ועדת משנה לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות במערכת החינוך, כנסת 23, פרוטוקול מספר 1, 2020-12-22 14:00

סמי אבו שחאדה: צהריים טובים לכולם.

סמי אבו שחאדה: אני שמח לפתוח את הישיבה הראשונה של ועדת המשנה לקידום זכויות אנשים עם מוגבלויות במערכת החינוך.

סמי אבו שחאדה: לרגל הפתיחה החגיגית הזאת אני רוצה להגיד כמה דברים ואז נעבור גם לנושא החשוב שעליו אנחנו מדברים היום.

סמי אבו שחאדה: אני אתחיל עם הקושי בפתיחת הדיון במערכת פוליטית לא יציבה כאשר לא ברור אם יהיה לנו עוד דיון או לא יהיה לנו עוד דיון; אם יהיה נס ויהיה לנו עוד דיון בכנסת הזאת או שננסה בכנסת הבאה להמשיך את העשייה שלנו בתחום החשוב מאוד הזה של אנשים עם מוגבלויות, שזה התיק הכי חשוב אצלנו במשרד.

סמי אבו שחאדה: בתור חבר ועדת החינוך היה לי חשוב מאוד לקדם את זה גם במערכת החינוך.

סמי אבו שחאדה: זה קושי שמתלווה למה שאני שומע פה בוועדה תמיד על חוסר יציבות בכלל במערכת החינוך גם בגלל הכוח הפוליטי החזק מדי שיש לשרים שכל פעם מנסים לבוא עם הצעות חדשות ויצירתיות או רפורמות או כל מיני דברים בומבסטיים שמשנים בתוך המערכת; וגם מכיוון שעכשיו אנחנו מדברים על זכויות של אנשים עם מוגבלויות במערכת החינוך שזה נושא, שלצערנו, נכנסנו אליו די באיחור במדינה ואנחנו די מפגרים אחרי חלק גדול מהמדינות בעולם.

סמי אבו שחאדה: הנושא שלנו היום מאוד חשוב: הרפורמה שהיא כבר חוק לגבי החינוך המיוחד.

סמי אבו שחאדה: זה דיון המשך ולא דיון ראשוני.

סמי אבו שחאדה: היה דיון דומה באוגוסט והיום אנחנו בדיון המשך כי היו המון דברים שדיברנו עליהם בעניין הרפורמה, הפיילוט שהיה בצפון, השינויים שקבועים בחוק וההשלכות של השינויים שקורים בחוק החינוך המיוחד על התלמידים שלנו.

סמי אבו שחאדה: אני מודיע מראש שאנחנו נצטרך להתגבר על כמה דברים: א', זה דיון ראשון שאני מנהל כיושב-ראש ועדה; שנית, בעיית הראייה שלי שמקשה עליי ולפעמים דברים יתעכבו קצת בקריאה; ושלישית, זה נושא די גדול ויש לנו הרבה משתתפים גם פה וגם בזום, וכולנו קצרים בזמן.

סמי אבו שחאדה: נתחיל את הדיון עם מצגת ודברי פתיחה של עמותת "בזכות" שמייצגת קואליציה גדולה של ארגונים שעוקבים אחרי הנושא הזה של החוק, ביצוע החוק, היישום.

סמי אבו שחאדה: תפתח עורכת הדין אביבית ברקאי אהרונוף.

סמי אבו שחאדה: נשמע קצת נתונים ומידע איך הם רואים את הדבר הזה, ואז נתחיל להתקדם צעד-צעד.

סמי אבו שחאדה: בבקשה, אביבית.

אביבית ברקאי - אהרונוף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה גם על כינוס הישיבה החשובה הזאת.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו נמצאים בנקודת זמן שבה עוד ניתן לתקן את הוועדות שהתחילו וניתן להיערך אחרת לקראת הדיונים שמתחילים בחודש ינואר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן הישיבה היום למרות התנודות הפוליטיות היא מאוד חשובה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני אקדים ואומר שהרפורמה בחינוך המיוחד, כפי שאדוני אמר, ידעה הרבה שמות: רפורמת הכלה והשתלבות, רפורמת דורנר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל, לצערנו, עד כה לא היה קשר בין ההבטחות שבשם לבין המהות של הרפורמה ובוודאי לגבי היישום שלה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: כל מהותה של הרפורמה זה תיקון לחוק חינוך מיוחד שזכה להתנגדות ולביקורת רבה לא רק מצד הארגונים, אלא גם מצד נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, מצד אנשי מקצוע, פסיכולוגים – הרבה מאוד גורמים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בכל זאת זה עבר כמעט על חודו של קול.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מה החוק הזה אומר?

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני אומר בקצרה: החוק משנה את המנגנון לקביעת זכאות לשירותי חינוך מיוחדים באופן שיש ועדה אחת שמי שעומד בראשה זה נציג משרד החינוך.

אביבית ברקאי - אהרונוף: החוק משנה את סמכות הוועדה, כלומר הוועדה קובעת את הזכאות לשירותי חינוך מיוחדים על-ידי כך שהיא קובעת את רמת התפקוד של התלמיד, על-ידי כך שהיא מציינת מה האפיון של המוגבלות של התלמיד, והיא קובעת את היקף סל השירותים של התלמיד בשילוב.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הוועדה לא קובעת את ההשמה של התלמיד – את זה ההורים בוחרים והם אלה שקובעים, למעט שני חריגים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: החוק גם קבע את המינימום שיינתן לתלמיד בשילוב בתוספת לחוק ולצד זה מה שיקבל ילד במסגרת נפרדת שהוא לומד בה – כיתת חינוך מיוחד או בית ספר לחינוך מיוחד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לבסוף החוק קבע שמי שיקבע את הרכב הסל – איזה טיפולים ושעות הוראה שהילד יקבל – זה צוות רב-מקצועי שההורים הם חלק בו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זאת הרפורמה בחינוך המיוחד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אז ממה חששנו?

