ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 152, 2020-12-13 13:30

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 13 בדצמבר 2020, כ"ז בכסלו התשפ"א.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התש"ף-2020, הצעת חוק פרטית שמספרה 1709 של הכנסת ה-23, של חברת הכנסת הילה שי וזאן, חבר הכנסת יעקב מרגי וחבר הכנסת משה גפני.

יעקב מרגי: הילה, את רוצה בקצרה לומר לנו מה הרציונל?

הילה שי וזאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

הילה שי וזאן: ראשית, אני שמחה שהצלחנו להתגבר על השיקולים הפוליטיים שעיכבו את הצעת החוק הזו במשך חמישה חודשים ולהגיע לקיום הדיון החשוב הזה.

הילה שי וזאן: אני רוצה לומר כיושבת-ראש ועדת המשנה לצרכנות, שהיא ועדת משנה של הוועדה הזו, האינטרס הצרכני עומד קודם כול לנגד עיניי בכל דבר ובכל צעד שבו אני פועלת, גם פה.

הילה שי וזאן: מבחינתי לייצג את החוליה החלשה ביותר במערכת, בשרשרת, זו שאין לה לובי ואין לה יח"צ ויכולת להפעיל לחצים כפי שהופעלו על כולנו בימים האחרונים, וזה בסדר, אנחנו לא מתרגשים מזה, לייצג דווקא את אותם צרכנים – זו המטרה שלנו מעל הכול.

הילה שי וזאן: עם זאת, אני אומרת בצורה ברורה, אנחנו פועלים למען העסקים, גם בוועדה הזו.

הילה שי וזאן: בעלי העסקים יודעים, אני פועלת רבות למענם גם בוועדת הכספים, בוועדת הקורונה ובוועדות אחרות.

הילה שי וזאן: האינטרס הצרכני הוא גם שהעסקים יישארו, יעמדו על כנם וישרתו את הצרכנים, ואנחנו נעמוד בזה.

הילה שי וזאן: אבל מעל הכול, בכל הדיונים ובכל הצעות החוק שלי אני אומרת בצורה ברורה: לא יכול להיות שהצרכן ישלם עבור שירות שהוא לא קיבל בפועל.

הילה שי וזאן: התפקיד שלנו פה כחברי הכנסת, במיוחד בעת המשבר הקשה הזה, הוא לדאוג שאכן הכספים יושבו לצרכנים עבור שירות שהם לא קיבלו.

הילה שי וזאן: צריך לזכור, מה שפעם שימש לאנשים לטיסות או היה אמור לשמש אותם לאירוע גדול מאוד, היום משמש אותם לפעמים ללחם וחמאה, ליום-יום.

הילה שי וזאן: הנפגעים העיקריים מן המשבר הנוכחי, ואנחנו רואים את זה בנתונים, הם דווקא בני הדור הצעיר, אותו דור שנפגע גם בכך שחלקו יצא לחל"ת, חלקו פוטר, חלקו עדיין מחפש את עצמו.

הילה שי וזאן: כעת כשהם התחילו רק את חייהם המשותפים הם נאלצים - - -

יעקב מרגי: מה נאמר לבעלי האולמות על כך שהם נאלצים להחזיר כסף?

הילה שי וזאן: אומר בצורה ברורה, רק אסיים את המשפט.

הילה שי וזאן: הזוגות נאלצים להתחיל את חייהם המשותפים עם בור תקציבי של עשרות אלפי שקלים.

הילה שי וזאן: אני אומרת לבעלי האולמות בצורה ברורה: נלחמנו עבורכם, אתם יודעים, במתווה הפיצויים של משרד האוצר.

הילה שי וזאן: אני יודעת, זה לא מספיק ומבחינת

הילה שי וזאן: כם צריך יותר, אנחנו שומעים את זה פה תמיד ואנחנו נלחמים עבורכם.

הילה שי וזאן: אבל, וזה אבל מאוד מאוד גדול, המאבק שלכם מול משרד האוצר, המאבק שלכם להגדלת הפיצויים אנחנו לא נאפשר שייעשה על הגב של הזוגות הצעירים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, יש לנו אורחים בזום, יש חברי כנסת שנמצאים איתנו, ונרצה לשמוע גם את נציגי משרד האוצר וגם את נציגי משרד המשפטים שנמצאים איתנו.

יעקב מרגי: נרצה לשמוע את כולם כדי להביא את הצעת החוק הכי מאוזנת.

יעקב מרגי: אמרנו את העמדה שלנו גם בסוגיית התעופה – הצרכן הוא לא חלופה לאשראי שהמדינה צריכה לתת לעסקים.

יעקב מרגי: הצרכן הוא לא חברת אשראי.

יעקב מרגי: אנחנו מבינים שבעת הזו חוק הגנת הצרכן לא נותן מענה בדיני החוזים הרגילים, לכן גם משרד המשפטים הולך פה על חבל דק ומנסה למצוא איזונים, וגם כאן בהצעת החוק הזו אנחנו נצטרך להתפשר במשהו.

יעקב מרגי: אבל שלא יובן מכך שאין דאגתנו לעסקים ולבעלי האולמות – היא נתונה להם, אני נפגש איתם ואמשיך לעזור להם, זה לא קשור, זה לא נגד האולמות, שלא תצטייר פה תמונת מצב שמטפלים בזוגות ואילו בעלי האולמות מנגד.

יעקב מרגי: יש פה זוגות ששילמו מקדמות.

יעקב מרגי: בוטל האירוע שלא בטובתם.

יעקב מרגי: נגזר על בעלי האולמות לסגור את האולמות, נוצרו נזקים בגלל הקורונה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מבקשים לתת סעד למי שחזר בו מחוזה ללא סיבה.

יעקב מרגי: יש פה משבר קורונה שנחת על שני הצדדים.

יעקב מרגי: אני לא חושב שהזוגות צריכים להיות חברת האשראי של האולמות או של המדינה.

יעקב מרגי: יש מקדמות, אי אפשר להשאיר את המצב הזה כמצב נתון.

יעקב מרגי: יש מי ששילמו מקדמה קטנה, יש מי שלא נתנו מקדמה בכלל, ויש מי שבגלל מערכת היחסים והיכולות שלו נתן מקדמה של 60% או 70% והוא היום בן ערובה.

יעקב מרגי: זה לא מצב נתון בריא לזוגות צעירים בתחילת חייהם, כפי שאמרה חברת הכנסת הילה שי וזאן.

יעקב מרגי: לכן אני אומר את זה בפתיח.

יעקב מרגי: אנחנו נרד לרזולוציות, נתקן את הצעת החוק, אם צריך, לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: היום נקרא את הנוסח, ניתן התייחסויות, נשמע את הדברים, נראה את גודל אי-ההסכמות, ונגבש עמדה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: מקובל עליכם?

מיקי לוי: מקובל.

יעקב מרגי: יש בקשה להתייחסות לחברי כנסת נוספים לפני ההקראה?

יעקב מרגי: בבקשה.

מיקי לוי: אשתדל לקצר כדי לתת לשאר האנשים להשמיע את קולם.

מיקי לוי: גם חבריי וגם אני, שלא ישתמע מכאן שאנחנו לא בעד העסקים.

מיקי לוי: אנחנו נלחמנו בעד העסקים הקטנים והבינוניים לאורך כל הדרך.

מיקי לוי: אני אישית נלחמתי עבור כך בוועדת הכספים וגם בוועדה הזו, אדוני, שההוצאות שלהם יוכרו בדוחות הכספיים שלהם למרות שהם לא עבדו.

מיקי לוי: נלחמנו על כך שהפחת יוכר ויוגדל כדי לצמצם את הנזקים של אותם בעלי אולמות.

מיקי לוי: נלחמנו על כך שהם יקבלו פטור מארנונה.

מיקי לוי: אנחנו בעד העסקים כי אנחנו רואים בהם את הקטר הכלכלי של המשק.

מיקי לוי: לא ייתכן – וגם ניסיתי לבוא בדברים, ביחד עם חבריי האחרים, עם בעלי האולמות – לא יהיה מצב שהכסף לא יוחזר לבעליו, צריך להבין את זה, לא יהיה מצב.

מיקי לוי: זוג צעיר שהשקיע X או Y, 20% או 30% או 40% מכספי החתונה, חייב על פי החוק לקבל את כספו בחזרה.

מיקי לוי: לא יכול להיות שזוג אחר כך התחתן במסגרת המותר, עם 20 אנשים במקום פתוח או במסגרת משפחתית, או אפילו בחו"ל, והחתונה בטלה, יגידו לו: רגע בואו נחכה.

מיקי לוי: שמעתי הצעות הזויות: נחכה שייוולד לך בן במזל טוב ותעשה ברית.

מיקי לוי: הדברים האלה לא יקרו.

מיקי לוי: לכן אני אומר, חובתה של הוועדה הזאת למצוא פתרון הולם כדי להחזיר כספים לבעליהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בדיון שהיה כאן על הסוגיה הזו קראנו להם לשבת סביב שולחן עגול, שריכזה אותו חברת הכנסת.

יעקב מרגי: לא הצליחו להגיע לשולחן עגול.

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: ניסיתי גם כן לבוא איתם בדברים באופן אישי.

יצחק פינדרוס: אני אכן חושב שנעשה עוול לבעלי האולמות.

יצחק פינדרוס: נעשה עוול במתווה הפיצויים על זה שלא הלכו כמו בעת מלחמה על 100% פיצויים וכן על 50% פיצויים למי שההפסדים שלו הם מעל 30%.

יצחק פינדרוס: דובר רק על 15% פיצויים.

יצחק פינדרוס: אני חושב שנעשה להם עוול.

יצחק פינדרוס: דיברנו על זה בוועדת הכספים.

יצחק פינדרוס: לצערי הרב זה הגיע לאמוציות אישיות בין שר האוצר ליושב-ראש הקואליציה ונפלנו במלחמה הזאת, זאת האמת, צריך לשים את הדברים על השולחן.

יצחק פינדרוס: מיקי, היית שם ביחד איתנו ואתה יודע.

יצחק פינדרוס: זה נפל במלחמת האגו ביניהם בשאלה בן דוד של מי הוא בעל אולם, שם נפלו בעלי האולמות.

יצחק פינדרוס: צריך להסתכל אל בעלי האולמות בעיניים ולהגיד להם את האמת.

יצחק פינדרוס: אבל, כפי שאמרה חברת הכנסת הילה וזאן וכולם אמרו, האזרח הוא לא הכיס העמוק של אוצר המדינה.

יצחק פינדרוס: אם צריך לפצות בעלי עסקים או אם בעל עסקים נמצא בקשיים, לא האזרח אמור לפצות אותו, אזרח ששילם ולא קיבל שירות.

יצחק פינדרוס: עד היום אני לא מצליח להבין למה צריך חקיקה בשביל זה, למה זה לא דבר ברור מאליו.

יצחק פינדרוס: זה דבר שהיה אמור להיות מובן מאליו.

יצחק פינדרוס: הוא לא קשור לקורונה, לא קשור לשנה שיש בה ארבע מערכות בחירות, הוא לא קשור למצב פוליטי.

יצחק פינדרוס: אדם שלא מקבל שירות צריך לקבל את הכסף שלו בחזרה.

יצחק פינדרוס: זה דבר שצריך להיות מובן מאליו.

יצחק פינדרוס: אם יש לקונה בחוק צריך לתקן אותו.

יצחק פינדרוס: לא יכולה להיות סיטואציה שאדם משלם על משהו, לא מקבל את התמורה והוא בן ערובה לאיזה ויכוח, האם בעלי האולמות הם בני דודים של מיקי זוהר או בני דודים של מיקי לוי.

יצחק פינדרוס: זה לא רלוונטי לעניין.

