחלט היה לו חלק בזה שניהלנו משא ומתן, וכמו ששמעת פה, כל הצדדים אמרו שהתנהל משא ומתן ארוך.

איציק שניידר: לזכותו של שר האוצר ייאמר שלפני כשבועיים וחצי, כשהוא הבין שהמשא-ומתן הזה לא מתקדם, הוא לקח אחריות, זימן את הצדדים אליו, ודרש לסיים ולמצות את המשא-ומתן הזה.

איציק שניידר: אתמול, עד הרגע האחרון, ניסינו לסיים, אבל בגלל התפזרות הכנסת לא הצלחנו לסיים - - -

יעקב מרגי: מה זה מעניין, התפזרות הכנסת?

יעקב מרגי: למה לא סיימתם?

יעקב מרגי: מי לחץ אתכם לסיים?

יעקב מרגי: מי ברח מהמשא-ומתן?

איציק שניידר: אף אחד לא ברח מהמשא-ומתן.

איציק שניידר: עד אתמול בשעה שתים-עשרה בלילה לא הצלחנו לסיים את המשא-ומתן.

איציק שניידר: לתחושתי, רוב הדברים סגורים וחסרות לנו מספר שעות על מנת שנסיים את זה ונגיע להבנות מלאות של כל הצדדים.

יעקב מרגי: מה אתה מבקש?

יעקב מרגי: אלי מהאוצר יסכים.

יעקב מרגי: תגיד לי איזה תאריך אתה רוצה, אני ארשום.

איציק שניידר: היום בערב.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: איזה תאריך בצו אתה רוצה – אני ארשום, הוא יסכים.

קריאה: 2030.

איציק שניידר: 2040.

איציק שניידר: למה 2030?

איציק שניידר: כמה שיותר - - -

יעקב מרגי: אתה יודע איזו הצהרת כוונות זו, שאתה לא תגיע איתו להסכמות אף פעם.

יעקב מרגי: אתה רואה, אתה לא חכם.

יעקב מרגי: פעם הייתי חולה בית, המפקד שלי אמר לי, שמע, התנהגת טוב, הוא תקע את כל היחידה שבת - - - יעקב, אני משאיר את כולם, אתה, אם אני מאפשר לך לצאת, מה אתה עושה?

יעקב מרגי: אמרתי, אני יוצא.

יעקב מרגי: הוא אמר לי, טוב, אתה נשאר עם כולם.

יעקב מרגי: אם הייתי מגלה סולידריות, הוא לא היה עוזב אותי עד שהיה הולך איתי הביתה.

יעקב מרגי: מה אתה אומר לו 2030, 2040?

יעקב מרגי: זה הצהרת כוונות שאתה רוצה - - - במשא ומתן?

איציק שניידר: לא, אדוני.

איציק שניידר: אנחנו סיכמנו.

איציק שניידר: אנחנו קרובים לסיכום.

איציק שניידר: אנחנו צריכים עוד כמה שעות בשביל למצות את הסיכום הזה.

איציק שניידר: מה זה קשור לדיון היום?

איציק שניידר: הרי לכאורה הדיון היום נקבע מראש ואין לו שום קשר לסיפור הזה.

איציק שניידר: אז ככה, מכיוון שבמכתב של שר האוצר הסעיף הראשון היה שהיום מאריכים את זה בהסכמה, אנחנו מפחדים שייווצר פה איזשהו קשר משפטי, ויגידו - - -

יעקב מרגי: שר האוצר יודע שזה לא בהסכמה?

איציק שניידר: שר האוצר יודע שיש מספר סעיפים שעדיין לא הוסכמו.

איציק שניידר: אגב, אתמול בשיחה טלפונית איתנו, הוא הסכים להם, הם רק לא מנוסחים בתוך הדברים.

יעקב מרגי: אבל בסוף מה שמחייב זה החתימה שלו, אז איך הוא חתם?

יעקב מרגי: בבקשה, ליאור.

ליאור שמחה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בראשית הדברים למה שאתה אמרת.

ליאור שמחה: אני חושב שהסיפור פה זה הערכים.

ליאור שמחה: וזו המחלוקת הגדולה בינינו לבין אגף תקציבים.

יעקב מרגי: את מי אתה מייצג?