אביבית ברקאי - אהרונוף: מי שעומד בראש הוועדה הזאת זה נציג משרד החינוך.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מרבית חברי הוועדה הם נציגי משרד החינוך וחששנו שייכנסו פנימה שיקולים פסולים, שיקולים תקציביים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: התנגדנו לעיגון בחוק של הפערים בשירותים בין החינוך המיוחד לבין השילוב מכיוון שהחוק הזה קבע שחלק מהתלמידים ייכנסו למערכת החינוך הרגילה אך ורק עם תקציב מסל מוסדי שעליו כבר היה דוח מבקר המדינה שקבע שהתקציב הזה איננו מספיק היום, בוודאי לא אחרי התיקון לחוק שנכנסים אליו עוד הרבה תלמידים שזכאים אך ורק לתמיכות מהסל הזה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לצערנו, היישום של החוק אימת את החששות שלנו ואפילו למעלה מכך, ונאלצנו להגיש עתירה לבג"ץ.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני לא אתעכב על מה שהיה בשנת הלימודים הקודמת כי מאז הוגשה העתירה משרד החינוך התחייב לעשות כמה שינויים, בין היתר הוא התחייב לבית המשפט שמי שיקבע את הזכאות לשירותי חינוך מיוחדים ואת רמת התפקוד ואת היקף סל השירותים של התלמיד זה לא המחשב, כפי שהיה, אלא הוועדה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: משרד החינוך גם התחייב לפרסם חוזר מנכ"ל שקובע את אמות המידה ואת הקריטריונים לקביעת רמות תפקוד בהיקף סל שירותים עד סוף חודש ספטמבר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בינתיים משרד החינוך גם ישב וכתב חוזר מנכ"ל - -

סמי אבו שחאדה: מתי הייתה ההתחייבות של משרד החינוך?

סמי אבו שחאדה: עכשיו נשמע מהם אם אנחנו מתקדמים בנושא או לא.

אביבית ברקאי - אהרונוף: העתירה הייתה בחודש יולי.

סמי אבו שחאדה: יולי השנה?

אביבית ברקאי - אהרונוף: כן.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מאז משרד החינוך גם כתב חוזר מנכ"ל - -

סמי אבו שחאדה: רק שנייה, אביבית.

יהודית גידלי: המשרד התחייב עד חודש ספטמבר שנה זו?

אביבית ברקאי - אהרונוף: כן.

אביבית ברקאי - אהרונוף: עד סוף חודש ספטמבר שחלף הוא התחייב לפרסם חוזר מנכ"ל.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני גם אומר לזכותו של המשרד שהוא ישב עם נציגי הארגונים בכתיבת חוזר המנכ"ל, קיבל חלק מההערות שלנו – לא את כולן, אבל ברגע שחוזר המנכ"ל יגיע לשולחנה של הוועדה כמתחייב בחוק נעיר את שאר הערותינו שלא התקבלו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל בכל זאת יש בעיות: דבר ראשון – חוזר המנכ"ל לא פורסם.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בסוף חודש אוקטובר כבר קיבלנו את הטיוטה הסופית של חוזר המנכ"ל אבל עד היום לא פורסם חוזר המנכ"ל.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מה המשמעות של זה?

אביבית ברקאי - אהרונוף: המשמעות בשטח התחילו ועדות אמנם רק למחדשי זכאות ורק בנוכחות חברי ועדה, אבל כבר יש בעיות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הוועדות הללו מיועדות רק לתלמידים שהם והוריהם ביקשו להמשיך באותה מסגרת עם אותו היקף סל שירותים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל את המידע הזה לא העבירו להורים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מה שמעבירים להורים זה איזשהו מסמך לחתום עליו כדי שמהר תתכנס בעניינם ועדה בנוכחות חברי ועדה בלבד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ההנחיות הפנימיות, ככל שהיו, לא הועברו לשטח, לא הועברו לבתי הספר.

סמי אבו שחאדה: אני מבין שיש טיוטה של חוזר מנכ"ל ואנחנו תקועים עם הפרסום שלו די הרבה זמן.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לפחות מאז סוף אוקטובר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לפי החוק, חוזר מנכ"ל אמור לעגן בהוראת החוק את אמות המידה לתביעת רמת התפקוד ואת היקף סל השירותים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הוא אמור לתת לוועדות את הכלים כיצד לקבוע זכאות לשירותי חינוך מיוחדים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ברור שאם אין הקריטריונים הללו הוועדות פועלות בחלל ריק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הן פועלות כל אחת כראות עיניה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זה יוצר בעיה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן מתבקש שלפני הוועדות הקרובות יתפרסם חוזר המנכ"ל.

אביבית ברקאי - אהרונוף: נושא שני שמעורר בעיות זה נושא היקף סל השירותים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: משרד החינוך התחייב לבית המשפט וגם עיגן את זה בהנחיות ביניים פנימיות שמי שיקבע את היקף סל השירותים זה ועדה שתבחן את המסמכים שיש בידיה ותקבע את היקף סל השירותים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל מאז העתירה היו גם ועדות השגה, גם ועדות חריגים שהן ועדות זכאות שאינן במועד שהשפה של חברי הוועדה להורים היא "אנחנו לא יכולים לתת לכם יותר ממה שהמחשב קובע".

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה לומר במאמר מוסגר - -

סמי אבו שחאדה: למרות שהבנתי שכבר ירדנו מהעניין של המחשב, וזאת החלטה של ועדה ולא מחשב ייתן את הניקוד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זאת הייתה התחייבות וכך נאמר לנו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל בשטח הדברים פועלים אחרת.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בשטח המחשב מתוכנת באופן כזה שברגע שיושב-ראש הוועדה מזין את הנתונים של הילד אוטומטית עולה לו מספר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: נכון שיש שם עוד ריבוע קטן שהוועדה יכולה להוסיף, אבל כך הוועדה רואה את זה – אם היא רוצה היא יכולה להוסיף.

אביבית ברקאי - אהרונוף: היא לא קובעת מלכתחילה את היקף סל השירותים לפי הצרכים של הילד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זה עוד לא הוטמע בוועדות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני אתן לך דוגמה - -

סמי אבו שחאדה: תני לי דוגמה גם עם כיוון לסיכום.

סמי אבו שחאדה: אני לא רוצה להלחיץ אבל גם רוצה שנשמע את האחרים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: נקודה נוספת היא סל ההכלה וההשתלבות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הסל הבית ספרי שאמרתי שמבקר המדינה כבר טען שהוא לא מספק, למעשה, משרד החינוך איחד שני סלים: את הסל הבית-ספרי, סל ההכלה שאמור לתת מענה לילדים אחרים שהם לא זכאי חוק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בכך לכאורה סל ההכלה וההשתלבות גדל אבל עכשיו צריך לתת מענים להרבה יותר תלמידם, והוא לא ייתן את המענים לתלמידים שזכאים על-פי החוק רק לתמיכות מהסל הזה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: נקודה אחרונה – הנושא של זכאות להסעה ולליווי: לפי החוק, הוועדה מוסמכת לתת זכאות לשירותי חינוך מיוחדים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בהגדרה של החוק שירותי חינוך מיוחדים כוללים שירותי הסעה וליווי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: למרות זאת במענה לפנייה שלנו משרד החינוך טען שכרגע ועדות זכאות ואפיון לא יקבעו זכאות לשירותי הסעה וליווי מהטעם שלא הותקנו תקנות הסעה בטיחות לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: התקנות הללו אינן קשורות לוועדות; הוועדות הן מכוח חוק החינוך המיוחד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יתרה מכך משרד החינוך הוא שמעכב את התקנת התקנות, ולכן התשובה הזאת מאוד תמוהה ולא ברור למה הם מחכים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: מה אנחנו מבקשים, אדוני היושב-ראש?