יצחק פינדרוס: לא התכוונתי אליך.

מיקי לוי: זה בסדר.

יצחק פינדרוס: אנחנו כחברי הכנסת צריכים להמשיך להילחם על פיצוי לבעלי העסקים, צריכים להמשיך להילחם על סיוע לבעלי האולמות שהם הנפגעים הגדולים, אבל האזרח הוא לא חלק מן המשחק הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: הזוגות הצעירים לא אמורים להיפגע.

אימאן ח'טיב יאסין: במקום שניתן להם קצת דחיפה להתחלת חיים נורמטיביים אנחנו מלכתחילה שמים אותם במקום קשה שלא באשמתם.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לעזור להם ככל האפשר.

אימאן ח'טיב יאסין: מצד שני, אני יכולה להבין לליבם של בעלי האולמות.

אימאן ח'טיב יאסין: כפי שקורה עכשיו גם עם בעלי המסעדות, שהעונה הלכה להם.

אימאן ח'טיב יאסין: לפחות אצלנו בחברה יש עונת חתונות מסוימת, לא מתחתנים לאורך כל ימות השנה, וצריך למצוא פרצות מסוימות כדי לאזן את הפגיעה שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שיש פה צד אחד שאף אחד לא התייחס אליו ואינני יודעת מדוע, אבל חברות הביטוח למשל, שמשלמים להן לאורך כל הדרך, לא נמצאות בתמונה.

אימאן ח'טיב יאסין: הקורונה זה אירוע עולמי, לא אירוע מקומי, לא ספציפי לאיש אחד, לא לבעל מקום אחד, וצריך לשים אותה בקטגוריה מסוימת שתיתן כיסוי בחוק גם דרך חברות הביטוח, שלאורך כל השנים בעלי האולמות וכל האנשים משלמים להן עבור זה.

יעקב מרגי: עידן רול, אנחנו מקווים שיעבור לך בקלות ותחזור אלינו בריא.

עידן רול: תודה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: אני מתנצל שאני לא אתכם.

עידן רול: ברוך השם יצאנו שליליים בבדיקה.

עידן רול: עכשיו אני רק צריך להיות מבודד.

עידן רול: זה חוק מורכב.

עידן רול: התמודדנו בוועדה עם כמה דברים מורכבים.

עידן רול: זה בדומה לפיצוי של צרכני תעופה.

עידן רול: זה לא חוק שבימים כסדרם מישהו בוועדה היה שמח מדי להתעסק בו בצורתו הנוכחית.

עידן רול: זה חוק שהוא לענף ספציפי.

עידן רול: זה חוק שמדבר על חוזים פרטיים.

עידן רול: אני בדרך כלל לא אוהב להתערב בחוזים פרטיים אבל הקורונה וגם הטיפול הממשלתי מביאים אותנו לנקודות שבהן צריך לקבל הכרעות קשות.

עידן רול: אני כל פעם מברך על היוזמה של המציעים לפצות את הזוגות הצעירים.

עידן רול: הכוונה והרצון חשובים ומבורכים, וזו המטרה של כולנו כאן.

עידן רול: אני לא משוכנע שהאיזון הזה הוא האיזון הכי טוב אבל אני מכבד את עמדת היושב-ראש שנתעסק בזה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

עידן רול: הייתי שמח שנשמע משני הצדדים, ננסה להבין האם המקדמות יכולות להיות דיפרנציאליות, האם יש ענפים שקובעים אירועים והם לא בהגדרה של אולם אירועים, כמו למשל מסעדה.

עידן רול: צריך לנהוג פה במשנה זהירות ובמחשבה מורכבת כי זו סיטואציה מורכבת, אבל המטרה היא שכולם יגיעו בסופו של דבר להיות מפוצים במידה מקסימלית.

הילה שי וזאן: חשוב לציין: זה לא פיצוי, זה החזרת הכסף שלהם.

הילה שי וזאן: לא מפצים אותם.

עידן רול: ברור, הכוונה לא לפיצוי, זו לא הטרמינולוגיה הנכונה, אני מקבל.

עידן רול: חשוב לשמוע את הצדדים השונים ולהבין האם זו הנוסחה האידיאלית לסיטואציה הזאת.

יעקב מרגי: הייתי רוצה לשמוע את נציגי משרד האוצר על מתווה הסיוע לאולמות.

יעקב מרגי: מה היה לנו עד היום שם?

גל ברנס: אני מאגף התקציבים.

גל ברנס: מתווה הסיוע לאולמות, כפי שאושר ביחד עם יתר הסיוע לכל המגזר העסקי בחודש יולי - - -

יעקב מרגי: תמנה, בואו נהיה תכליתיים: חל"ת לעובדים, ארנונה, ירידה מן המחזור של כמה?

גל ברנס: מענק השתתפות בהוצאות קבועות, דו-חודשי של עד חצי מיליון שקל בכל חודשיים, ומענק סוציאלי של עד 15,000 שקל, ביחד עם הלוואות בערבות מדינה ועם המסלול המוגבר שיש בו היקף ערבות גדול יותר כדי שכולם יצליחו לקבל הלוואות בהיקף משמעותי יותר.

יעקב מרגי: זאת תוכנית סיוע לבעלי האולמות שנתנה להם לשרוד עם הראש מעל המים?

גל ברנס: להערכתנו כן.

יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משהו מעבר לשאלות שלי?

גל ברנס: רק אציין, כפי שציינו גם לפני מספר חודשים, שככלל עדיף לא להתערב בחוזים שבין עסק ללקוח.

גל ברנס: הצענו לפתור את הבעיה בצורה וולונטרית, כפי שגם הוועדה הציעה.

גל ברנס: אנחנו עדיין סבורים שזה הפתרון המתאים.

יעקב מרגי: ניסינו, פנינו וולונטרית, אפילו תרמתי את השולחן האליפטי הזה, ולא הצלחנו.

יעקב מרגי: נציגת משרד המשפטים, רני נויבואר, בבקשה.

רני נויבואר: בנוגע להצעת החוק, אנחנו בעיקרון ישבנו בצוות בקיץ וניסינו להבין איך מסתכלים מבחינה חוזית על ההשלכות של משבר הקורונה.

רני נויבואר: פירטנו בדוח את העקרונות שאנחנו חושבים שבאמצעותם צריך להתמודד עם הסיטואציה המורכבת שנוצרה.

רני נויבואר: על הפרק, כפי שחברי הכנסת ציינו ואדוני היושב-ראש גם ציין וגם האוצר ציין, המענקים של המדינה, ואני שמה אותם בצד, כי בעצם מענקי המדינה הם משהו שהוא מחוץ לעוגה החוזית.

רני נויבואר: זה לא שני צדדים לחוזה.

רני נויבואר: אנחנו סברנו שהסיטואציה המשפטית היא מורכבת.

יעקב מרגי: זה חשוב לי בבואי לקבל החלטה, בבואי להחליט על עוצמת ההחלטה.

יעקב מרגי: אם אני יודע שהם הוכו שוק על ירך אבל המדינה התייחסה – מענק סוציאלי והוצאות קבועות – זה עוד נקודות שאני צריך לשקול.

רני נויבואר: בהחלט נכון, אדוני.

יעקב מרגי: את צודקת, לא בקטע הזה של דיני החוזים.

רני נויבואר: נכון.

רני נויבואר: בעצם מה שהמדינה עושה – אולי נדבר על מה היא המשמעות של אירוע מסכל.

רני נויבואר: סיכול זה משהו שהוא מעבר לציפיות של הצדדים.

רני נויבואר: שני הצדדים כרתו חוזה.

רני נויבואר: לפני הקורונה אנשים חשבו שתהיה להם חתונה במאי, יוני, יולי, ומתוך כך הם באו לכרות את החוזה.

רני נויבואר: אני מניחה שגם בעלי האולמות חשבו שתהיה חתונה במאי, יוני, יולי.

רני נויבואר: מה שקרה הוא שתוך כדי היה איזשהו אירוע שאף אחד לא ידע להתחשב בו.

רני נויבואר: תיכף אדבר גם על ה"לא ידע להתחשב בו" בהערה משלימה.

יעקב מרגי: אם נלך לחוק היבש, הזוגות יאמרו: אני לא ביטלתי, ובעל האולם יגיד: גם אני לא ביטלתי, אם היו מאפשרים לי הייתי מקיים את האירוע.

רני נויבואר: נכון.

רני נויבואר: סעיפי הסיכול במדינת ישראל צריך לזכור שהם אולי לא מספיק מתוחכמים בגלל שהפסיקה הייתה תמיד שמרנית מאוד.

רני נויבואר: היא אמרה: בעצם הכול צפוי והצדדים יכולים לצפות את זה.

רני נויבואר: יש איזו פסיקה, כאשר הפסיקה הזאת ננגסה קצת במהלך השנים, ועכשיו אנחנו רואים בחודשים האחרונים נגיסות נוספות, כלומר שבעצם נסוגים לפעמים מן העמדה הזאת, כי בעצם יש הבנה שהקורונה לא הייתה באמת צפויה.

רני נויבואר: כשאנחנו באנו להסתכל על הדבר הזה, אני אומרת את הדברים האלה כי בעצם הבסיס לעקרונות שאנחנו חושבים שאפשר לקדם בהצעת החוק הזאת הוא שצריך להבין שקרה משהו שטרף את הקלפים.

רני נויבואר: שני הצדדים לחוזה לא באמת צפו, שני הצדדים באמת לא ידעו, ולא ידעו להתחשב באינטרס ולא לקחו את הסיכון.

יעקב מרגי: יש עוד מרכיב אופייני שהוא מיוחד להתקשרות בין זוגות לבעלי אולמות, וזה גובה המקדמות.

יעקב מרגי: זה לא אחיד.

יעקב מרגי: משרד המשפטים יכול לקבוע מנגנון אחיד שלא בהכרח מתאים לכולם.

יעקב מרגי: יש מי שלא לקחו ממנו מקדמה כי הוא כבר עשה אירועים אחרים של הנכד והסבא רבא ומה שאת רוצה, ויש מי שהייתה לו יכולת באותו רגע, הוא סמך על בעל האולם ונתן לו מקדמה של 80%.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים על סכומים בלתי מתקבלים על הדעת שתקועים אצל בעלי האולמות.

יעקב מרגי: לא אצל כולם, יכול להיות שיש בעלי אולמות שבאמת החזירו, אני לא אומר שזה כולם, אבל יש תופעות שצריך לתת להן מענה.

רני נויבואר: אדוני צודק.

רני נויבואר: אחדד במה עוד אדוני צודק באופן ספציפי כי זה ממש עלה לנו תוך כדי דיוני הצוות.

רני נויבואר: הנחת המוצא, אדוני, היא שזה חוזה של צרכן מול עוסק ולכן אנחנו מסתכלים עליו בעיניים מחמירות יותר במובנים מסוימים, בגלל שאנחנו מודעים לכך שהכשל האינפורמטיבי של הצרכנים, יכולת המיקוח שלהם, ולאחרונה אנחנו רואים גם שיכולת ההתמודדות שלהם עם הצד העסקי חלשות מאוד, בפרט כששילמו כבר את המקדמות.

רני נויבואר: צריך לקחת בחשבון שיש לנו חוזה שמשהו קרה לו בדרך והייתה לו איזו תאונה.

רני נויבואר: עכשיו אנחנו שואלים מה הכללים המשפטיים הבסיסיים שהיו חלים.

רני נויבואר: לנוכח הכללים המשפטיים אפשר לראות מה הצעת החוק עושה.

רני נויבואר: הכללים המשפטיים שאנחנו תופסים כחלים הם כללים של סיכול.