יעקב מרגי: תגיד לפרוטוקול.

ליאור שמחה: אני מנכ"ל התאחדות יצרני החלב, הרפתנים והחקלאים.

יעקב מרגי: כמה התאחדויות ואיגודים יש בסוג הזה?

ליאור שמחה: ברפתנים?

ליאור שמחה: ביצרני החלב?

יעקב מרגי: כן.

ליאור שמחה: רק אנחנו.

ליאור שמחה: אין עוד.

יעקב מרגי: זה לא כמו הצמחים, ירקות, עשבים, תבלינים - - -

ליאור שמחה: לא.

ליאור שמחה: אצלנו גם אחד זה בעיה.

יעקב מרגי: מפא"י 40 שנה בתוך האדמה, עדיין יש לה ספיחים.

ליאור שמחה: רק אנחנו.

ליאור שמחה: אין לי עוד.

ליאור שמחה: אני חושב שהסיפור פה זה שאלה של איך אנחנו רוצים לראות את המדינה שלנו.

ליאור שמחה: האם אנחנו רוצים לגלות ערבות הדדית?

ליאור שמחה: האם אנחנו רוצים לדאוג לחלש?

ליאור שמחה: לדאוג ליצרן הקטן?

ליאור שמחה: האם אנחנו רוצים לחזק את הייצור המקומי או להיות סוג של מתווכים?

ליאור שמחה: האם אנחנו רוצים שהכסף יישאר אצל שלושה או ארבעה, או עשרה – לשיטת אגף תקציבים, יבואנים גדולים?

ליאור שמחה: או שאנחנו רוצים לפזר את זה ל-1,000, 2,000, 10,000 יצרנים בכל רחבי הארץ?

ליאור שמחה: וזו השאלה המרכזית.

ליאור שמחה: אני חושב שהפער הזה בין תפיסת עולם שלנו, שאגב, היא נכנסת גם לסיפור של המוצרים המפוקחים, ואנחנו טוענים שחייבים לשמור על הפיקוח של המוצרים, ו-50% ממוצרי החלב הם מוצרים בפיקוח, וצריכים להיות יותר, בעיניי.

ליאור שמחה: וצריכים לדאוג לרווח הסביר, לא הגדול, ולא צריכים לדאוג ליבואנים - - -

אלי מורגנשטרן: - - -

יעקב מרגי: אלי, אלי.

ליאור שמחה: אלי, תן לי רגע לסיים.

ליאור שמחה: ולא צריכים לאפשר לשניים, שלושה, ארבעה בעלי הרשתות הגדולות גם להיות יבואניות ולקטוע את כל שרשרת הערך הזאת של החלב הישראלי - - -

יעקב מרגי: רגע, אגע.

יעקב מרגי: אתה רוצה להגיד לי שתנובה, שטראוס, טרה, יש להן גם אישורי ייבוא של מוצרי חלב מוגמרים?

ליאור שמחה: אלי יענה לך.

יעקב מרגי: מה?

ליאור שמחה: כן.

ליאור שמחה: זה בדיוק הסיפור - - -

עמוס סער: בוודאי, בוודאי.

עמוס סער: יש להם אישורים.

עמוס סער: הם היבואנים הכי גדולים.

יעקב מרגי: זה בטוח רפתן כורדי מאחד המושבים.

יעקב מרגי: תמתין, אל תתפרץ.

יעקב מרגי: תמתין

ליאור שמחה: עמוס הוא משלנו, ואנחנו מאוד גאים בו.

ליאור שמחה: בעיניי, חשוב למדינת ישראל גם ביטחון המזון, כמו שחברת הכנסת אמרה, וגם דברים אחרים, חשוב לחזק את הפריפריה, שהכסף לא ילך במענקים ובתמיכות, אלא בזכות, בזכות הייצור, בזכות זה שאנשים קמים בבוקר ועובדים לפרנסתם, ולעבוד ברפת זה עבודה קשה מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

ליאור שמחה: משפט אחרון, ברשותך.

יעקב מרגי: בבקשה.

ליאור שמחה: הסיפור של פקיעת מנגנון מחיר המטרה בעצם מוריד את המסכה מהפנים של האוצר.

יעקב מרגי: הם לא שמו מסכה, הם אמרו – בצרפתית אומרים - - -, שמו את זה על השולחן.