אביבית ברקאי - אהרונוף: קודם כול שמשרד החינוך יודיע מתי הוא מפרסם את חוזר המנכ"ל ובכלל זה את אמות המידה לבחינת זכאות להסעה וליווי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: בחוזר מנכ"ל אמורים להיות קריטריונים לוועדה כיצד לקבוע זכאות להסעה ולליווי – מה שאין היום בטיוטה.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שנשמע עכשיו מרחלי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: דבר שני – לשנות את תכנת המחשב באופן שיאפשר ליושב-ראש הוועדה להזין את היקף סל השירותים, שלא יעלה מספר אוטומטי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני מניחה שהאפשרויות הטכנולוגיות מאפשרות היום לקבוע שיושב-ראש הוועדה יזין מספר ושזה לא יהיה פחות מהמינימום הקבוע בחוק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: דבר שלישי: הגדלת סל ההכלה וההשתלבות באופן ממשי, ודבר אחרון – מתן מענה מידי - -

יהודית גידלי: את מספר שלוש לא קלטתי.

סמי אבו שחאדה: הגדלת סל ההכלה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הגדלת סל ההכלה וההשתלבות באופן ממשי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אותו סל שאמור לתת מענה לתלמידים שזכאים לתמיכות אך ורק ממנו בתוך מערכת החינוך הכללית.

אביבית ברקאי - אהרונוף: דבר אחרון הוא שמאחר שכבר התקיימו ועדות שלא לפי הנהלים הפנימיים ולא לפי החוק – לאפשר לאותם מורים לקיים ועדות חוזרות כמו גם ועדות חריגים שאני יודעת שחברי שנמצא פה ידבר עליהן באריכות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אז אני אעצור כאן.

אביבית ברקאי - אהרונוף: תודה רבה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לכם.

סמי אבו שחאדה: הרבה דברים יחד.

סמי אבו שחאדה: אנחנו גם נשמע את משרד החינוך בעניין אבל לפני כן – הצטרפה אלינו יקירתנו אורלי פרומן.

סמי אבו שחאדה: אני שמח מאוד שהיא איתנו היום בישיבה.

סמי אבו שחאדה: תרצי להגיד כמה מילים על החוק הזה, אורלי?

אורלי פרומן: למרות שקראתי את כל החומרים אני אשמח לשמוע ממקור ראשון ובוודאי אני מצפה לתשובות ממשרד החינוך כי מאז הדיון האחרון עבר כבר מספיק זמן, והיו הרבה דברים שכבר היו צריכים להיות מוסדרים.

סמי אבו שחאדה: אז נשמע את העמותות והאנשים שלומדים את הנושא הזה בשטח, ואחרי שניים-שלושה דוברים אני גם אפנה למשרד כדי לשמוע מהם תשובה על הכול.

סמי אבו שחאדה: הדובר השני הוא אמיתי שוחט, מנהל תחום שילוב בחינוך בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות במשרד המשפטים.

סמי אבו שחאדה: אמיתי איתנו?

אמיתי שוחט: שלום לכולם.

אמיתי שוחט: אני מברך על כינוס הישיבה הזאת גם בימים טרופים אלה.

אמיתי שוחט: אני אתחיל לדבר קודם כול על הדברים הטובים שנעשים כי חייבים להגיד שנעשים גם דברים טובים במסגרת הרפורמה הזאת.

אמיתי שוחט: אני אחלק את הרפורמה לשני דברים: החלק הראשון זה כל מה שקשור לבחירת ההורים שזה משהו מצוין; כל מה שקשור לשינוי תפיסתי, לתהליכים של שינוי עמדות והכשרת צוותים שאלה דברים שקורים במערכת החינוך כחלק מקביל לרפורמה, ואלה דברים מבורכים ומצוינים, ואנחנו שמחים שהם קורים.

אמיתי שוחט: זה טוב מאוד.

אמיתי שוחט: החלק השני זה כל מה שקשור למשאבים ולתקציבים – שם הבעיה גדולה מאוד - -

סמי אבו שחאדה: זאת הבעיה הקבועה.

אמיתי שוחט: רציתי קודם כול לדבר על מונחים של ילדים עם מוגבלות בשכיחות גבוהה וילדים עם מוגבלות בשכיחות נמוכה.

אמיתי שוחט: ילדים עם מוגבלות בשכיחות נמוכה שהן המוגבלויות המורכבות יותר מקבלים סל אישי, וזה טוב, אבל עדיין יש פער גדול מאוד בין מה שהם מקבלים לבין מה שמקבלים ילדים שהולכים לחינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: כשילד נבחר ללכת לחינוך מיוחד הוא יקבל בהכרח סל מענים גדול יותר.

אמיתי שוחט: לכן יש כאן עדיין תמריץ שלילי להורים.

אמיתי שוחט: הם יבחרו בחינוך המיוחד ולא יבחרו בשילוב.

אמיתי שוחט: כל עוד לא ישוו או אפילו ייתנו עדיפות לשילוב זה לא יקרה.

אמיתי שוחט: זה לגבי ילדים עם מוגבלות בשכיחות נמוכה.

סמי אבו שחאדה: אמיתי, אני רוצה רגע להבין: יכול להיות שיהיו שני ילדים שהצרכים שלהם דומים, ומי שילך לשילוב בחינוך יקבל פחות ממי שילך לבית ספר לחינוך מיוחד?

סמי אבו שחאדה: למרות שזה אותו מקרה?

סמי אבו שחאדה: זאת בעיה של אפליה במערכת.

אמיתי שוחט: כן.

אמיתי שוחט: יש, קודם כול, הבדל בשעות הלימודים בחינוך המיוחד ארוכות יותר, המענה בחופשים, עדיפות בקבלת טיפולים, התשתיות שניתנות בשביל טיפולים.