רני נויבואר: זה אומר שבית המשפט בסיטואציה כזאת מוסמך – כך אנחנו ראינו את הדברים – לפסוק את סעדי הסיכול.

רני נויבואר: אומר במאמר מוסגר, אסייג את הדברים, שלא ידענו שבית המשפט כולו יגיד שמדובר פה בסיכול, אבל ידענו שיש כאן אי ודאות גדולה, שלצדדים מצד אחד ניתן סיכול והצד השני יגיד: מה פתאום סיכול?

רני נויבואר: כולנו היינו צופים את הקורונה.

רני נויבואר: לנוכח המצב הזה המלצנו לצדדים לעשות משהו שנקרא שימוש בתום-לב.

רני נויבואר: זה אומר לעשות משא ומתן מחודש ולהגיע לאיזה סיכום שהוא טוב לצדדים.

מיקי לוי: ניסינו.

רני נויבואר: מה היתרון של המלצה כזאת?

רני נויבואר: אנחנו יודעים את זה לאורך כל הדרך: כשיש ניהול משא ומתן מחודש, כל צד יודע מה טוב לו.

רני נויבואר: הרי לא מה שטוב לזוג מתחתנים אחד ובעל אולם אחד טוב גם לזוג מתחתנים אחר ובעל אולם אחר.

רני נויבואר: לעשות כלל משפטי שיודע להתחשב בכל ההיבטים – מספר מנות, מי מגיע מחו"ל ומי לא מגיע מחו"ל, מי במצב ככה ומי במצב אחר, מי זוג דתי שיש לו אילוצים אחרים ומי זוג חילוני שיש לו אילוצים אחרים מן הזוג הדתי – בכל הדברים האלה קשה להתמודד עם כלל חד-משמעי.

רני נויבואר: אמרנו שהדבר הנכון בהתחשב באי-הוודאות שקיימת ביחס לסיכול, בואו בבקשה תדברו ותגיעו לאיזשהו סיכום מאוחר יותר.

רני נויבואר: זה מה שלדעתנו חובת תום-הלב בחוזים מצפה מכם.

רני נויבואר: אנחנו חייבים לציין שלאורך הזמן לא ראינו – הוצאנו סקר לפני שבוע, אנחנו מעבדים את המסקנות, ובגלל שחברת הכנסת והיושב-ראש קבעתם את הדיון ליום ראשון אז לא הצלחנו עדיין להגיע לשורות התחתונות של כל המסרים, אבל בשוק הזה של בעלי האולמות - - -

יעקב מרגי: היה לנו בכנסת אירוע מסכל: קריאה טרומית של הקדמת הבחירות, אז כולם מאיצים עכשיו.

רני נויבואר: המסקנה של מה שאנחנו ראינו מן העובדות היא שהרבה זוגות והרבה בעלי אולמות לא הצליחו להגיע לסיכום.

רני נויבואר: למשל אם אתה מסתכל על גני ילדים – גני ילדים כבר באיזשהו שלב אחר, הם בשלב שהם מתפקדים והם בחנוכה, הגענו עד חנוכה.

רני נויבואר: אבל אם אתה מסתכל על בעלי האולמות והמתחתנים, אתה רואה שזה אזור שיש בו עדיין בעיות.

רני נויבואר: יש בו בעיות גם לאנשים שהתחתנו כבר ולא בהכרח מקבלים את הכסף וגם לאנשים שתאריך החתונה שלהם עוד לפניהם והם עדיין לא יודעים למה הם הולכים.

יעקב מרגי: זה לא רק חתונות, זה כל סוגי האירועים.

רני נויבואר: זה כל סוגי האירועים, רק החתונות בדרך כלל הכי כואבות כי הכספים הם הכי גדולים, התשלומים הכי גדולים, זה אירוע מאוד מאוד מלחיץ.

רני נויבואר: ברית – אין מה לעשות, ברית כבר קוימה.

רני נויבואר: יש דברים שאנחנו יודעים: בר מצווה, בת מצווה.

רני נויבואר: בסוף זה כל האירועים, אבל באזורים של החתונות הכסף משמעותי יותר, מה גם שהם נמצאים בתחילת החיים שלהם וקשה להם להתמודד עם זה.

רני נויבואר: זה שלב רגיש מאוד בחיים הזוגיים.

רני נויבואר: היה ניסיון להציע מתווה לצדדים.

רני נויבואר: בקיץ הצענו איזשהו מתווה.

רני נויבואר: כמובן שהוא היה רק הצעה.

רני נויבואר: אנחנו לא חושבים שאימצו אותו.

רני נויבואר: אנחנו אומרים, היינו רוצים שיהיו כמה עקרונות בהצעת החוק.

רני נויבואר: הצעת החוק צריכה להתחשב בכך שצריך לעשות ניסיון להגיע להסכמה מחודשת.

רני נויבואר: הצעת החוק כבר עכשיו מניחה שאפשר לנהל משא ומתן, צריך לנהל משא ומתן ולהגיע למועד אחד נוסף.

רני נויבואר: במידה והמועד הזה לא מתקבל, כלומר מגיעים עד אליו והגבלות הקורונה מונעות שוב את האירוע, המשמעות היא שאנחנו סבורים שהצדדים בסופו של דבר חופשיים ללכת לדרכם והלקוחות צריכים לקבל את המקדמות בחזרה, בניכוי אם היו הוצאות קונקרטיות.

רני נויבואר: מה זה הוצאות קונקרטיות?

רני נויבואר: זה אותן הוצאות מיוחדות, שגם הצעת החוק הגדירה, שקשורות, למשל אם תאריך החתונה של זוג היה כבר סמוך לפרוץ הקורונה ואז המשמעות היא שכבר הוצאו הוצאות קונקרטיות לגבי אותו אירוע.

רני נויבואר: באירועים שנעשו חודשים לאחר מכן אין שום סיבה לגבות את אותן הוצאות.

רני נויבואר: הדברים כבר כתובים בהצעת החוק.

רני נויבואר: אנחנו חושבים שעד השלב שבו קורה הניסיון ליצור את האירוע נכון לתמרץ את הצדדים שכן ידברו כדי שינסו להתאים את החוזה לנסיבות המשתנות, שזה ההיגיון של מה שתום-לב דורש.

רני נויבואר: תום-לב דורש: בואו ננסה להתאים.

רני נויבואר: אפשר להתאים פעם אחת לדחייה למועד נוסף, לראות אם אפשר או אי אפשר.

רני נויבואר: אם אי אפשר אז חוזר הכסף; אם אפשר אז כמובן מזל טוב.

רני נויבואר: בסיטואציה שבין לבין כן היינו רוצים לתמרץ את הצדדים להגיע למשא ומתן ביחד עם בעל האולם כדי לקיים את אותו מועד אחד.

רני נויבואר: האם ברור מה הצעתי?

רני נויבואר: זה די דומה למה שכתוב בהצעה אבל אלה העקרונות שאנחנו מציעים.

איתי עצמון: תוך כמה זמן?

רני נויבואר: חברת הכנסת ביקשה שזה יהיה תוך שלושה חודשים.

רני נויבואר: אנחנו חושבים שצריך להיקבע מועד.

רני נויבואר: אני חושבת שמתי שהוועדה תמצא לנכון צריך גם לתת לצדדים לומר, צריך לשמוע את ההתייחסות של הציבור לנקודה הזו.

הילה שי וזאן: מעל ומעבר לציפייה עבור זוג לדחות את החתונה שלו.

רני נויבואר: היינו גם מציעים, אפשר להגביל את פרק הזמן שרוצים שהצדדים ינהלו משא ומתן ביניהם כדי להבטיח שיהיה משא ומתן והדברים לא יימרחו.

יצחק פינדרוס: אני מנסה להבין בעברית פשוטה.

יצחק פינדרוס: הזמנתי מלפפון בסופרמרקט והוא לא הגיע אליי הביתה.

יצחק פינדרוס: אני אמור לשלם על זה או לא?

רני נויבואר: אדוני, בעיקרון בעולם המשפטי של סיכול התשובה היא שבית המשפט מוסמך לקבוע.

יצחק פינדרוס: אם קיבלתי או לא קיבלתי את המלפפון?

יצחק פינדרוס: לא קיבלתי, זה ברור לכולם.

יעקב מרגי: למה לא קיבלת?

יצחק פינדרוס: כי היה הוריקן והמשאית התהפכה.

יצחק פינדרוס: לא קיבלתי את המלפפון.

יצחק פינדרוס: לפי המשפט הישראלי אני אמור לשלם עבור המלפפון או לא?

רני נויבואר: בית המשפט מוסמך להחזיר לך את כל הכסף.

רני נויבואר: הנחת המוצא שלנו היא שהוא מוסמך לעשות את זה.

רני נויבואר: העניין הוא שיש חוסר ודאות.

יצחק פינדרוס: כל הפרשנות רש"י – לא קיבלתי את המלפפון.

יצחק פינדרוס: אני לא מצליח להבין את ההיגיון.

יעקב מרגי: למה לא קיבלת?

יצחק פינדרוס: כי היה הוריקן.

יעקב מרגי: הוא אומר לך: אני שלחתי.

רני נויבואר: זו השאלה של הקצאת משאבים.

יצחק פינדרוס: בגמרא בבא מציעא כתוב במפורש:

יצחק פינדרוס: אם סיכמתי איתו שהוא שולח לי משאית ואמרתי שאני סומך על המשאית הזאת – זו בעיה שלי.

רני נויבואר: בחוק המכר, אדוני, אכן כתוב בדיוק מה שאתה אומר.

רני נויבואר: ברגע שאתה לקחת את הסיכון על המשאית המשמעות היא שהנטל הוא שלך.

רני נויבואר: ואם הצד השני לקח את הסיכון על המשאית אז הנטל הוא שלו.

רני נויבואר: שני הצדדים מחלקים את הסיכון בחוזה.

רני נויבואר: כאשר זה מעבר לציפייה הנחת המוצא היא – עולה כאן שאלה מי הפר את החוזה.

רני נויבואר: אבל אם אפשט את הדברים, כי היום אנחנו מדברים על סיכול בתחומי הפרה, אבל נניח מסכלים, אז הנחת המוצא שלנו היא שבית המשפט יכול להורות על השבה, וההשבה תיעשה.

רני נויבואר: ברוב המקרים תהיה השבה מלאה של הכסף, בכפוף לכך שאם היו הוצאות קטנות קונקרטיות ספציפיות - - -

יצחק פינדרוס: אנחנו רוצים בחוק הזה לעזור לאנשים שלא יצטרכו להגיע לבית משפט.

רני נויבואר: אנחנו רוצים לחדד לאנשים את המצב המשפטי.

רני נויבואר: אנחנו חושבים שנכון יותר שאנשים ינהלו משא ומתן.

רני נויבואר: ניתנה פה הזדמנות לנהל משא ומתן, להגיע לסיכומים.

רני נויבואר: חברי הכנסת אמרו: ישבנו עם הצדדים, לא הצלחנו להגיע לסיכומים.

רני נויבואר: אז עכשיו לא הצלחנו להגיע לדבר שהוא האופטימלי מבחינתנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ניר שפר, בבקשה.

ניר שפר: קודם כול, שלום ותודה ליושב-ראש שנתן לנו הזדמנות להגיב.

ניר שפר: אני פה בערך מול כל העולם בסיטואציה שהיא פשוט הזויה.

ניר שפר: אני רוצה להבהיר את הדברים בצורה סדורה.

ניר שפר: קודם כול, אנחנו מדברים בענף שנמצא בקריסה.

ניר שפר: אנחנו יותר מתשעה חודשים לא עובדים.

ניר שפר: גם הפתיחה שהייתה לנו הייתה נוראית מבחינה כלכלית.