ליאור שמחה: מה הם אומרים במילים אחרות?

ליאור שמחה: הם אומרים, אנחנו נגדע את מחיר המטרה, הוא יפוג, ולא נמשיך אותו לאורך זמן, כדי שאחר כך אנחנו נבוא ונוכל לייצר לכם לחץ ובעצם נאנוס אתכם.

קריאה: מחיר המטרה לא פג.

ליאור שמחה: המשק הישראלי צריך ודאות.

אלי מורגנשטרן: אני לא מוכן שיגידו את הדברים האלה ולא נגיב.

יעקב מרגי: אלי, אתה יכול לבקש רשות - - -

אלי מורגנשטרן: אז אני מבקש.

יעקב מרגי: אז אני אתן לך אותה.

יעקב מרגי: נראה לך שאני אוותר לך על תגובה?

ליאור שמחה: המשק הישראלי חייב ודאות.

ליאור שמחה: ומנגנון מחיר המטרה שנמשך לאורך זמן, וירצו אגף תקציבים – אלה הפערים במשא ומתן למעשה.

ליאור שמחה: ירצו אגף תקציבים לגדוע אותו, יבואו אלינו בסמכות השרים ויגדעו אותו, אבל שהוא לא יגדע אוטומטית.

יעקב מרגי: אגף תקציבים אומר לך, סלח לי, מי אתה?

יעקב מרגי: הוא אומר לך היום, סלח לי, מי אתה?

ליאור שמחה: זה נכון.

יעקב מרגי: הוא כמעט אמר אפילו לשר האוצר בתקופה אחרונה, מי אתה?

ליאור שמחה: אז זה בדיוק הסיפור, - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

ליאור שמחה: - - שר האוצר הסכים איתנו - - -

יעקב מרגי: אתה לא חייב לאשר את הדברים שאני אמרתי.

יעקב מרגי: לי יש חסינות פרלמנטרית.

ליאור שמחה: לא, אני רק רוצה להגיד מילים טובות לשר האוצר.

יעקב מרגי: עמוס סער איתנו?

ליאור שמחה: עמוס תער.

עמוס סער: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, ובוקר טוב לכולם.

עמוס סער: אני רפתן מעזריקם כבר 60 שנה.

יעקב מרגי: מי שלא יודע איפה זה עזריקם, תסביר להם.

יעקב מרגי: יש פה אנשים שלא למדו ידיעת הארץ.

עמוס סער: עזריקם זה ליד קרית מלאכי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

עמוס סער: אנחנו רפתנים, אנחנו עובדים במחיר מטרה, משק קטן.

עמוס סער: אם עכשיו יבטלו את מחיר המטרה, כמובן שהמחלבות יגידו, אנחנו רוצים חלב בפחות חצי שקל, אין בעיה, אנחנו לא נוכל לעמוד בזה ונסגור, פשוט מאוד, חד וחלק.

עמוס סער: אם רוצים לשמור עלינו, צריך לשמור על מחיר המטרה ועל התכנון.

עמוס סער: אם לא יהיה מחיר מטרה, כל המשק המשפחתי נסגר כי המחלבות יחנקו אותנו.

יעקב מרגי: עמוס, רגע, אני רוצה ללמוד מה זה רפתן של משק.

יעקב מרגי: תן לי לשאול כמה שאלות.

יעקב מרגי: מי מביא לך את הפרות?

עמוס סער: מה זאת אומרת, מי מביא לי את הפרות?

יעקב מרגי: אתה קונה אותן?

עמוס סער: אני מייצר אותן.

עמוס סער: אני מזריע את הפרות שלי - - -

יעקב מרגי: רגע, אני יודע מה אני שואל.

יעקב מרגי: תאמין לי, אני יודע מה אני שואל.

עמוס סער: לא הבנתי.

יעקב מרגי: את האוכל והתערובות, מי מספק לך?

עמוס סער: האוכל זה מרכז מזון, באר טוביה.

יעקב מרגי: מי הבעלים שלו?

עמוס סער: המפעלים של באר טוביה במקרה שלי.

קריאה: החקלאים.

יעקב מרגי: בקיצור, אין לך בעלים מעל הראש, איזו מחלבה גדולה?

יעקב מרגי: אתה קשור לתנובה?