אמיתי שוחט: בחינוך הרגיל התשתיות הרבה יותר מורכבות.

אמיתי שוחט: אין כמעט תשתיות לטיפולי פיזיותרפיה, למשל, מה שקיים יותר בחינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: כל עוד לא תהיה השוואה בין המענים שניתנים לילדים המשולבים – ואפילו עדיפות – אז הורים יעדיפו ללכת לחינוך מיוחד.

אמיתי שוחט: זה לגבי הילדים עם מוגבלות בשכיחות נמוכה.

אמיתי שוחט: לגבי מוגבלויות ברמת שכיחות גבוהה – כאן, לצערי, המצב לא השתפר בעקבות הרפורמה ואפילו נסוג.

אמיתי שוחט: אפשר להגדיר את הילדים האלה כילדים חורגים לחינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: במהלך החקיקה היה ניסיון להוציא אותם לגמרי מהחינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: בסוף הם נשארו בחינוך המיוחד אבל הילדים האלה עדיין לא מקבלים יותר מענים ממה שהם קיבלו לפני כן.

אמיתי שוחט: לכן נוצר מצב שילדים עם מוגבלויות בשכיחות גבוהה לא מקבלים מענה.

אמיתי שוחט: הם מקבלים מענה מסל מוסדי, סל סטטיסטי, כלומר מקבלים משהו מאוד בסיסי, וזה תלוי במספר הילדים בבית הספר.

אמיתי שוחט: אם בבית הספר יש יותר ילדים עם מוגבלויות שכיחות הם יקבלו פחות מענים.

אמיתי שוחט: כל עוד הילדים האלה לא יקבלו את המענים שהם זקוקים להם הם לא יוכלו להשתלב.

אמיתי שוחט: צוותי בית הספר שלא משנה כמה העבודה של הכישורים ושל שינוי העמדות תיעשה – כל עוד הילדים האלה לא יקבלו את המענים ואת המשאבים שהם אמורים לקבל הם לא יצליחו להשתלב.

אמיתי שוחט: יותר מכך אם בעבר לילדים האלה היה מפלט כלשהו ואם הם לא השתלבו יכלו ללכת לחינוך המיוחד – היום כבר חסמו להם את השער הזה, הם כבר לא יכולים לקבל מענה בחינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: אנחנו רוצים שהם ישתלבו אבל כדי שזה יקרה הם צריכים לקבל את המענים האלה.

אמיתי שוחט: אני גם אוסיף שהמצב שלהם גם הורע לפני התיקון לחוק - -

סמי אבו שחאדה: אמיתי, שנייה - -

אמיתי שוחט: - - שהסל הזה נועד רק לילדים עם מוגבלות אז כיום נכנסו לסל הזה עוד ילדים אחרים כילדים בלי מוגבלות.

סמי אבו שחאדה: אמיתי, אתה הצגת פה בעיה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להבין מה צריך לעשות בחוק או מצד משרד החינוך כדי שהדבר הזה לא יימשך?

סמי אבו שחאדה: אתה מצביע פה על משהו מאוד חמור, אז אני רוצה להבין מה צריך לקרות מבחינת הנציבות כדי שהדבר הזה לא יימשך.

אמיתי שוחט: אז, קודם כול, התקצוב של הילדים האלה צריך להיות לפי הצרכים שלהם.

אמיתי שוחט: זה לא יכול להיות תקצוב לפי אחוזים מבית הספר.

אמיתי שוחט: אם עכשיו יש בבית הספר יותר ילדים אז הילדים האלה צריכים לקבל את המענה שהם צריכים.

אמיתי שוחט: שנית, צריך להגדיל את הסל הזה כי הסל הזה לא מספיק.

אמיתי שוחט: אם ילד צריך לקבל מספר שעות מסוים, אז הוא צריך לקבל את מספר השעות הזה, והסל שיש כיום לא מאפשר לו לקבל את מספר השעות הזה.

אמיתי שוחט: מדברים על כל מיני סלים שקיימים: סלים מחוזיים או סלים תוספתיים אחרים – עדיין אנחנו מכירים מקרים שאנשים מחכים כמה שבועות לקבל תשובה האם הם יקבלו סלים כאלה או לא.

אמיתי שוחט: עדיין לא רואים את הסלים האלה ולא יודעים מה היקף הסלים האלה, ואנחנו לא יודעים באמת עד כמה הסלים האלה ייתנו מענה.

אמיתי שוחט: אם אני אסכם את זה: צריך להגדיל את הסלים של הילדים האלה, צריך לתת מענה אישי לכל ילד שצריך ושזה לא יהיה מענה שתלוי בתקציב שעומד לרשות בית הספר או התקציב שעומד לרשות הרשות, אלא כל ילד צריך לקבל מענה מותאם לצרכיו.

אמיתי שוחט: אני רק אוסיף שפנינו למשרד החינוך כבר לפני כחודש בעניין תקצוב ילדים עם מוגבלות בשכיחות גבוהה ועדיין לא קיבלנו מענה.

אמיתי שוחט: אנחנו מבינים שיכול להיות שגם בתוך המשרד יש מחלוקת, אבל אנחנו עדיין מחכים למענה הזה.

אמיתי שוחט: אני מקווה שהמענה מתעכב כי הבינו את הטעות והולכים לתקן אותה.

אמיתי שוחט: אבל כל עוד לא קיבלנו מענה מבחינתנו הבעיה עדיין קיימת.

סמי אבו שחאדה: אני עובר לדובר אחר ואז נשמע גם את משרד החינוך.

סמי אבו שחאדה: תודה, אמיתי.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לעבור לעורכת הדין דיאנה בראון, ראש תחום חינוך בעמותת אלו"ט.

מיכאל זץ: אני איתכם – עורך דין מיכאל זץ מאלו"ט, שלום רב.

מיכאל זץ: קודם כול אני מברך על הדיון בוועדה ועל הוועדה עצמה.

מיכאל זץ: אני מצטרף לדברים שאמרה עורכת הדין אביבית אהרונוף מארגון זכות.

מיכאל זץ: אנחנו, כמובן, שותפים לדברים.

מיכאל זץ: אני רוצה להעלות נקודה חשובה מאוד נוספת – הוועדות החריגות.

מיכאל זץ: היום יש מצב שילד שיש לו אבחון חדש אחרי חודש אפריל הוא לא זכאי לעלות לוועדה חריגה, ובעצם לא זכאי לעבור מסגרת.

מיכאל זץ: אנחנו רואים מצב שילד מקבל אבחון בחודש ספטמבר וצריך לחכות שנה לפני שהוא יעבור למסגרת שתתאים לצרכיו.