ניר שפר: אני שמח מאוד שנציג משרד האוצר נמצא פה, וירון גינדי תיכף יעלה ויציג נתונים.

ניר שפר: הסיוע שלכם בקושי עוזר להתמודד עם העלויות הקבועות.

יעקב מרגי: ניר, רגע, אכוון אותך נכון במקום שתשחה לכל הכיוונים ולא תגיע ליעד.

יעקב מרגי: מה שמעניין פה את החברים, כדי שלא תעלה על מוקשים: לא הייתה לנו הבא המינא שתוכנית הסיוע של המדינה משאירה אותך במצב שהיית בו, אין לנו ספק שיש פה צלילה, לא רק ירידה.

יעקב מרגי: שאלנו כדי לדעת.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה ותנסה עד כמה שאפשר להיות אובייקטיבי.

יעקב מרגי: אני אוהב פרקטיקה.

יעקב מרגי: אני אדם של פרקטיקה.

יעקב מרגי: אם הייתי אוהב מחקרים הייתי במקום אחר היום.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה: אני יעקב מרגי הזמנתי אצלך אירוע ונתתי לך מקדמה של 80,000 שקל.

יעקב מרגי: אין אירוע.

יעקב מרגי: כמה אתה חושב שאתה צריך לקזז לי מן המקדמה שנתתי לך על הביטול הזה בעטיה של הקורונה?

ניר שפר: אענה.

ניר שפר: אני רוצה רק להציג את התמונה.

יעקב מרגי: תאמין לי, תענה לי ואחר כך תציג.

ניר שפר: אדוני היושב-ראש, כולם פה דיברו ללא הפרעה.

ניר שפר: תן לי בבקשה להציג את התמונה.

יעקב מרגי: קח שתי דקות להציג את התמונה.

ניר שפר: קודם כול, כפי שאמרתי, הסיוע בקושי עוזר להתמודד עם ההוצאות הקבועות המדממות שיש לנו בימים אלה.

ניר שפר: יש הרבה מאוד בעלי אולמות שצריכים להביא כסף מן הבית, ויש כאלה שכבר עם צווי פינוי.

ניר שפר: צריך לזכור שזה ענף שעובד ברובו על שכר דירה.

ניר שפר: מהנתונים שלנו – אני מבין שאוספים פה נתונים – אנחנו עשינו הערכה, הגענו לפתרון עם 96% מהזוגות.

ניר שפר: יש 25,000 זוגות.

ניר שפר: הגענו לפתרון עם רוב הזוגות, סדר גודל של 96%.

ניר שפר: הפתרונות היו דחיית האירוע; אימוץ מתווה קמיניץ, המתווה של הרשות להגנת הצרכן.

ניר שפר: זה מתווה שמקפח אותנו, שהרשות להגנת הצרכן הובילה אותו, שמדבר על 10% מסכום האירוע כסכום שאיתו ניפרד.

ניר שפר: אני אומר לכם שזה רחוק מ-10% כי האירועים יכולים להיות 150,000 או 200,000 שקל וגם מעבר לזה.

ניר שפר: אתם מבינים ש-10,000 שקלים, זה הסכום שחסמו אותנו במתווה קמיניץ, שכפי שאני אומר רבים מאוד התפשרו עליו.

ניר שפר: מביאים אותנו לסכומי ביטול של 3%, 5%, רחוקים מ-10%.

ניר שפר: נתנו זכות להעביר את האירוע לבן משפחה.

מיקי לוי: אני מבין מספרים אבל אני לא מבין את זה.

הילה שי וזאן: אין שום אחיזה במציאות.

ניר שפר: חברים, הכול ניתן לבדיקה.

מיקי לוי: מה זה רלוונטי?

מיקי לוי: אני לא מבין.

הילה שי וזאן: 95% מן הזוגות קיבלו פתרון?

הילה שי וזאן: אתה מבלבל את המוח.

מיקי לוי: לא באתם בידיים נקיות.

ניר שפר: חברים, תכבדו אותי.

ניר שפר: למרות שנאמרו פה דברים שהייתי צריך להתפרץ בזעם, תכבדו.

יעקב מרגי: ניר, אנחנו לא מכירים את מתווה קמיניץ.

יעקב מרגי: אם רני נויבואר רוצה להציג לנו אותו, שתציג אותו.

יעקב מרגי: אני לא יודע לומר לך אם 10%, 5%, 3%, אתה יכול להגיד כל מספר.

יעקב מרגי: צריך למצוא פה היגיון בריא, נכון וצודק.

יעקב מרגי: הוא לא יעשה צדק עם אף אחד, כי בימים כתיקונם הזוגות היו מקבלים את מלוא הכסף אם ביטול האירוע לא היה תלוי בהם.

יעקב מרגי: מה לעשות, יש צרכן ויש עוסק.

ניר שפר: אבל קיים חוזה.

יעקב מרגי: הוא ביטל את החתונה?

יעקב מרגי: למה לא קיימת לו את החתונה?

ניר שפר: כי אתם חוקקתם חוק וביטלתם.

קריאות: - - -

הילה שי וזאן: על הגב שלהם?

יעקב מרגי: ניר, אתן לך לדבר אם תענה לי ואני מבקש לא להתפרץ כלפיו.

יעקב מרגי: המדינה לא בסדר אז למה אתה רוצה שהזוגות ישלמו?

ניר שפר: אסביר.

יעקב מרגי: תנסה להסביר לי.

יעקב מרגי: אתה לא מסביר לי.

יעקב מרגי: אתה בא בטענה.

יעקב מרגי: האם הציבור ביטל אירוע?

יעקב מרגי: לא.

ניר שפר: הוא לא ביטל אירוע, וגם אני לא ביטלתי את האירוע.

ניר שפר: יש חוזה.

יצחק פינדרוס: אני יכול לבוא אל בעל האולם ולעשות אצלו את האירוע?

ניר שפר: לא.

יעקב מרגי: המחוקק באמצע.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לשמוע.

ניר שפר: אבל יש חוזה בינינו.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להחזיק את החבל בשני קצותיו.

יעקב מרגי: מצד אחד אמרת לו: אתה לא יכול לקיים את האירוע.

יעקב מרגי: מצד שני, הוא לא יכול לקיים את האירוע בגלל הקורונה.

יעקב מרגי: אל תשתמש בחוזה.

ניר שפר: צריכה להיות פה חלוקת נזק.

ניר שפר: אני צריך לספוג את כל הנזק עליי?

הילה שי וזאן: בשביל זה יש לך מתווה פיצויים.

יעקב מרגי: בימים כתיקונם אם היית אומר לי "חלוקת נזק" הייתי מוציא אותך מהדלת ואומר לך כלאחר כבוד: שלום, להתראות.

יעקב מרגי: אבל זה לא מצב רגיל ולכן אנחנו נדרשים לתיקון חקיקה.

יעקב מרגי: ניסינו שזה ייפתר בהבנה ובהסכמה.

יעקב מרגי: לא הצלחנו.

יעקב מרגי: הזוגות אמרו שהם מוכנים לקחת עליהם חלק מן העניין הזה, אבל צריך שזה יהיה הוגן.

יעקב מרגי: ההבדל בינך לבין הזוגות, למרות שהטרגדיה אצלכם גדולה והנזק גדול, אבל הזוגות אין להם תוכנית סיוע סוציאלית.

יעקב מרגי: בשונה ממך, הם לא יוכלו לפנות לאוצר לגבי תוכנית מענקים וסיוע והוצאות קבועות כי פרט לך אז גם מעצב השמלות אומר שהוא כבר עשה מדידות, הוא כבר חתך בדים, הוא כבר לקח להם כסף עבור השמלות, ואנשי הפרחים אומרים: כבר קטפו אותם.

יעקב מרגי: הזוגות הצעירים לא יוכלו לפנות למשרד האוצר, ועוד הכלה חטפה בבית מבטים מן החמות החדשה.

יעקב מרגי: אתה מבין?

יעקב מרגי: יש פה מצב לא רגיל.

יעקב מרגי: במקום להתחפר הייתי מציע – רציתי שתגיד לי, ונשיג את מה שלא הצלחתם להשיג בשולחן עגול, אני אנסה להוביל אתכם, כי לא יעזור כלום.

ניר שפר: יש את מתווה קמיניץ.

ניר שפר: ישבנו עם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בדיונים ארוכים במשך שעות, עם הרשות להגנת הצרכן, ניהלנו איתם דיון.

הילה שי וזאן: את הצעת החוק שלי הוא כתב.

יעקב מרגי: כפי שאני אומר בדיונים לא אחת, לפעמים יש גופים ששואלים: אבל למה בחקיקה?

יעקב מרגי: אני אומר להם: כי ארבע שנים אני רודף אחריכם שתעשו את זה בהוראות שלכם, ולא עשיתם.

ניר שפר: אבל זה לא אני.

יעקב מרגי: אם יש את מתווה קמיניץ אני רוצה לדעת מה הוא ואם הוא בכלל מוסמך או קביל או סוכם או הוחלט.

יעקב מרגי: יש דבר כזה?

רני נויבואר: אסביר מה משרד המשפטים עשה.

רני נויבואר: כאחת מן ההמלצות הצענו להסדיר כמה שווקים, ואחד מהם הוא שוק האירועים.

רני נויבואר: בזמנו הייתה הנחת מוצא שצריך לתמרץ את הצדדים בצורה משמעותית.

רני נויבואר: הרי אם הלקוחות כולם, האנשים הקטנים יודעים שהם יכולים לקבל את כל הכסף בחזרה, המשמעות היא שהם ידרשו את כל הכסף בחזרה ואין כאן ניסיון לנהל משא ומתן.

רני נויבואר: כדי לתמרץ את הצדדים היה רצון להשאיר סכום מסוים, והסכום הזה נקבע עד 10%, שזה עד 10,000 שקלים לאירוע, כסכום שיתמרץ.

רני נויבואר: זה המתווה המומלץ.

רני נויבואר: יש כאן שני דברים.

רני נויבואר: האחד, המתווה הזה לא נחקק, אז צריך להבין שהוא מתווה מומלץ.

רני נויבואר: דבר שני, הסקר שעשינו עכשיו, ואנחנו נסכם את התוצאות שלו ואם אדוני רוצה נביא לפחות שורות תחתונות – הצדדים לא הסכימו.

יעקב מרגי: אז המתווה לא קיים.

ניר שפר: זה לא נכון.

ניר שפר: פועלים לפי המתווה הזה.

הילה שי וזאן: כי אנסתם אותם להגיע לפשרה.

ניר שפר: עם כל הכבוד, יש לכם פה אחריות על הכתפיים.

ניר שפר: מדובר בחוזים קיימים.

מיקי לוי: אין בעיה, תתבעו את המדינה.

יעקב מרגי: תודה.

ניר שפר: לא נתתם לי לדבר.

יעקב מרגי: אני רוצה להוכיח לך שהאוקטבות שלי גבוהות יותר משלך ושל מיקי לוי, אז אל תרים אותן.

יעקב מרגי: תן לי לכבד אותך.

יעקב מרגי: אל תשתלט על הדיון.

יעקב מרגי: כשאני מתחיל לומר משהו ואתה מפסיק אותי פעם שלישית או רביעית – זה לא קיים בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: תקשיב היטב, גם אם המתווה הזה היה מוסכם, אם היה מגיע לוועדה הייתי שואל את השאלה שאני רוצה לשאול עכשיו.

יעקב מרגי: אם רציתי לעשות אירוע גרנדיוזי שעולה 700,000 או 800,000 שקל ואתה רוצה מזה 10% – לא יהיה, הגבילו את זה עד 10,000 ש"ח.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: לעומת זה, יש זוג שרצה לעשות אירוע לא גרנדיוזי, של 200 איש, מנה סבירה.