עמוס סער: לא.

עמוס סער: אני יכול גם לייצר את האוכל לבד, אם אני רוצה, אבל אין לי אפשרות, אין לי מספיק אדמות, אז אני קונה אוכל.

יעקב מרגי: זה חשוב שידעו.

יעקב מרגי: יש רפתות שהן פרטיות ויש שהן לא פרטיות, זה אריסים ופיאודלים, מה שהיה פעם.

קריאה: לא, במשק החלב כל הרפתות שייכות ליצרנים המקומיים, למושבניקים ולקיבוצים.

יעקב מרגי: תאמין לי.

יעקב מרגי: אני גר ליד המושבים שלהם.

יעקב מרגי: אני יודע מה אני אומר.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני יודע.

עמוס סער: כבוד היושב-ראש, לא הבנתי את השאלה שלך.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: אני הבנתי.

יעקב מרגי: דבר.

עמוס סער: בקיצור, לגבי השומן – לא חסר שומן, פשוט המחלבות לקחו את השומן ועשו מוצרים שלא בפיקוח, שם הם יכולים להרוויח יותר כסף.

עמוס סער: למה שיעשו חמאה?

עמוס סער: חמאה זה מפוקח, הם מרוויחים מעט כסף.

עמוס סער: יעשו יוגורט מהשומן הזה, ירוויחו יותר כסף.

יעקב מרגי: כמה אתה מקבל על ליטר חלב?

עמוס סער: 1.91 שקל.

יעקב מרגי: מה הוא מייצר מליטר חלב?

יעקב מרגי: אתה יודע להגיד לי?

עמוס סער: בליטר חלב נורמטיבי שאני נותן, יש 3.85% שומן ו-3.4% חלבון.

עמוס סער: מזה הוא מוציא את השומן והחלבון, ונותן בשקית 3% שומן וחלבון, ומכל השאר הוא מייצר מוצרים, ואני מקבל על זה 1.91 שקל.

יעקב מרגי: מה אתה רוצה שיהיה?

יעקב מרגי: לבטל את מחיר המטרה?

עמוס סער: לא.

עמוס סער: חס וחלילה.

עמוס סער: לשמור על מחיר המטרה.

עמוס סער: הוא מנגנון מאוד חשוב, המנגנון שומר עלינו.

עמוס סער: בלי מחיר מטרה אין לנו זכות קיום.

יעקב מרגי: ואולי נעבור לוועדת מחירים, כמו שרוצים באוצר?

עמוס סער: אם ישימו שם את כל הרכיבים של הרווח שלנו, אז אין לי בעיה.

יעקב מרגי: ולא משנה לך מי יהיה בוועדה?

עמוס סער: ברור שמשנה.

עמוס סער: שיהיו חקלאים, ולא יהיו רק בעלי עניין שישחטו אותנו.

עמוס סער: אם יש ועדת מחירים שתדע לדאוג לאינטרסים שלנו, אז אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אבל אומר לך אלי מהאוצר שאתה יותר יקרן מהרפת באיטליה, לצורך העניין.

עמוס סער: נכון, שייתן לי מחירים של מים כמו באיטליה, שייתן לי כוח עבודה כמו באיטליה, שייתן לי מסים כמו באיטליה, שייתן לי קופסאות, ירוקה וצהובה, תמיכות שיש באיטליה, אז אני אתחרה עם איטליה.

עמוס סער: תן לי כמו איטליה, אני אתחרה איתה.

עמוס סער: אבל אם אני לא איטליה, איך אני אתחרה איתה?

יעקב מרגי: עמוס, הפרוטוקול אמר לי להודות לך שאמרת לו את הנתונים האלה.

יעקב מרגי: תודה.

עמוס סער: תודה, כל טוב.

יעקב מרגי: יש מישהו בזום שרוצה להתייחס?

אבשלום וילן: מרגי, אני רוצה.

אבשלום וילן: אבו וילן.

יעקב מרגי: אבו, כמעט אמרתי לך, אכלנו מאותו מסטינג, אבל ברגע שזה אבו זה בסדר.

אבשלום וילן: אנחנו לא רחוקים מהסכם, ושר האוצר אמר, לא פקידי האוצר, שר האוצר אמר שהוא מבין שברפת אין דבר כזה טווח קצר.