מיכאל זץ: כבר היום אנחנו רואים שמשרד החינוך מסרב להעלות ילדים עם אבחונים חדשים לוועדות בתואנה שאין מקום במסגרות האלה, ומי שמעלים אותו בסופו של דבר, זה רק בתנאי שהילד יבחר בשילוב.

מיכאל זץ: מי שההורים שלו בוחרים בשילוב בלית ברירה אחרי זה אומרים ברשות שאין להם סייעת אישית לתת להם, וכך יש ארבעה ילדים שיושבים בבית ולא מגיעים למסגרת החינוכית כי אין להם סייעת שתוכל לתווך להם את סביבת הלימודים ואת החומר.

סמי אבו שחאדה: אני לא הבנתי אותך.

סמי אבו שחאדה: אני מבין שיש ועדה שמתכנסת ומחליטה לגבי ילד מסוים ומתכנסת בתאריך מסוים.

סמי אבו שחאדה: אם הילד הגיע לפני התאריך הוא יכול להשתבץ ולקבל את הזכויות שלו, ואם הוא עשה זאת אחרי אפריל יש בעיה.

סמי אבו שחאדה: מה קורה?

מיכאל זץ: אם יש אבחון במאי הילד כבר לא זכאי להגיע לוועדה חריגה, אלא צריך לחכות שנה כדי לעבור מסגרת.

מיכאל זץ: אם יש אבחון חדש בספטמבר – ואנחנו רואים השנה הרבה אבחונים של ילדים בספטמבר או באוקטובר שנדחו בגלל הקורונה, והם לא הגיעו לוועדה חריגה, לא שינו להם את המסגרת והם נאלצים לחכות שנה במסגרת שאינה מותאמת לצרכים שלהם.

מיכאל זץ: זה פוגע בעיקר בילדים בגיל הרך שבמקום להיות בגני תקשורת הם נאלצים להיות בגנים פחות מותאמים לצרכים שלהם.

מיכאל זץ: פעם הייתה הנחיה של משרד החינוך ואני לא יודע אם היא בתוקף היום, שלא פותחים מסגרות חדשות לפני שממלאים תקנים קיימים.

מיכאל זץ: קודם ממלאים תקן ורק אחרי זה פותחים גן.

מיכאל זץ: כך הגענו למצב בחודש יולי שכל הגנים התמלאו מכיוון שבחודש יולי אין אפשרות לפתוח גנים חדשים כי אין מספיק זמן להיערכות.

מיכאל זץ: ואז הילדים האלה פשוט נופלים בין הכיסאות ונשארים בלי מסגרת מתאימה להם.

סמי אבו שחאדה: יש לך עוד נקודה או אני כול לעבור?

מיכאל זץ: זאת הנקודה הקריטית מבחינתנו כי היום יש לנו ארבעה ילדים שיושבים בבית ולא מגיעים למערכת החינוך כי אין להם מסגרת מותאמת או סייעת שתוכל לתווך להם את הסביבה הלימודית.

קריאה: הרבה יותר מארבעה.

סמי אבו שחאדה: אני שומע פה שיש הרבה יותר מארבעה.

מיכאל זץ: זה ארבעה שאלו"ט יודעים עליהם.

מיכאל זץ: אני מניח שיש יותר.

דורית חזן: אני יכולה להרחיב בעניין?

דורית חזן: כי הוא דיבר על הגנים.

דורית חזן: זה מאוד קריטי.

דורית חזן: שמי דורית חזן, אני יושבת-ראש ארגון גננות-מחנכות - -

סמי אבו שחאדה: דורית, אם אפשר שזה יהיה בקצרה.

דורית חזן: ממש בקצרה.

סמי אבו שחאדה: אוקיי.

סמי אבו שחאדה: כי אני רוצה לשמוע את רחלי אבר

סמי אבו שחאדה: מזון לגבי כל הדברים שנאמרו עד כה כדי שנשמע את המשרד ונוכל לחזור לדוברים אחרים.

סמי אבו שחאדה: בבקשה, בקצרה.

דורית חזן: ממש בקצרה.

דורית חזן: הגנים היום מכילים 35-30 ילדים בממוצע.

דורית חזן: זאת אומרת שאם מגיע ילד מהחינוך המיוחד ומבקש להיות בחינוך הרגיל, מדובר בסייעת ובגננת שמעולם לא הוכשרו לטפל בילדים עם צרכים של החינוך המיוחד יחד עם 35 ילדים לא מאובחנים לגנים.

דורית חזן: החוק הזה לא לקח בחשבון את ההכשרה של הגננות.

דורית חזן: הגננות צריכות לעבוד שעות נוספות רבות כדי לתת את המענה לילדים האלה וברוב המקרים הן לא מצליחות לתת את המענה, ויוצא שגם הילד מפסיד, גם הגננת מפסידה וגם כל ילדי הגן מפסידים מהחוק הזה.

דורית חזן: צריך לעצור ולהקשיב כאן לכל החברים שדיברו עד עכשיו.

דורית חזן: אני רק מוסיפה לדבריהם: גננות מדינת ישראל מופקרות בעניין הזה כי לטפל בילד עם צרכים בחינוך המיוחד עם עוד כמה ילדים לא גמולים ויש להם עוד צרכים מיוחדים זה בגדר פשע.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אז איפה מקומם, לפי תפיסתך?

דורית חזן: אין לי בעיה שיכילו אותם אבל קודם כול תכינו את הגן.

דורית חזן: אם מביאים לי ילדה עם לקות שמיעה והגן מכיל 70 דציבל של רעש איך אני כגננת יכולה להפחית את עוצמת הרעש ולתת מענה לילדה?

אביבית ברקאי - אהרונוף: אם אתה עובר לרחלי, צריך ליידע את ההורים וצריך - - -

סמי אבו שחאדה: חברים, אני מבקש.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לא לא מקומם בגנים.

סמי אבו שחאדה: חברים, אי אפשר לנהל דיון ככה.

דורית חזן: אני לא אמרתי שלא מקומם בגנים.

דורית חזן: ממש לא.

סמי אבו שחאדה: אני מבקש.

סמי אבו שחאדה: אי אפשר פינג-פונג.

דורית חזן: תודה על רשות הדיבור.

סמי אבו שחאדה: תודה לך.

סמי אבו שחאדה: יש שאלה לגבי העניין של האבחונים ומתי הם נעשים.