יעקב מרגי: למה אתה רוצה שהוא ייתן לך 10%?

יעקב מרגי: על מה?

ניר שפר: 10% יכול לצאת 2,000 שקל.

יעקב מרגי: מה הקשר?

יעקב מרגי: אפילו 4 שקלים.

יעקב מרגי: למה 10%?

ניר שפר: אסביר לך.

ניר שפר: עליכם להבין שלעשות אירוע זה לא לפתוח שקית של במבה.

ניר שפר: יש לנו הוצאות גבוהות מאוד, בסדרי גודל של 30% עוד לפני האירוע – ואני מבקש שתיתנו לירון גינדי לדבר פה.

ניר שפר: ההוצאות שלנו לא מתחילות ביום האירוע.

ניר שפר: ביום האירוע אנחנו מוציאים את ההוצאות הישירות שיש לנו, אבל צריך להבין שאנחנו מוציאים עשרות אחוזים מתוך מחיר המנה עוד לפני שפתחנו ביום האירוע את האולם.

יעקב מרגי: מה זה לפני?

ניר שפר: עליך להבין שברגע שזוג בא אלינו וחותם איתנו על הסכם back to back אנחנו מתחייבים לדברים: מתחייבים לתשלומים על מערכות, מתחייבים לשכר דירה, מתחייבים להחזקה.

ניר שפר: הדשא רק ביום האירוע נהיה יפה?

ניר שפר: לאורך כל השנה אני מחזיק אותו.

יעקב מרגי: אתה מקבל החזר הוצאות קבועות מן האוצר.

יעקב מרגי: אל תברח למקומות כאלה.

ניר שפר: ההוצאות הקבועות לא נותנות פתרון.

יצחק פינדרוס: כמה אחוז סגרו במתווה הזה?

ניר שפר: ההוצאות הקבועות לא משאירות - - -

יעקב מרגי: אדוני, מרגע זה אתה לא ברשות דיבור.

יצחק פינדרוס: לא הבנתי מה נמצא בסקר של משרד המשפטים, כמה אחוזים?

רני נויבואר: רוב האנשים שהתחתנו בעבר או התחתנו במקום אחר, נניח בבית, בחצר, במטע פקן, רוב האנשים לא הגיעו לסיכומים.

רני נויבואר: לדעתי מתוך כל הסקר 13% מן האנשים הגיעו לסיכומים.

ניר שפר: ממש לא נכון.

רני נויבואר: כמובן שלסקר יש מגבלות.

יצחק פינדרוס: מה אכפת לך החקיקה אם 95% הגיעו להסדר?

יצחק פינדרוס: אתה צריך להיות בעד.

יצחק פינדרוס: על 5% אתה נלחם?

יצחק פינדרוס: אל תגזים.

ניר שפר: - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שאוציא אותך להתאוורר?

יעקב מרגי: אתה לא ברשות דיבור.

יצחק פינדרוס: לא הבנתי.

יצחק פינדרוס: אם 95% הגיעו להסדר אז על 5% הוא נלחם פה?

יצחק פינדרוס: לא הייתי עולה לירושלים בשביל 5%.

ניר שפר: אתה לא מבין את הסוגיה.

יעקב מרגי: אני מבין למה לא הגעתם להסכמה.

יעקב מרגי: ירון גינדי, בבקשה.

ירון גינדי: שלום, כבוד היושב-ראש.

ירון גינדי: אני נשיא לשכת יועצי המס.

ירון גינדי: יועצי המס מטפלים היום ברוב מענקי הציבור והעסקים בישראל.

יעקב מרגי: זה מה שנקרא: מתפרנסים מצרות של אחרים.

יעקב מרגי: יש כמה מקצועות כאלה, לא נורא.

ירון גינדי: תודה רבה, אנחנו עומדים בנטל.

ירון גינדי: אני רוצה להסביר לך, כבוד היושב-ראש, במה דברים אמורים כשמדברים על מענקים.

ירון גינדי: בעלי האולמות, כמו כל העסקים, מקבלים אך ורק את ההוצאות הקבועות שלהם ללא שום מרכיב של רווח.

ירון גינדי: כלומר רק אם בעל האולם מוכיח דה פקטו הוצאות קבועות הוא יקבל את החזר ההוצאות הקבועות.

ירון גינדי: איפה הבעיה?

ירון גינדי: הבעיה היא שרוב בעלי האולמות, כמו גם עסקים אחרים, השקיעו בתשתיות, השקיעו מיליונים כדי לבנות את האולמות ולקחו בגין זה הלוואות בבנקים.

ירון גינדי: התוצאה היא שלבעל האולם היום אין כסף להחזיר את ההלוואות כי הלוואה לא נכללת בהוצאה הקבועה.

מיקי לוי: זה סיפור אחר.

מיקי לוי: מה זה שייך?

יעקב מרגי: חברי הכנסת ואני מרגישים שאתם מנותקים מהדיון.

יעקב מרגי: אתם רק מחמירים את המצב שלכם.

יעקב מרגי: תקשיב היטב, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: במילים אחרות אתה אומר לי שהזוג הדלפון שבא להירשם לחתונה לפני הקורונה צריך לממן לך את המראה הוויזואלי הגרנדיוזי שעשית באולם כדי להתחרות בשכן שלך.

יעקב מרגי: את מי זה מעניין?

יעקב מרגי: יש פה חוזה שלא מומש.

יעקב מרגי: אתה רוצה לפתור את כל הצרות של האולמות על החוזה של אותו זוג?

יעקב מרגי: זה מה שאתה עושה.

יעקב מרגי: אתם מנותקים מהדיון, גם ניר וגם אתה.

ירון גינדי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציג לך את תמונת המצב.

ירון גינדי: אני לא נכנס לשאלה האם צריך להחזיר או לא צריך להחזיר.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני מכיר את המציאות העגומה והכואבת של האולמות לפני ולפנים, ואני לא יושב-ראש הקואליציה.

יצחק פינדרוס: כולנו רבנו עם האוצר בדיון בוועדת הכספים.

יצחק פינדרוס: לא הסכמנו עם שר האוצר.

יצחק פינדרוס: אבל האם הזוגות אשמים?

ירון גינדי: זה לא קשור לזוגות.

ירון גינדי: אני רוצה להציג לך את תמונת המצב.

ירון גינדי: אתה תחליט האם צריך להחזיר או לא.

ירון גינדי: אני לא נדרש לשאלה הזאת.

יעקב מרגי: השאלה היא כמה להחזיר, לא האם צריך להחזיר.

ירון גינדי: איפה עומדים העסקים?

ירון גינדי: העסקים מקבלים את ההוצאות הקבועות.

ירון גינדי: אין להם מאיפה להחזיר את ההלוואות.

יעקב מרגי: זו סוגיה.

יעקב מרגי: המדינה תעמיד להם אשראי זול.

יעקב מרגי: אבל למה שהאזרח יהיה חברת האשראי של העסקים?

ירון גינדי: לא כך אמרתי.

ירון גינדי: את זה אתה תקבע.

ירון גינדי: המדינה העמידה להם אשראי בכאילו.

ירון גינדי: 50 הלוואות של לקוחות שבהם אני טיפלתי, בקרן לסיכון לא קיבלו אשראי.

ירון גינדי: אתם חושבים שהמדינה מעבירה להם אשראי.

יעקב מרגי: כמה קיבלו?

ירון גינדי: אתם חושבים שרשות המסים מעבירה להם אשראי, אבל רק רגע אחד, אדוני.

ירון גינדי: כתוצאה מכך שאין להם איך להחזיר את ההלוואות שלהם הם נמצאים בקושי תזרימי.

ירון גינדי: אם בסופו של דבר בעל אולם חייב 300,000 שקל לזוגות, אני מסכים שהוא חייב להחזיר את הכסף לזוגות, אין על זה בכלל שאלה.

ירון גינדי: דרך אגב, גם הייתי רוצה שאת המנוי שלי לחדר כושר יחזירו לי, וגם הבנות שלי עשו טיפולי יופי ולא החזירו להן את הכסף, אני מבקש שגם להן יחזירו.

ירון גינדי: אני לא נכנס לזה.

ירון גינדי: ברור שמגיע לזוגות את הכסף.

ירון גינדי: אני לא נכנס להסדר הפנימי שלהם.

ירון גינדי: אני רק רוצה שתבין את המצב.

ירון גינדי: אם וכאשר ייקבע שאותו בעל אולם יצטרך להחזיר 300,000 שקל זה אומר שהוא יצטרך להחזיר את זה מחר בבוקר והוא ייכנס לחדלות פירעון.

יעקב מרגי: מר גינדי, כדי שלא יחשוב מישהו שצפה בדיון עכשיו שאנחנו באמת מנותקים ולא מבינים, כי אני הטלתי את זה עליכם.

יעקב מרגי: הרי מה ציפיתי מניר שפר?

יעקב מרגי: שהוא יגיד: "אדרבה, אני מוכן למקדמה מוסכמת, לניכוי מוסכם.

יעקב מרגי: תבינו, יש לנו קושי, אין לנו מאיפה להחזיר.

יעקב מרגי: " הוא לא אמר שאין לנו מאיפה להחזיר.

ניר שפר: לא נתת לי לגמור את דבריי.

יעקב מרגי: כשאתה הולך לכפירה, "כפר בעיקר" – קודם כול כפרת בעיקר.

ניר שפר: רציתי להציג את המתווה.

ניר שפר: זה חוק של חדלות פירעון.

יעקב מרגי: ניר, אם היית פותח ואומר לי – תקשיב טוב טוב, ערכנו כאן דיון על סגירת סניפי בנק וישב פה נציג של התאחדות הבנקים.

יעקב מרגי: במקום לנמק לי מה הם עושים כחלופות הוא אמר לי: אתם יודעים כמה ארנונה אני משלם על סניפים?

יעקב מרגי: זה מה שאתה עשית עכשיו.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את המציאות שלך, ישבת אצלי, ישבת בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעזור לכם, ועוד נמשיך לעזור לכם.

יעקב מרגי: ניהלת פה מלחמת מאסף, למה הזוגות לא צודקים ואתה צודק.

ניר שפר: ממש לא.

ניר שפר: הזוגות צודקים.

יעקב מרגי: כך השתמע.

יעקב מרגי: תגיד לי: אנחנו מכירים בזה שצריך לשלם.

יעקב מרגי: אתה רואה שכבר בפתיח אנחנו אמרנו –לא שאלנו את פי הנערה – מייד קבענו שהזוגות יישאו בחלק מן ההוצאות, והם מוכנים לשאת, אני יודע את זה מקריאת חומרים, אבל יש גבול כמה.

יעקב מרגי: לא אמרת: כל מה שלא יהיה, אין לנו דרך להחזיר, צריך למצוא דרך איך עוזרים לנו לעמוד בזה.

יעקב מרגי: זה דיון אחר, אז היה פה דיון עם אוקטבות אחרות.

יעקב מרגי: אני מנסה לכוון אותך לשם ואתה לא הולך לשם, שוב אני מנסה לכוון אותך לשם ואתה לא הולך לשם.

יעקב מרגי: נגה רץ וקרט, בבקשה.

נגה רץ וקרט: אני נציגת הזוגות.

נגה רץ וקרט: אין לי שום כוונה לצעוק בשביל שתשמעו אותי, אני מדברת מספיק ברור ומספיק חכם והולכת להביא לכם נתונים קצרים וברורים.

נגה רץ וקרט: אני מייצגת אלפי זוגות.

נגה רץ וקרט: זה דבר ראשון שחשוב שתבינו.

נגה רץ וקרט: דבר שני, אתייחס לנתונים בפועל: 95% לא הגיעו להסכמות ו-5% אולי כן הגיעו להסכמות.