אבשלום וילן: ולכן, מה שאלי הציג בהתחלה על שלוש שנים, שר האוצר אמר שלוש פלוס שתיים, כלומר מדובר על חמש שנים.

אבשלום וילן: זה שהאוצר מנסה כל הזמן להקטין את זה, זה אומר שבעצם לא רוצים הסכם.

אבשלום וילן: עמוס תיאר את זה מאוד נכון.

אבשלום וילן: כל הסיפורים על אירופה ועל פולין זה בלוף אחד גדול.

אבשלום וילן: בוא אני אספר לך מה קרה באירופה.

אבשלום וילן: לפני חמש שנים פתחו, גמרו את התכנון, ושם הרפתות יותר קטנות מאשר בארץ, והייתה מפולת נוראית.

אבשלום וילן: היא נגמרה כשהביאו פרות לתוך הסופרמרקטים, טרקטורים חסמו את בריסל, והם חזרו לתת תמיכות די משמעותיות.

אבשלום וילן: כשאתה בודק מה הם נותנים לחקלאים, ואין להם שם צורך לשמור כשרות, והמחלבות שם עומדות על ליין של מוצר אחד בלבד, 365 יום בשנה, ואצלנו יש דברים נוספים שזה החברה הישראלית.

אבשלום וילן: וגם אני לא מוותר שבישראל תהיה כשרות, וכל מי שרוצה לשמור, בהתאם לצרכים של כלל האוכלוסייה.

אבשלום וילן: כך אנחנו בנויים, זה אנחנו, ואת זה צריך להבין.

אבשלום וילן: כשאתה מנטרל את הדברים האלה אתה רואה שהמרחקים הם לא גדולים.

אבשלום וילן: פה אין - - - פה אנחנו מייבאים גרעינים, ולכן יש איזו דלתא שהיא יותר יקרה.

אבשלום וילן: אבל בסופו של יום, הרפתות הישראליות הן לאורך כל הגבולות, לאורך כל היישובים, והן מייצרות את כל החלב והגבינות, פרט לגבינות קשות מיוחדות שמייבאים מחו"ל.

אבשלום וילן: ולכן צריך לקחת את זה בחשבון.

אבשלום וילן: הענף הזה, אם הוא לא מתוכנן בתנאים של ישראל, כל הקטנים ייפלו והגדולים ישרדו.

אבשלום וילן: זה מה שרוצים.

אבשלום וילן: אנחנו לא רוצים את זה.

אבשלום וילן: אנחנו רוצים שכולם ייצרו.

אבשלום וילן: ואני אומר לך שבשעת עבודה אחת אפשר לגמור הלילה הסכם.

אבשלום וילן: צריך להוריד את הפקידוּת מהעקשנות המיותרת.

יעקב מרגי: אבו, לי יש צו שמבקש להאריך עד 30 ביוני 2021.

יעקב מרגי: אתה אומר, אם תגיעו בהסכם לחמש שנים, במקום שלוש שנים, זה ייתן אופק מסוים, ביטחון מסוים, לענף.

אבשלום וילן: בוודאי.

אבשלום וילן: הבעיה השלנו היא המשקים הקטנים.

אבשלום וילן: הגדולים יסתדרו כמעט בכל מקרה.

אבשלום וילן: אבל אותי לא מעניינים הגדולים, הגדולים יסתדרו.

אבשלום וילן: מי כמוך מכיר, יש מאות רפתות במושבים בעיקר, שאין שם סיבה שיסגרו, הרפתנים מעולים.

אבשלום וילן: אז על מה מדובר פה בסך הכול?

אבשלום וילן: הם כל הזמן צועקים, יוקר המחיה, יוקר המחיה.

אבשלום וילן: אתה יודע כמה מוציאה משפחת ישראלי בחודש?

אבשלום וילן: 16,400 שקלים.

אבשלום וילן: זה המספרים.

אבשלום וילן: מתוך זה, על מזון מוציאים רק 16%.

אבשלום וילן: מתוך זה, המזון שמיוצר בארץ הוא 8%.

אבשלום וילן: אז יעשו חיסכון גדול בחלב ויצעקו – אתה יודע כמה זה יוריד למשפחה?