סמי אבו שחאדה: נדבר בפירוט על הנקודה החשובה זאת.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לפנות לרחלי אברמזון, מנהלת אגף החינוך המיוחד במשרד החינוך כדי לשמוע מה התפתח מאז אוגוסט ואיפה אנחנו עומדים בכל הדברים שנאמרו פה: חוזר מנכ"ל שצריך להיות מפורסם, הוועדות שמתכנסות.

סמי אבו שחאדה: רחלי איתנו?

רחל אברמזון: שלום, אדוני, צהריים טובים לכולם.

סמי אבו שחאדה: קודם כול, אני רוצה לומר מילה טובה לפני שתתחילי, רחלי.

סמי אבו שחאדה: כי כל פעם אני מרגיש שבסוף זה לא נאמר.

סמי אבו שחאדה: אני מבין שנעשית פה המון עבודה וזה תהליך של שינוי שמשפיע על מספר גדול מאוד של תלמידים, הורים ואנשים שעובדים בתחום.

סמי אבו שחאדה: אז בטח לא קל ויש לא מעט ביקורת.

סמי אבו שחאדה: אז, קודם כול, כל הכבוד על העשייה ועל היוזמה.

סמי אבו שחאדה: המטרה שלנו בדיון היא לייעל את זה ולדחוף את זה קדימה.

רחל אברמזון: אז אני אגיד קודם כול, תודה.

רחל אברמזון: איתי נמצאים היום בדיון גם השותפים שלי לדרך מהמשרד.

רחל אברמזון: המהלך הוא באמת רחב, גדול, משמעותי.

רחל אברמזון: אני רוצה שנזכור שלתקן חוק זה לא שינוי של יום ולא יומיים.

רחל אברמזון: התהליך הוא מאוד מקצועי עם אנשי מקצוע גם בשטח שעושים עבודה נהדרת.

רחל אברמזון: ואני רוצה לדבר על מה שעשינו עד היום.

רחל אברמזון: כדי לסבר את האוזן גם לגבי הסקירה הנרחבת שנתנה כאן אביבית חשוב לומר שעתירה בבית המשפט התייתרה.

רחל אברמזון: היא התייתרה לא מן הטעם שיש כאן מקום להתנצח, אלא מכיוון שמשרד החינוך בא אל בית המשפט וכבר הציג את כל השינויים ואת כל הדרך החדשה שבה אנחנו צועדים.

רחל אברמזון: צר לי על כך – נכון, חוזר מנכ"ל עדיין לא פורסם אבל הוא לא פורסם בדיוק בגלל העובדה שמשרד החינוך התחייב ואמר יחד עם כל השותפים:

רחל אברמזון: אנחנו יוצאים לדרך כדי לראות וללמוד ממה שקרה בדרך ואיך אנחנו רוצים לשפר ולשנות את פני העתיד.

רחל אברמזון: אז ישבנו עם השלטון המקומי ימים ולילות ושעות, עם הפסיכולוגים, עם ארגוני ההורים, עם כל הנציגויות, עם הנציבות – היינו שם ושמענו את כולם.

רחל אברמזון: ולא רק שמענו – גם תיקנו לאורך הדרך.

רחל אברמזון: לכן הטיוטה של חוזר מנכ"ל כבר מוכנה, היא נמצאת בעריכה לשונית.

רחל אברמזון: אני מניחה שייקח עוד קצת זמן וזה יתפרסם.

סמי אבו שחאדה: את יכולה להגדיר לנו כמה זמן?

סמי אבו שחאדה: אני מניח שאת מודעת לבעייתיות שזה יוצר ולכך שזה לא התפרסם עד עכשיו כי זה נותן מקום גדול לפרשנות.

סמי אבו שחאדה: אם יש לנו תחושה של זמן אני אשמח.

רחל אברמזון: אני מניח שזה ייקח לנו חודש ימים כדי להוציא את החוזר לפרסום.

רחל אברמזון: ברמה העקרונית אחרי עריכה לשונית יש רק הסתכלות אחרונה של אישור לשכת מנכ"ל וזה עובר.

רחל אברמזון: אין שם סוגיות מאוד משמעותיות שמעכבות את היציאה לדרך.

רחל אברמזון: כמובן, מטבעו של חוזר מנכ"ל ומטבעם של דיונים יהיו דברים שכן קיבלנו ויהיו דברים שאנחנו החלטנו שלא, זה קודם כול.

רחל אברמזון: יחד עם זה לטווח הקרוב ולוועדות שמתנהלות יצאו הנחיות כתובות.

רחל אברמזון: הן עברו בצורה מסודרת אל כל השותפים.

רחל אברמזון: זה נמצא בידי כל חברי הוועדה, זה נמצא ברשויות המקומיות, זה נמצא אצל יושבי הראש, כמובן, שמנהלים את הוועדות, ואין כאן שום בלבול.

רחל אברמזון: יש הנחיות מדויקות מאוד שגם, אגב, ארגוני ההורים קיבלו אותן.

רחל אברמזון: כך שאני לא יודעת אם בעל-פה או לא בעל-פה – יש הנחיות ברורות עד לשלב הזה.

רחל אברמזון: עד שייצא חוזר מנכ"ל מסודר כולם יודעים איך צריך להתנהל.

רחל אברמזון: אני רוצה, בבקשה, ברשותך, לדבר על העניין של הסלים, הפגיעה בילדים או לא פגיעה בילדים ולעשות קצת סדר: עד לתיקון החוק ועד ליציאה לדרך הילדים עם המוגבלות בשכיחות גבוהה, היו להם שתי אפשרויות: או לקבל משאבים רק מהסל המוסדי או להגיע לוועדות השמה ולבחור בחינוך מיוחד: כיתת חינוך מיוחד, גן חינוך מיוחד או בית ספר.

רחל אברמזון: התיקון לחוק הביא איתו בשורה שאומרת: לא.

רחל אברמזון: ילד עם לקות תפקודית מורכבת, ילד שיש לו קשיים מאוד קשים יכול להישאר בחינוך הרגיל כי אנחנו חושבים ומאמינים שזה מקומו והבחירה היא גם של ההורים.

רחל אברמזון: אז הוא יישאר בתוך המסגרת ויקבל את הסל האישי שיתמוך בו.

רחל אברמזון: בזה יצאה גם פעילות נרחבת.

רחל אברמזון: אני מבקשת שתאפשר לעמיתתי מירי נבון, מנהלת אגף בכיר להכלה, לספר ולהסביר מה נעשה בשטח בחינוך הרגיל, אצל המחנכים ואצל מנהלות גני הילדים, ולהגיד: רבותיי, יש כאן מערך שלם מקצועי שתומך.