נגה רץ וקרט: מתווה קמיניץ שהוצע בחודש יוני – ואני כן בקיאה בפרטים – לא עבר, ולא בכדי הוא לא עבר, מאחר והוא התייחס לתחילת מגפת הקורונה כאשר היה מחסור בפרטים.

נגה רץ וקרט: רני נויבואר תוכל לאשר כאן את הדברים שלי.

נגה רץ וקרט: לכן מתווה קמיניץ נפל.

נגה רץ וקרט: הוא דיבר על עד 10,000 שקלים או עד 15,000 שקלים בהתאם לתאריכים שבהם נסגרו האירועים.

נגה רץ וקרט: אני באמת בקיאה בפרטים עד הסוף.

נגה רץ וקרט: בואו נעשה הפרד ומשול.

נגה רץ וקרט: אנחנו הזוגות הצעירים, אנחנו לא בנק, אנחנו לא חברת אשראי.

נגה רץ וקרט: אנחנו מתחילים את החיים שלנו ואנחנו רוצים להתחיל אותם בלי מינוס בכיסים.

יעקב מרגי: חלקם עם תחילת המשבר הפסיק להיות זוג צעיר.

נגה רץ וקרט: נכון, אני אחת מהם, ותיכף אשתף אתכם.

נגה רץ וקרט: יתרה מזאת, אנחנו זוגות צעירים שרוצים להתחיל את החיים שלנו ולהתקדם בהם.

נגה רץ וקרט: יש כאלה שלא יכולים לדחות חתונות ויש כאלה שהשקיעו סכומי כסף גבוהים.

נגה רץ וקרט: כשאנחנו מדברים פה על סכומי כסף, שתהיה בעניינים: סך המקדמות הממוצע עומד על 16,900 שקלים לזוג, כאשר כפי שאמרת יש זוגות ששילמו 2,000 או 5,000 שקלים ויש זוגות ששילמו 80,000 או 117,000 שקלים, יש זוגות כאלה.

נגה רץ וקרט: אני שילמתי 21,000 שקלים.

נגה רץ וקרט: אחדד פה משהו.

נגה רץ וקרט: אני הגעתי לפשרה מסיבה אחת שניר שפר שוכח להגיד אותה ואני לא יודעת איך הוא מעז להיכנס לרחם שלי.

ניר שפר: לא אמרתי שום דבר על הרחם שלה, עם כל הכבוד.

ניר שפר: גברת, יש פה כבוד מינימלי.

נגה רץ וקרט: הוא דיבר על זה שאני הגעתי למתווה שלי כאילו היה חלק מן הפשרה שלי, והוא לא, הוא לא היה נוכח בחדר.

נגה רץ וקרט: הגעתי לפשרה כי הייתי בטיפולים להיכנס להיריון, נכנסתי להיריון והייתי בשליש קשה מאוד של ההיריון שלי ולצערי בגלל זה נאלצתי להגיד שאני לא נלחמת על כסף, אני נלחמת על הבריאות שלי.

נגה רץ וקרט: יתרה מזה, שבועיים לאחר מכן עברתי הפלה.

נגה רץ וקרט: בוא, אל תיכנס לחיים הפרטיים שלי ואל תדבר איתי כאשר אתה לא יודע מה היה.

נגה רץ וקרט: אני מתקדמת.

נגה רץ וקרט: אנחנו מבינים שיש לכם מצוקות.

נגה רץ וקרט: גם חלקנו עצמאים ולא עובדים מחודש מרץ.

נגה רץ וקרט: אני מפיקת אירועים ואני לא עובדת מחודש מרץ, לא הכנסתי ולו שקל מחודש מרץ, אין לי מאיפה להביא יותר כסף.

נגה רץ וקרט: לזוגות אחרים גם אין יותר מאיפה.

נגה רץ וקרט: אתם רוצים כסף – תבקשו אותו מן הממשלה.

נגה רץ וקרט: אל תבקשו לעשוק אותנו, לאנוס אותנו, להמשיך להפקיד צ'קים של זוגות.

נגה רץ וקרט: אגיד יותר מזה, חוסר תום-לב זה מה שנתקלים בו הזוגות כל בוקר.

יעקב מרגי: פורעים לכם צ'קים דחויים?

נגה רץ וקרט: פורעים לנו צ'קים.

נגה רץ וקרט: הנה, יש כאן את נציגת המועצה לצרכנות שתיכף תדבר.

נגה רץ וקרט: פורעים צ'קים של זוגות, מגיעים איתם לכל מיני איומים.

נגה רץ וקרט: בעלי האולמות לא כולם נסיכים טובים ויפי-נפש.

ניר שפר: אף אחד לא אמר את זה.

נגה רץ וקרט: אני מדברת עכשיו על עובדות.

יצחק פינדרוס: היא מדברת על ה-5% שעליהם דיברת קודם.

ניר שפר: קחו נתונים מסודרים.

הילה שי וזאן: אפשר לתת לה לדבר?

נגה רץ וקרט: בעלי האולמות לא עושים לנו חיים קלים.

נגה רץ וקרט: גם זוגות שניסו להגיע להסדרים ולהסכמים ולדברים כדומה שצוינו כאן – לא באמת עושים את המהלך לכיוון הזוגות.

נגה רץ וקרט: יתרה מזאת, כשהגענו לשולחן עגול, ויש כאן אנשים שהיו חלק מן השולחן העגול, אנחנו הגענו עם נייר עמדה.

נגה רץ וקרט: ניר שפר, אתה לא היית פיזית בשולחן העגול אבל היו שם ירון גינדי ועו"ד נאמן.

יעקב מרגי: מה אתם הצעתם?

נגה רץ וקרט: הצענו לשלם סכום שהוא נמוך ממה שהוצע במתווה קמיניץ.

נגה רץ וקרט: אגב, גם קמיניץ הסכים שהוא יותר הגיוני.

נגה רץ וקרט: אמרנו: 10,000 שקל זה באמת לא הוגן בעבור שום מוצר שלא קיבלנו.

נגה רץ וקרט: בואו נהיה כנים, חברים, על מלפפון שלא הגיע בקניות גם 5 שקלים לא שווה לשלם כי הוא לא הגיע בקניות.

נגה רץ וקרט: האירוע לא בוטל בגללי.

יעקב מרגי: תגידי מה הצעתם.

נגה רץ וקרט: אני יכולה לשאול אם יש כאן את נייר העמדה שהגשנו בשולחן העגול.

נגה רץ וקרט: בשורה התחתונה: הזוגות שלא קוים להם האירוע מכל כך הרבה סיבות: הלכתיות, הגיל שלנו – אני נושקת לכיוון ה-40.

נגה רץ וקרט: חברים, מתי אתם רוצים שאני אתחתן?

נגה רץ וקרט: אז הציעו לי לדחות את האירוע בשנה.

נגה רץ וקרט: אני לא דוחה את האירוע שלי, ויש זוגות אחרים שלא יכלו לדחות את האירוע.

נגה רץ וקרט: נכון, יש זוגות שבאמת דחו את האירועים.

נגה רץ וקרט: אגב, לא אמרנו להם לא לדחות אירועים.

נגה רץ וקרט: אמרנו: מי שיכול – מבורך, תדחו את האירוע.

נגה רץ וקרט: חלמתם על אירוע ענק ואתם יכולים להרשות לעצמכם לדחות – תדחו את האירוע.

נגה רץ וקרט: אבל קמה בעיה חדשה.

נגה רץ וקרט: מה עשו בעלי האולמות כשאנשים הסכימו לדחות את האירועים?

נגה רץ וקרט: "אה, שנה הבאה אנחנו כבר בהפסדים, אז דעו שמחיר המנה עומד לעלות לכם בין 10%–30% יותר", ותיכף נציגת המועצה לצרכנות תתייחס לזה.

מיקי לוי: וזה לא עלה בשוק בין 10%–30%.

נגה רץ וקרט: בדיוק.

נגה רץ וקרט: המחירים בשוק לא עלו.

נגה רץ וקרט: דבר נוסף שמעיד על חוסר תום-הלב שנתקלנו בו בהמון מקומות, כשהיה אפשר לקיים אירועים עם 100 או 200 או עד 250 איש, בפרק הזמן הקצר שאפשר היה לקיים אירוע עם עד 250 איש זוג שסגר אירוע ל-500 או ל-400 איש, בא אליו בעל האולם ואמר לו: יש לך שתי אופציות – או שאתה מקיים את זה עם 500 ונסתדר ונראה מה יהיה, קורונה או לא קורונה, לא מעניין אותנו.

נגה רץ וקרט: היו המון אירועים כאלה, ואתה יודע, חבל שתגיד שלא.

ניר שפר: ממש לא, זה הכפשות.

נגה רץ וקרט: מי שלא מוכן, יש לנו עדויות מהשטח - - -

יעקב מרגי: נתוני התחלואה הוכיחו.

נגה רץ וקרט: ויותר מזה, אירוע שהתקיים עם 250 איש במקום 500 איש, בא בעל האולם ואמר: אתם סגרתם אירוע ל-400 איש.

ינון אזולאי: העלה להם את סכום המנה.

ינון אזולאי: אני מכיר את המקרים האלה מקרוב.

נגה רץ וקרט: העלו את סכום המנות בקרוב ל-200%.

נגה רץ וקרט: חברים, זוג שהיה אמור להתחתן באירוע באולם אירועים במרכז הארץ שמנה שלו עלתה 480 ש"ח, בעל האולם העלה לו ל-900 ש"ח את מחיר המנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעל כהן שאואט מן המועצה לצרכנות, בבקשה.

יעל כהן שאואט: תודה, אדוני.

יעל כהן שאואט: קודם כול, אני מברכת על הצעת החוק.

יעל כהן שאואט: ניסיתי לבדוק בחוץ לארץ, מה קורה שם, הרי גם שם ביטלו חתונות ובוטלו בר מצוות והמון אירועים.

יעל כהן שאואט: בשום מדינה לא נחקק חוק שמחייב צרכן לשלם שקל או דולר או אירו לבעל האולם, אין דבר כזה.

יעל כהן שאואט: המדינות עשו את מה שצריך כדי לסייע לבתי עסק.

יעל כהן שאואט: זה מתחיל בזה.

יעל כהן שאואט: מבחינת החוזה, אנחנו מדברים פה על למה צריך לא להחזיר לצרכן את המקדמה שהוא שילם.

יעל כהן שאואט: רבותי, סעיף 18 לחוק החוזים (תרופות) קובע שבמקרה של סיכול אין לתבוע פיצויים, אין לקבוע פיצויים, אף צד לא יהיה זכאי לפיצוי.

יעל כהן שאואט: למה שבעל האולם יהיה זכאי ל-10,000 שקל, ל-5,000 שקל או ל-500 שקל?

יעל כהן שאואט: יש פה סיכול.

יעל כהן שאואט: הזוגות רוצים להתחתן, בעל האירוע רוצה לקיים את האירוע.

יעל כהן שאואט: אי אפשר לקיים את האירוע.

יעל כהן שאואט: דרך אגב, למה לא יעשו בדיקת קורונה לכל האורחים, לכל העובדים ולכל מי שצריך להיכנס לאולם?

מיקי לוי: זה לא על השולחן.

יעל כהן שאואט: אני יודעת, לכן אני אומרת בדרך אגב.

יעל כהן שאואט: אולי יש פה פתרון.

יעקב מרגי: מה העמדה שלך לגבי הצעת החוק הזאת?

יעל כהן שאואט: קודם כול, מתוך כ-140 תלונות שהתקבלו במועצה, אולי רק במקרה אחד או שניים בעל האולם הסכים להחזיר את הכסף לצרכנים.