אבשלום וילן: 40, 50 שקלים בחודש, 60 שקלים בחודש.

אבשלום וילן: זה כל הסיפור.

אבשלום וילן: אז כשמשפחה מוציאה 16,400 שקל בחודש, על 50 שקל כל הקרבות?

אבשלום וילן: נראה לי לחלוטין לא לעניין.

אבשלום וילן: אם אתה שואל אותי, הסכם שלוש פסיק שתיים, ואפשר גם לגמור את התקנות האלה.

אבשלום וילן: הכול מסתדר אם רק רוצים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אילנה דרור, בבקשה.

אילנה דרור: לא, לא.

אילנה דרור: זה אבו.

אילנה דרור: זה בסדר.

יעקב מרגי: זה בסדר?

אילנה דרור: כן, תודה.

יעקב מרגי: ואחר כך אתן מתלוננות שהעולם גברי.

יעקב מרגי: אלי, זכות תגובה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם מה אני הולך לעשות.

יעקב מרגי: אחת האופציות זה להפוך את השולחן, אבל יש עוד אופציות אחרות.

אלי מורגנשטרן: אני רוצה כמה תיקונים קטנים על דברים שנאמרו פה, כי חורה לי שאומרים - - -

יעקב מרגי: שמתי לב שאתה רגיש בדיונים קודמים.

יעקב מרגי: בבקשה, תאמר.

יעקב מרגי: עם תפיסת עולם כמו שלך כדאי שתפתח לך תכונות של עור של פיל, כי אתה תחטוף פה בכנסת הזו.

יעקב מרגי: הנה, גירית אותי, הרמת לי.

יעקב מרגי: עם תפיסת עולם כלכלית כמו שלך, אם אתה לא רגיש, אתה מזוכיסט, ואם אתה לא מזוכיסט, תפתח לך שריון עב.

אלי מורגנשטרן: מפה ישר לפסיכולוג.

יעקב מרגי: אז קדימה.

אלי מורגנשטרן: משהו אחד שממש ממש הפתיע אותי, זה לשמוע את ליאור שמחה שמייצג את מגדלי הבקר אומר שיש לו בעיה עם ריכוזיות ועם זה שאנחנו לא דואגים לרפתנים, כשאתמול בלילה הוא אמר לי, אני לא יכול לחתום על ההסכם כי זה פוגע בתנובה.

ליאור שמחה: לא בתנובה.

ליאור שמחה: בעובדים, בפריפריה - - -

אלי מורגנשטרן: בתנובה, אלו היו המילים שלך.

ליאור שמחה: בעובדים - - -

אלי מורגנשטרן: אז אל תבוא ותגיד בוועדה שאתה דואג - - -

ליאור שמחה: אלי, זה לא נכון.

ליאור שמחה: זה לא נכון.

יעקב מרגי: ליאור, ליאור, אני אוציא אותך מהדיון.

יעקב מרגי: אתה אמרת דברים ולא נתתי לו להפריע לך.

ליאור שמחה: אבל זה לא נכון - - -

יעקב מרגי: אל תפריע.

אלי מורגנשטרן: עכשיו אני רוצה לחזור לחמאה.

אלי מורגנשטרן: חוק תכנון משק החלב קובע שהייצור המקומי ייתן ביטחון לשני צדדים של המגרש הזה.

אלי מורגנשטרן: צד אחד זה היצרנים, צד אחד זה הצרכנים.

אלי מורגנשטרן: חוק משק החלב קובע שהיצרנים צריכים לייצר את כל מה שהמשק המקומי מתכוון לצרוך.

אלי מורגנשטרן: הגיעו מועצת החלב למסקנה לפני שלוש שנים שלא משתלם להם לייצר שומן כי הם נתקעים עם עודפים, אז הם החליטו להקטין.

אלי מורגנשטרן: והם אומרים לי במפורש, אנחנו לא שומרים את החוק.

יעקב מרגי: אני מרגיש נפגע ממך.

יעקב מרגי: אני אמרתי דברים ולא התייחסת.

יעקב מרגי: לא ביקשת זכות תגובה.

יעקב מרגי: הוא אמר, ומיד קפצת.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה – דיברתי כאן מדם ליבי על הפער בין המחיר שיוצא מהרפתן עד שזה מגיע אליי למדף, הן במחלבות והן ברשתות.