רחל אברמזון: אני לא אצייר תמונה ורודה.

רחל אברמזון: הדרך קשה ומלאת קשיים ואתגרים.

רחל אברמזון: אבל אנחנו מאוד ברורים בכיוון ואנחנו יודעים שכל תלמיד שזכאי לקבל את שירותי החינוך המיוחדים – יקבל.

רחל אברמזון: אני רוצה להעלות נקודה נוספת שעלתה כאן על ועדות חריגים - -

סמי אבו שחאדה: רחל, הבנתי את מה שהסברת.

סמי אבו שחאדה: זה עדיין לא משיב על הטיעון שהורים שבחרו להשאיר את הילדים שלהם ולשלב אותם בחינוך הרגיל למרות הקשיים שלהם יקבלו בדיוק את אותו מענה שנמצא במערכת החינוך המיוחד.

רחל אברמזון: אדוני היושב-ראש, זה גם מופיע בחוק – יצאנו בהוגנות וביושר לומר שכולנו רוצים לתת הכול מכול בכול.

רחל אברמזון: יחד עם זה כולנו גם נמצאים במקום שבו אנחנו מנסים לייעל ולהפנות את כל המשאבים שניתנים ומתאפשרים לנו לילדים שזכאים לשירותי החינוך המיוחדים.

רחל אברמזון: אבל יצאנו בהוגנות עם התוספת השנייה לחוק.

רחל אברמזון: התוספת השנייה לחוק נמצאת במקום שמגדיר מהם גבולות המינימום, והוכחנו את זה גם באותו בג"ץ ידוע.

רחל אברמזון: אותם תלמידים שנמצא שאולי המינימום שנקבע להם בתוספת השנייה לחוק אינו עונה על הצרכים, הוועדה קבעה להם את התוספת הנדרשת, וזה בסדר גמור.

רחל אברמזון: כי זאת זכאות לכל דבר.

רחל אברמזון: זה אומר שאנחנו אמרנו בהוגנות שזה מה שאנחנו יודעים לתת ברגע זה, ועם זה אנחנו יוצאים לדרך.

רחל אברמזון: אני עוד לא מכירה שום מערכת ציבורית שמתנהלת בלי גבולות גזרה של תקציב.

רחל אברמזון: אני לא מכירה תקציב פתוח באף משרד.

סמי אבו שחאדה: רחלי, זה לא קורה בשום מקום.

סמי אבו שחאדה: יש גבולות של תקציב בכל מקום ובכל המשרדים.

רחל אברמזון: יחד עם זה אני רוצה להגיד שהגידול בתקציבי החינוך המיוחד גדל בכ-4.5 מיליארד שקל בחמש השנים האחרונות.

רחל אברמזון: אז אי אפשר לזלזל בעובדה הזאת - -

אורלי פרומן: גם מספר התלמידים גדל מאוד.

רחל אברמזון: - - ולהגיד, בסדר.

רחל אברמזון: זה לא.

רחל אברמזון: אני רוצה לחזור ולהדגיש: כל אגורה שאנחנו מצליחים להביא מופנית לטובת שילובם של תלמידים וההכלה שלהם בתוך מערכת החינוך, ואנחנו רוצים לומר בצורה מאוד אחראית וגלויה: בשביל זה קיימת התוספת השנייה לחוק שמהווה את הבסיס.

רחל אברמזון: יחד עם זה יושבת ועדה מקצועית שבוחנת ורואה מהם הצרכים של הילד.

סמי אבו שחאדה: בקצרה, בבקשה, רחלי, כי יש עוד הרבה אנשים שרוצים להשתתף, ואני רוצה לשמוע את כולם.

סמי אבו שחאדה: אני אחזור אלייך גם לזכות דיבור.

רחל אברמזון: בשמחה.

רחל אברמזון: אבל יהיה לי חשוב שתאפשרו גם לשותפים האחרים שיביאו גם את הפן של מה שעושה המערכת כי זאת לא רק ועדה, זכאות וילד שנמצא במסגרת.

רחל אברמזון: בסדר?

רחל אברמזון: תודה.

סמי אבו שחאדה: תודה, רחלי.

סמי אבו שחאדה: אורלי, את רוצה להגיב עכשיו?

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: תמשיכו.

סמי אבו שחאדה: אוקיי.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לפנות לחברים שמשתתפים מהנהגת ההורים הארצית, איתי או צופית.

קריאה: איתי.

סמי אבו שחאדה: בבקשה, איתי קפלינסקי מהנהגת ההורים הארצית.

איתי קפלינסקי: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת, צוהריים טובים ותודה על הדיון החשוב.

איתי קפלינסקי: גם אני חושב שצריך להתחיל במחמאות.

איתי קפלינסקי: משרד החינוך עשה פה צעד גדול מאוד ביישום של החוק, ובכל מה שקשור ליישום הרפורמה אגף חינוך מיוחד הוא היחיד שהשכיל גם להבין, גם להפנים וגם להתחיל את היישום של העיקרון שחינוך זה שירות, ותלמידים עם צרכי חינוך מיוחדים מקבלים שירותי חינוך מיוחדים כשם שחברי קופות החולים מקבלים שירותי בריאות.

איתי קפלינסקי: חבל לנו שזה לא ככה בכל משרד החינוך.

איתי קפלינסקי: אנחנו רואים חינוך, בין היתר כשירות.

איתי קפלינסקי: אז, קודם כול, מחמאה על החלק הזה.

איתי קפלינסקי: אנחנו רוצים לטייב את השירות ולהגיע למצב ששירות שניתן שבחלקו הוא טוב ובחלקו הוא מצוין ימשיך, ובמקום שבו אנחנו מזהים תקלות נאיר אותן.

איתי קפלינסקי: זאת הביקורת, והביקורת אמורה להיות בונה במטרה שמשרד החינוך יידע לייצב.

איתי קפלינסקי: אני אתייחס לשלוש נקודות – שתיים מתוכן לא שמענו עדיין.

איתי קפלינסקי: ראשית קיים פער גדול בין ההנחיות הכתובות והברורות לבין היישום בשטח; גם בגלל שאם ניקח את ועדות הזכאות והאפיון אז יש יושבי ראש ועדות שלא עובדים לפי הנהלים, לוקחים לעצמם דרור פרשני ונהלים וממציאים המצאות.

איתי קפלינסקי: שנית, יש גם קושי אובייקטיבי ליישם דברים - -

סמי אבו שחאדה: איתי, אני צריך להבין: אם אתה אומר שיש הנחיות ברורות למה יש לנו בעיה של פרשנויות?