יעל כהן שאואט: ברוב המקרים מאיימים בתביעה ושולחים מכתב התרעה לפני תביעה על כל סכום העסקה ומפעילים את כל הכוח.

יעל כהן שאואט: אנשים שהצליחו להיכנס למשא ומתן ולהגיע להסדר על דחיית האירוע למועד מוסכם, אמרו להם: המחיר שלנו השתנה, המחיר הוא פי שניים.

יעל כהן שאואט: אני אומרת את הדבר הבא: הציבור לא פה כדי לשלם על הוצאות קבועות.

יעל כהן שאואט: ההוצאות הקבועות זה הבעיה של המדינה.

יעל כהן שאואט: הצרכנים והלקוחות מוגנים.

יעל כהן שאואט: אסור.

יעל כהן שאואט: דרך אגב, יש לי רעיון להצעת חוק שתאסור על קביעת פיצוי ללא הוכחת נזק בחוזים צרכניים.

יעל כהן שאואט: הגיע הזמן לטפל בזה.

יעקב מרגי: אם תמצאי כנסת שמחוקקת, תספרי לי.

יעל כהן שאואט: אולי בגלגול הבא.

יעל כהן שאואט: חוק צרכני הוא לא המקום לקבוע פיצוי על גבם של הצרכנים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, ולאחר מכן נשמע התייחסות לפרקטיקה, מה אנחנו עושים בקריאה הראשונה.

ינון אזולאי: קודם כול, גם אני רוצה להדגיש שכולנו עם בעלי האולמות.

ינון אזולאי: כחברי ועדת הכספים אתם יודעים שאנחנו היינו אתכם.

ינון אזולאי: אנחנו גם יודעים שיש אולמות שנפתחו בינואר ובכלל לא מקבלים את הפיצויים.

ניר שפר: זה חלק מן הבעיה.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שהמשפחות האלה חלקן גם נזרקות בסופו של דבר, לא לאבטלה אלא לפת לחם.

ינון אזולאי: אל תחשוב לרגע שאנחנו לא אתכם.

ינון אזולאי: אנחנו נלחמים ביחד אתכם בוועדת הכספים, הלב שלנו אתכם, הנשמה שלנו אתכם.

יעקב מרגי: ונמשיך להילחם לצדכם.

ינון אזולאי: ונמשיך.

ינון אזולאי: אמרתי: אנחנו אתכם, חייבים.

ינון אזולאי: אגיד לך את הכאב הגדול.

ינון אזולאי: אני מכיר מקרים שבאו לבעל האולם ואמרו לו: אתה יודע מה קורה.

ינון אזולאי: בעל האולם ענה: תשכח ממני, לא תראה ממני שקל.

ינון אזולאי: כשאתה מכחיש – זה הדבר הכי גרוע שיש.

ינון אזולאי: תגיד לי: אשב אתך, אתה יודע שגם אני במצוקה.

ינון אזולאי: תאמין לי, אם כך היה לא היינו מגיעים להצעת חוק.

ינון אזולאי: כשרצו בוועדת הכספים להתנות את הפיצוי בתנאי שתסגרו עם הזוגות הצעירים אנחנו התנגדנו לזה כי אמרנו שהפיצוי שלכם מגיע לכם בזכות ולא בחסד, צריך לעזור לכם לקבל עוד – 0.7, לא 0.7, אתה זוכר את כל הוויכוח.

ינון אזולאי: אנחנו היינו אתכם ואמרנו שמגיע לכם עוד.

ניר שפר: אני זוכר הכול, אין לי תלונות.

ינון אזולאי: אבל אנחנו גם אומרים: הזוגות הצעירים האלה – זרקו אותם, בעלי האולמות זרקו אותם לכלבים, וסליחה שאני אומר, פשוט כך.

ניר שפר: אנחנו לא עומדים מאחורי אדם שזורק לכלבים.

ינון אזולאי: ניר, לא אתה, אני לא מדבר על בעל אולם ספציפי.

ינון אזולאי: אני מדבר על מקרים שעליהם שמעתי.

ינון אזולאי: ישר קפצתי ואמרתי לה את המקרה.

ינון אזולאי: כאשר אדם סגר עם בעל האולם על 400 מנות ועכשיו בקורונה אישרו רק 50 אנשים באירוע, הוא אמר לו: בואו נעשה את זה בשלוש קפסולות, אביא 150 אנשים.

ינון אזולאי: בעל האולם הקפיץ לו את המחיר ב-100%, כלומר לקח לו מחיר פי שניים.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: אמר בעל האולם: ככה, כי לא משתלם לי.

ינון אזולאי: אני מבין שלא משתלם לך אז תגיד שאתה לא עושה את האירוע ותחזיר את הכסף לזוג.

ינון אזולאי: למה מתעללים בנפשות האלה?

ינון אזולאי: למה מתעללים באנשים האלה?

ינון אזולאי: זה מה שכואב לנו.

ינון אזולאי: לכן נולדה הצעת החוק הזאת.

ינון אזולאי: אני אומר לך, אני הולך להילחם בשביל בעלי האולמות, אלה שנפתחו ב-2020 ולא קיבלו, אני כחבר בוועדת הכספים ביחד עם החברים שיושבים פה נילחם כי מגיע להם, אבל אנחנו נלחמים גם בשביל הזוגות הצעירים וכל אלה שעשו אירועים, לאו דווקא זוגות צעירים, מי ששמו את הכסף שלהם, את השקל האחרון או הראשון שלהם במקום הזה.

ינון אזולאי: אנחנו אוהבים אתכם ונעזור לכם אבל בוועדת הכספים זה המקום שבו אנחנו נילחם בשבילכם.

יעקב מרגי: גל ברנס, אתה מאגף התקציבים?

יעקב מרגי: אתה לא תורם לי לדיון.

יעקב מרגי: אם תביא כסף לאשראי אתן לך לדבר.

יעקב מרגי: להגיד שהוא לא מתנגד להצעת החוק?

יעקב מרגי: תודה רבה שהוא לא מתנגד להצעת החוק.

יעקב מרגי: אני עובד אצל הממשלה?

יעקב מרגי: שב, אתן לך לדבר.

יעקב מרגי: התפקיד שלך בדיון הזה הוא להביא כסף.

מיקי לוי: הסדר של שישה תשלומים מרגע שהשוק נפתח, משהו.

מיקי לוי: אבל הם באים לא בידיים נקיות.

יעקב מרגי: איתי עצמון, אין ספק שהצעת החוק כפי שהיא היא גולמית.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להעביר אותה בקריאה הראשונה כפי שהיא.

איתי עצמון: אדוני, אבל יש כמה עקרונות שממה שנשמע כאן אנסה לאגד אותם ולהגיד מה העקרונות שלדעתי צריכים להיות קבועים בנוסח.

ניר שפר: כבודו, אני רוצה להגיב לדברים שנאמרו כי כולם תוקפים אותי, אני היחיד פה מול כל האנשים.

יעקב מרגי: לא תקפו.

יעקב מרגי: אנחנו איתך.

ניר שפר: אני רוצה שגם פרופ' רון שפירא ידבר פה, בבקשה.

ניר שפר: הוא אחד האנשים המובילים במדינת ישראל במשפט חוקתי.

ניר שפר: אני מבקש את זכות הדיבור.

ניר שפר: מעבר לזה, זה חוק לא חוקתי.

מיקי לוי: עזוב אותי ממשפט חוקתי, זה כסף - - -

יעקב מרגי: אתה צודק בכול, לכן אני לא נכנס.

יעקב מרגי: אני משאיר את הבמה המהותית להיכנס לסוגיות האלה לעומק להכנה לקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה הצהרת כוונות היום, להעביר את הצעת החוק בקריאה הראשונה.

יעקב מרגי: לפני הקריאה השנייה והשלישית נרד לרזולוציות, נשמע את פרופ' רון שפירא, יש לו מקום של כבוד והערכה אצלי, נשמע את כל מי שירצה לדבר בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אתה לא לבד, אדוני, כולנו איתך, אנחנו לא הפסקנו את העבודה.

ניר שפר: זה חוק שיביא הרבה אולמות לחדלות פירעון, ואתם אחראים על זה.

ניר שפר: תזכרו מה אמרתי.

ניר שפר: יושב פה גם נציג משרד האוצר.

יעקב מרגי: זה נרשם בפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה.

איתי עצמון: אגיד קודם כול שלהבנתי לא מדובר בהצעת חוק לא חוקתית.

איתי עצמון: היא הצעת חוק שבאה על רקע של מצב דברים חריג מאוד, גם בעוצמה וגם בהיקף, של משבר הקורונה, כפי שכולנו יודעים.

איתי עצמון: לכן לזרוק לחלל האוויר אמירה שזו הצעת חוק לא חוקתית – אני חושב שזה מרחיק לכת.

איתי עצמון: אקרא את נוסח הצעת החוק שמונח על שולחן הוועדה, עם תיקונים תוך כדי ההקראה.

איתי עצמון: אני לא יודע אם נקרא לזה "אירוע פרטי" או פשוט "אירוע".

איתי עצמון: כלומר כל הצעת החוק הזו בעצם עוסקת בחוזים שנכרתו לפני פרוץ משבר הקורונה, לפני שנכנסו לתוקף אותן הגבלות שמנעו התקהלויות.

איתי עצמון: אלה ההגדרות שייעשה בהן שימוש בסעיפים המהותיים.

איתי עצמון: שני הסעיפים המהותיים הבאים, סעיפים 2 ו-3, אגיד מה העקרונות שיוטמעו בהם, מכיוון שהנוסח שנמצא כאן, כפי שאמרה חברת הכנסת הילה שי וזאן הצעת החוק התעכבה כמה וכמה חודשים ולכן המועד שקבוע כאן, 1 באוקטובר 2020, לא רלוונטי.

איתי עצמון: הגישה של הצוות המקצועי שריכז משרד המשפטים היא שקודם כול ברירת המחדל היא קיום החוזה, לתת עוד הזדמנות לצדדים להגיע להסכמה על קיום האירוע במועד אחר מאוחר יותר, ואם לא הגיעו להסכמה אנחנו עוברים להליך של מתן ההחזר.

איתי עצמון: "2.

איתי עצמון: חובת החזר מקדמה בשל ביטול אירוע" – אולי גם נאמר כאן בכותרת השוליים: "הסכמה על מועד חלופי לאירוע".

ניר שפר: אפשר להכניס גם חדרי כושר ומקוואות לעניין?

ניר שפר: שיהיה לכל הענפים.

יעקב מרגי: ניר, עוד הפרעה אחת ותצא החוצה.

יעקב מרגי: אדוני, אוציא אותך החוצה.

יעקב מרגי: יש גבול, תכבד.

יעקב מרגי: אני מכבד אותך.

יעקב מרגי: אני עם אורך-רוח כלפיך.

יעקב מרגי: אתה לא מכיר איך אני בדיונים.

יעקב מרגי: אני לא משאיר תופעה כזו אצלי בדיונים.

יעקב מרגי: זו פעם אחרונה שהפרעת לי.

איתי עצמון: נשמעו כאן הצדקות משמעותיות מאוד להחלת הסדר מיוחד לעניין אולמות אירועים.

איתי עצמון: התייחסה לזה גם נציגת משרד המשפטים.

איתי עצמון: כאן יחולו ההוראות הבאות: למעשה נקבע בהצעת החוק ש"הצדדים לחוזה ינהלו משא ומתן בתום-לב בתוך, או במהלך, 60 ימים מהמועד המקורי של האירוע שיבוטל או ממועד תחילתו של חוק זה, לפי המאוחר מביניהם, במטרה להגיע ביניהם להסכמה על קיום האירוע במועד אחר בתנאים שייקבעו בתום-לב.