יעקב מרגי: שם אתה לא משקיע את אותה מוטיבציה.

אלי מורגנשטרן: אנחנו משקיעים.

אלי מורגנשטרן: הם לא מוכנים.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: תסביר לי, תגיד לי, איך אתה משקיע מוטיבציה.

אלי מורגנשטרן: אנחנו אמרנו בהצעה הזו, נעשה משהו שהרפתנים ירוויחו כי הם יקבלו ביטחון והם יקבלו מחיר מטרה שהוא ב-20 אגורות יותר גבוה ממה שהוצע בהסכם הקודם שהם נסוגו ממנו.

אלי מורגנשטרן: הם קיבלו תוספת של 20 אגורות בממוצע.

עמוס סער: על מה אתה מדבר?

עמוס סער: איזו תוספת?

עמוס סער: רצית לשחוט את האנשים בלי, בלי, בלי - - -

יעקב מרגי: תשתיק את הזום.

יעקב מרגי: תשתיק את הזום.

יעקב מרגי: גילינו כמה יתרונות בקורונה.

יעקב מרגי: תראה איזה דיון נעים, בלי התפרצויות.

יעקב מרגי: גם האזרח רואה פתאום, ואומר, אני לא יודע מה עשתה הקורונה לכנסת.

יעקב מרגי: הדיונים יותר מתונים, יותר איכותיים.

קריאה: יחי ה-mute.

יעקב מרגי: תקשיב, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

יעקב מרגי: אתה יודע מה הפחד?

יעקב מרגי: הם לא אמרו לי, אני מנסה להבין.

יעקב מרגי: כשנותנים לי, אני נכנס לחרדות, במיוחד כשזה בא מהאוצר, מאגף תקציבים, לא כל האוצר.

יעקב מרגי: מצד אחד, הוא מברך על ההגדלה, אבל ברגע שאתה מקצר את הטווח לשלוש שנים, ואתה לא מגביל גם את סוגיית הייצור באותן שנים, אתה מצהיר הצהרת כוונות שאתה חושף אותו לתחרות בלתי אפשרית, ומנו לך פה את הפרמטרים שהם לא יכולים להתמודד איתם – אנחנו מייבאים זרעים, מחיר המים במדינת ישראל גבוה מאוד, אין תמיכה, אין סובסידיה, אז הוא פוחד, הוא פוחד מהתחרות העתידית.

יעקב מרגי: לכן הוא לא מוכן להתפתות ולקחת את הסוכרייה הזו בדמות 20 אגורות לטווח של שנה, שנתיים, שלוש.

יעקב מרגי: הוא פוחד שאתה הולך לחשוף – ואתה מצהיר זאת – את שוק החלב לתחרות פרועה, שבסוף כל דאלים גבר.

יעקב מרגי: והנה, אני אומר לכם, אני לא פוחד על הרפתות הגדולות, הן ימצאו את הדרכים, הן ישתלטו על הייבוא, הן ינווטו.

יעקב מרגי: ואתם גדולים רק בפה גדול להשיג את החתימה.

יעקב מרגי: אתם זה הממשלה.

יעקב מרגי: ברגולציה, בפיקוח, אנחנו לא טובים, מדינת ישראל לא טובה.

יעקב מרגי: ולכן, אם הייתי במקומם, לא הייתי לוקח את הסוכרייה הזאת.

יעקב מרגי: אז אל תנפנף ב-20 אגורות.

יעקב מרגי: אסף, זכות תגובה, בבקשה.

אסף לוי: רק להגיד של-20 אגורות היה תג מחיר של תמיכה של 450 מיליון שקל.

אסף לוי: אז שלא יגיד את הדברים האלה, כי גם בהסכם החד-צדדי כביכול, החקלאים ויתרו על התמיכה של ה-450.

אסף לוי: שלא יגיד שלא - - - אגורות כי היה לזה תג מחיר מאוד גבוה.

יעקב מרגי: מה, ביטלו סובסידיה?

אסף לוי: לא.

אסף לוי: היו מענקי תמיכות של 450 מיליון שקל לרפתנים תמורת הירידה של ה-20 אגורות.

אסף לוי: אז שלא יגיד שפה הוא מוותר על זה, כי הוא הוריד את הצד השני של המשוואה.

יעקב מרגי: אני נזכר בבדיחה על אגף התקציבים, עם הנקניקייה, הלחמנייה והחרדל.

יעקב מרגי: אתה מושך, ונשארת הנקניקייה בידיים שלהם.

אלי מורגנשטרן: רק להגיד שיש עוד צד אחד בכלה דיון הזה, והם אזרחי מדינת ישראל.

אלי מורגנשטרן: כמו שאתה, כבוד היושב-ראש, אמרת, אני משלם פחות על גבינה היום, יש פה תשעה מיליון אזרחים שמשלמים יותר.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני לא קונה את זה?

יעקב מרגי: מעבר לזה שאני צריך להסתכל על הגבולות, על השטחים במדינת ישראל, על שוק העבודה, שלא נתתם מענה לכל החלופות – בוא נחסל את ענף הייצור המקומי, אין לי בעיה, תביא לי תוכנית מה אני עושה עם כל השברים שנשארים לי ביד, אם אני יודע שהאוצר הולך איתי לתת, אני מוכן.

יעקב מרגי: אבל אי אפשר ללחוץ על כפתור אחד, ולא מעניין אותי שכל המערכות יקרסו או לא יקרסו.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר, אנחנו למדנו זאת מיוזמות טובות אחרות, ניהלנו פה מאבקים, הורדת המע"מ ב-1%, ניהלנו פה הרבה מאבקים למען האזרח שבסוף נתקעו בדרך ולא הגיעו לאזרח.

יעקב מרגי: זה החשש.

יעקב מרגי: אף אחד פה לא נלחם בהורדת יוקר המחיה.

יעקב מרגי: ההיפך הוא הנכון.

יעקב מרגי: אבל רוצים ודאות, ודאות לטווח ארוך, לא לשנה, שנתיים, ואחר כך נמצא את עצמנו עם שוקת שבורה.

יעקב מרגי: ואני יכול להביא לך עשרות דוגמאות מהמשק הישראלי.

יעקב מרגי: אסף, בבקשה.

אסף לוי: איך אפשר להגיד שהצרכן לא נהנה כש-65% מהתוצרת החקלאית מפוקחת מחירים ונקבעת על ידי האוצר?

אסף לוי: דבר שני, הניסוי של האוצר בחמאה הראה לנו שהייבוא רק מייקר את המחיר לצרכן.

אסף לוי: מחיר החמאה ירד בחמישה שקלים, והמחיר לצרכן עלה ביותר – לא שהפער ירד, הפער נשאר אצל רשתות השיווק והיבואנים.

יעקב מרגי: מישהו רוצה להוסיף משהו לדיון?

יעקב מרגי: בבקשה.

איציק שניידר: אני רוצה לחזור על התקווה שבימים הקרובים נמצה את המשא-ומתן ונגיע לסיכום שמקובל על שני הצדדים.

איציק שניידר: אני חוזר ואומר, הפערים קטנים, אפשר לגמור את זה.

יעקב מרגי: סיכום הדיון: אני קורא לשר האוצר להיכנס לעובי הקורה, להביא לידי ביטוי את האמירה שלו ואת ההתחייבות שלו להגיע למחיר מטרה בזה שהוא יתייחס גם לצו שהוא הגיש לנו, א', שיהיה בהסכמה עם משרד החקלאות, ב', שייתן אופק וביטחון לענף החלב.

יעקב מרגי: אמרו לי פה שאתם הייתם על סף סגירה וזה התפוצץ אצלכם.

יעקב מרגי: הנה, אני נותן לכם.

יעקב מרגי: אני לא מאשר היום את הצו.

יעקב מרגי: נראה עד שבוע הבא.

יעקב מרגי: אני מקווה שתבואו בשבוע הבא עם צו אחרי הסכמה ורגיעה.

עידית חנוכה: אחרי הסכמה וועדת הסכמות.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: מה זה מעניין אותם?

יעקב מרגי: יש לנו שימור דינים בפיזור הכנסת.

יעקב מרגי: שום דבר לא בהול.

יעקב מרגי: רק קחו בחשבון שאנחנו במצב פוליטי מסוים.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר לכם, יש לכם שבוע.

יעקב מרגי: אני לא ממהר לאשר את הצו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.