איתי עצמון: " אותו מועד אחר לקיום האירוע יהיה "בתוך פרק זמן סביר, שלא יעלה על שלושה חודשים מן המועד המקורי של האירוע שיבוטל או ממועד התחילה של החוק, לפי המאוחר.

איתי עצמון: " כאן יש שתי אפשרויות: מה קורה אם הושגה הסכמה ומה קורה אם לא הושגה הסכמה.

איתי עצמון: אם לא הושגה הסכמה כאמור, מפעיל האולם צריך להשיב את המקדמה – כאן צריך לקבוע מועד, זה יכול להיות 30 ימים או 60 ימים, כפי שחברי הכנסת יחליטו, מהמועד שבו דרשו בכתב מזמיני האירוע את ההחזר.

איתי עצמון: אם הושגה הסכמה על קיום אירוע חלופי, והאירוע החלופי אף הוא בוטל בשל מגבלות נגיף הקורונה, יושב מלוא הסכום בתוך – גם כאן צריך לקבוע פרק זמן.

יעקב מרגי: תוך 30 ימים, בנוסף ל-60 ימים לניהול המשא ומתן.

יעקב מרגי: גם במקרה השני, 30 ימים.

איתי עצמון: "מהמועד שבו תוכנן האירוע שבוטל.

איתי עצמון: " לעניין מצב שבו הושגה הסכמה, לא יהיו דמי ביטול בכלל, כלומר כל המקדמה תושב במלואה.

איתי עצמון: במצב שבו לא הושגה הסכמה מפעיל האולם יהיה רשאי להפחית דמי ביטול בשיעור – אני מציע אולי להסמיך את שר המשפטים לקבוע בשלב זה את השיעור מסכום העסקה, לקבוע אותו בתקנות, מכיוון שאנחנו לא יודעים להגיד כרגע מה הסכום שנכון לקבוע בהצעת החוק.

הילה שי וזאן: אולי עדיף שנדון בזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

איתי עצמון: אבל אני צריך לדעת מה לכתוב כרגע בנוסח.

יעקב מרגי: נכתוב שנסמיך את שר המשפטים.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס לזה שוב בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

איתי עצמון: "הוצאו הוצאות מיוחדות לשם קיום האירוע לפי החוזה שאינן הוצאות שוטפות של מפעיל אותם האירועים," – הדוגמה הרווחת היא כמובן טעימות – "יופחתו הוצאות אלה מסכום ההחזר ובלבד שסכום ההוצאות שיופחת לא יעלה על 500 שקלים חדשים.

איתי עצמון: "

הילה שי וזאן: אני רוצה לתקן ולומר ששוחחתי עם כמה בעלי אולמות שרצו להביע את דעתם בעניין.

הילה שי וזאן: אני חושבת שפה המקום לעשות את זה פר ראש.

הילה שי וזאן: אכן אנחנו רואים שהיו משפחות שהלכו לארוחות הטעימות גם עשרה אנשים, ויש כאלה שהלכו שני אנשים.

הילה שי וזאן: זה צריך להיות פר אדם שהגיע לארוחת הטעימות, והסכום לא צריך להיקבע באופן ברור אלא על פי המנה.

הילה שי וזאן: אם המנה עולה 250 שקלים זה יהיה גובה החיוב, אם המנה עולה 600 שקלים אז בוודאי בעל האולם לא צריך לשאת בעלויות.

איתי עצמון: השאלה מה נכתוב כרגע בהצעת החוק.

איתי עצמון: יכול להיות שההוצאות הן לא רק טעימות.

נגה רץ וקרט: ניסחנו את זה ואנחנו יכולים להעביר לכם את הנוסח כי גם לנו נשמע הגיוני מאוד והגון לבוא לקראת בעלי האולמות.

הילה שי וזאן: אתה תנסח את זה משפטית, אבל החזר ארוחת הטעימות ייקבע על פי מספר האנשים שהיו בארוחת הטעימות בפועל וגובה ההחזר ייקבע על פי עלות המנה שנקבעה בחוזה.

איתי עצמון: אבל אם מדובר על הוצאות אחרות שהן לא אירוע טעימות?

איתי עצמון: יש עוד הוצאות שוטפות?

איתי עצמון: זה המרכיב היחיד שבגינו ניתן לנכות?

איתי עצמון: רק על אירוע טעימות?

הילה שי וזאן: רק זה.

הילה שי וזאן: כל שאר הרכיבים - - -

ניר שפר: מה עם כל שאר הרכיבים?

יעקב מרגי: ניר, תביא לי רשימה שלהם לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איתי עצמון: כלומר כרגע נתייחס רק להוצאות בשל אירוע הטעימות.

איתי עצמון: זה יהיה סעיף 2.

איתי עצמון: סעיף 3 יקבע סייג, שיאמר שכל ההוראות האלה שעכשיו הקראתי "לא יחולו אם הצדדים הגיעו להסכמה אחרת מפורשת ונפרדת ובכתב".

איתי עצמון: כלומר בכל מועד שהוא לאחר 16 במרץ 2020, אם הצדדים הגיעו לאותה הסכמה, שהיא כמובן בנפרד והיא מפורשת, אז ההוראות של החוק הזה לא יחולו.

הילה שי וזאן: עוד הערה: זה לא 16 במרץ, בדקנו את זה.

הילה שי וזאן: היום שבו נאסר קיום אירועים הוא 12 במרץ.

נגה רץ וקרט: מאז ערב 11 במרץ.

ניר שפר: אז יכלו עדיין לעשות אירוע של 100 אנשים.

ניר שפר: זה לא נכון.

יעקב מרגי: אתם מתווכחים על עובדות?

יעקב מרגי: הוא יבדוק מתי נאסרו אירועים.

איתי עצמון: הוועדה מסמיכה אותי לבדוק מתי נכנסו לתוקף ההגבלות.

רני נויבואר: רק לחדד את הדברים.

רני נויבואר: "הסכימו" או "לא הסכימו" – בשבילנו זה "נקבע אירוע חדש" או "בוטל האירוע".

רני נויבואר: הכלל שאנחנו חשבנו עליו, שיפעלו הצדדים בתוך 60 ימים לקבוע מועד, שלושה חודשים וכולי.

רני נויבואר: אחרי כן זה לא שאלה של הסכמה אלא זה שאלה אם נקבע מועד חדש, אם הסכימו הצדדים ובוטל האירוע בשל הגבלות הקורונה.

רני נויבואר: המשמעות היא שמוחזר הכסף בניכוי הסכום הקטן של הטעימות, אם היו.

איתי עצמון: בוודאי.

איתי עצמון: הניכוי של אירוע הטעימות יהיה גם במקרה הזה, אבל לא יהיו דמי ביטול בשיעור שייקבע.

רני נויבואר: לא יהיו דמי ביטול במידה וקבעו מועד חדש לאירוע.

רני נויבואר: אבל אתה הוספת שם עוד דבר לעניין הסכמה או אי הסכמה.

רני נויבואר: את זה לא הבנתי.

איתי עצמון: אמרתי שיש עיקרון ויש פיצול, בין מצב שהושגה הסכמה לבין מצב שלא הושגה הסכמה.

רני נויבואר: אני צריכה להבין את הנוסח: "יפעלו הצדדים בתוך שלושה חודשים".

יעקב מרגי: נדון בזה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

רני נויבואר: התפצלות ראשונה היא ששני הצדדים סיכמו על משהו, הסיכום לא עמד כי מגבלות הקורונה הפריעו לו.

רני נויבואר: אז המשמעות היא שהוא חופשי ללכת בכפוף לניכוי הקטן.

רני נויבואר: ויש סיטואציה שבה הם לא הצליחו לסכם או שבוטל האירוע ולא נקבע מועד אחר, ואז לצורך העניין ההשבה היא בניכוי דמי ביטול, ושר המשפטים יקבע אותם, יהיה דיון עליהם.

רני נויבואר: כך נאמר?

רני נויבואר: אני לא הבנתי בגלל כל המגבלות של השמיעה שיורדת עם המסכות.

הילה שי וזאן: אם לא נעשתה השתדלות מצד בני הזוג.

רני נויבואר: לפעמים גם הצד השני, לפעמים אדם שמתחתן אומר:

רני נויבואר: אני רוצה לסגור את העניין הזה, לא מעניין אותי.

איתי עצמון: את מתכוונת להסכמת הצדדים שגוברת על - - -

רני נויבואר: אנחנו ראינו שני מצבים.

רני נויבואר: מצב אחד, שבו נקבע האירוע שבוטל בשל מגבלות הקורונה.

רני נויבואר: מקבלים לצורך העניין את מלוא הסכום.

רני נויבואר: יש כאן איזו אי-התאמה ואני רוצה לסגור את זה, אדוני.

רני נויבואר: הצעת החוק התייחסה לשני מצבים.

רני נויבואר: מצב אחד, הנחת המוצא הייתה שמשיבים את הכסף, למעט חריג שבו הסכימו על מועד נוסף, והמועד הנוסף הזה לא חל מחמת מגבלות הקורונה.

רני נויבואר: אנחנו נצמדנו לאותה הבחנה ואמרנו: שני הצדדים יסכמו מועד.

רני נויבואר: בוטל המועד השני שהיה אמור להיות מקוים, בשל מגבלות הקורונה, יושב כל הכסף – בסוגריים: למעט הטעימות.

רני נויבואר: אם לא בוטל האירוע, נניח שהמתחתנים אמרו: לא מעניין אותנו עכשיו לקיים את האירוע, אנחנו רוצים ללכת בלי שום קשר, המשמעות היא שאנחנו חשבנו שכן יהיו דמי ביטול מסוימים.

רני נויבואר: האם זה מה שנאמר?

רני נויבואר: הוספת סיטואציה שלא הסכימו.

יעקב מרגי: אמרנו: אם לא הגיעו להסכמה זה סכום שייקבע על ידי שר המשפטים.

מיקי לוי: דמי הביטול.

רני נויבואר: נשאיר את זה לדיון בפני הוועדה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

מיקי לוי: אני מבקש הערת הבהרה.

מיקי לוי: היא אומרת דבר חשוב מאוד.

מיקי לוי: אם צריך להיות לי אירוע ופתאום מישהו מעלה לי את מחיר המנה ב-50%–60%, אני אומר: תודה רבה, אני לא מסכים, אני רוצה ללכת לדרכי.

מיקי לוי: היא אומרת שההסכמה חשובה מאוד מאוד לגבי דמי הביטול כי אם האירוע היה צריך לעלות לי 150,000 שקל ופתאום הוא עולה לי 240,000 שקל אז אני רוצה ללכת לדרכי.

הילה שי וזאן: נדבר על זה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: רשמנו בינתיים "כפי שיקבע שר המשפטים".

יעקב מרגי: לקראת הקריאה השנייה והשלישית אם נגיע לאיזה מנגנון מוסכם וסביר נצרף אותו.

איתי עצמון: המשמעות היא ששר המשפטים יהיה רשאי להתקין תקנות לביצוע החוק.

איתי עצמון: וסעיף נוסף: תחילה של החוק – צריך לקבוע מתי החוק נכנס לתוקף.

איתי עצמון: אני מציע: 1 בינואר 2021.

איתי עצמון: אנחנו צריכים לדעת מה מועד התחילה שממנו מתחילים לספור את הזמן למשא ומתן.

יעקב מרגי: זה סביר.

הילה שי וזאן: מה שאתה מציע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת מי בעד?

יעקב מרגי: כולל התיקונים שהסמכנו את היועץ המשפטי לנסח.

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א-2020, אושרה.

יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יעקב מרגי: הצעת החוק אושרה לקריאה הראשונה.

עידית חנוכה: נציג משרד האוצר, מה העלות התקציבית?

הראל שליסל: אין עלות תקציבית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.