סמי אבו שחאדה: או שההנחיות האלה לא הגיעו לאנשים הנכונים או שמישהו אמר להם שזה לא באמת הנחיות.

איתי קפלינסקי: מאחר שיש 200 נציגי הורים בוועדות זכאות ואפיון במינוי והם פרושים ברחבי הארץ – אני אומר לך שאני נציג הורים בוועדות.

איתי קפלינסקי: אני ישבתי במהלך השנה שחלפה במאות ועדות, וכל הנציגים שומעים משפטים שאני מעדיף לא לחזור עליהם כרגע כי זה לא העיקרון, אבל שלא היו ולא נבראו בצורה מאוד קובעת וברורה: "אני אומרת לך ש", אומרת יושבת-ראש הוועדה.

איתי קפלינסקי: אלה דברים שלא היו ולא נבראו.

איתי קפלינסקי: הדברים האלה מועברים למטה, והמטה נותן את התשובה: "אנחנו נחדד את ההנחיות".

איתי קפלינסקי: אבל הדברים האלה עדיין נמשכים.

איתי קפלינסקי: אנחנו מקווים שלא נחזה בכל התופעות הללו במהלך השנה הקרובה.

סמי אבו שחאדה: אז אנחנו חייבים לחדד באופן הכי ברור בעולם את ההנחיות כדי שיהיה ברור לכל מי שיושב בוועדות האלה מהן ההנחיות.

איתי קפלינסקי: נכון.

איתי קפלינסקי: וכשם שעכשיו ניתנה מצגת עם הנחיות ביניים והיא הועברה לכל האנשים שיושבים בוועדה, עדיין יש שם מה שנאמר ומה שלא נאמר.

איתי קפלינסקי: הדוגמה שנתנה אביבית לגבי המינימום, למשל, הרי יש מינימום בחוק אבל אין מקסימום.

איתי קפלינסקי: בשום מקום לא כתוב: אין מקסימום.

איתי קפלינסקי: זאת נקודה שאנחנו תמיד צריכים למצוא את עצמנו מתווכחים עם הוועדות.

איתי קפלינסקי: אז, כמו שאמרתי, יש הנושא של הדרור הפרשני; ב', יש בעיה שההנחיה לא מתאימה למה שקורה בשטח או אפילו לא הגיעה וחלחלה מטה לשטח, וכשאני אומר שטח אני מתכוון לבתי הספר.

איתי קפלינסקי: לדוגמה, יש צוות רב-מקצועי בוועדת זכאות ואפיון וועדת השגה.

איתי קפלינסקי: הורה אמור לפגוש את הצוות המקצועי פעם או פעמיים.

איתי קפלינסקי: אם הוא פונה באופן עצמאי לוועדת זכאות ואפיון אז רק כשהוא חוזר ואם לא אז פעם אחת כשהוא מגיע לצוות ומחליטים להפנות אותו לוועדת זכאות ואפיון ובפעם השנייה כשהוא בא לעשות את פילוח הסל שהוא מקבל.

איתי קפלינסקי: יושב-ראש הצוות הרב-מקצועי של בתי הספר הוא מנהל בית הספר.

איתי קפלינסקי: עליו הוטלה הנחיה לא פשוטה לייצר פרוטוקול של כל החלטת צוות רב-מקצועי.

איתי קפלינסקי: אז אם בצוות הרב-מקצועי יש מספר דו-ספרתי של תלמידים אז יש מספר פרוטוקולים לא מבוטל שהוא צריך לייצר וגם לדאוג שיגיע, לפי החוק, להורים.

איתי קפלינסקי: מבדיקה שעשינו חלקם הארי של ההורים שהילדים שלהם עברו צוות רב- מקצועי – ואני לא מדבר על ועדות זכאות ואפיון – לא קיבלו לא פרוטוקול אחד ובטח לא שניים.

איתי קפלינסקי: למה יש לפרוטוקול הזה חשיבות רבה?

איתי קפלינסקי: כי הפילוח של הסל נעשה - -

סמי אבו שחאדה: מה זאת אומרת?

סמי אבו שחאדה: הוא מחויב, על-פי חוק, לקיים פרוטוקול.

סמי אבו שחאדה: נכון?

סמי אבו שחאדה: הפרוטוקול הזה מגיע למשרד החינוך אבל הוא לא מגיע - -

איתי קפלינסקי: יש הרבה ועדות שבכלל לא נרשם פרוטוקול במהלך הישיבה.

סמי אבו שחאדה: לא נרשם?

איתי קפלינסקי: חד-משמעית.

איתי קפלינסקי: אני אומר את זה בוודאות – אומר האדם על בשרו.

איתי קפלינסקי: אמרנו, יש אילוצים וצריך להביא את זה בחשבון.

איתי קפלינסקי: למה זה כל כך משמעותי?

איתי קפלינסקי: כי הפילוח נעשה בקיץ, אבל היישום שלו נעשה בספטמבר או באוקטובר כשמתחילה שנת הלימודים.

איתי קפלינסקי: ואז כשמתעורר פער ההורה צריך אסמכתה מה היה.

איתי קפלינסקי: א', מה הוחלט כי לפעמים יש ויכוח על מה שהוחלט; ו-ב', אם יש פער והוא לא מקבל אז הוא צריך שתהיה לו אסמכתה ביד.

איתי קפלינסקי: מחליט מה היה.

סמי אבו שחאדה: ואז כל אחד עובד לפי הזיכרון שלו.

סמי אבו שחאדה: המנהל זוכר מה שטוב לו וההורה זוכר מה שנוח לו.

איתי קפלינסקי: צודק, אדוני.

איתי קפלינסקי: תלמיד עשוי לקבל בוועדת זכאות ואפיון סל מאוד גדול ומכובד, אבל אם אין מספיק אנשי מקצוע במתי"א המקומי בתקנים, בשעות או אם יש קושי לגייס אנשי מקצוע, אז או שהתלמיד לא מקבל שירותים בכלל או שלפעמים אומרים לו – ניתן לך מה שיש, שזה בכלל לא אומר שזה מה שהוא צריך.

איתי קפלינסקי: יש עובדי מתי"א, הם צריכים משרה – נותנים להם את השעות.

סמי אבו שחאדה: איתי, זה נשמע מאוד לא טוב מה שאתה אומר.

איתי קפלינסקי: מה שצריך לעשות, אדוני היושב-ראש, זה קודם כול לייצר מנגנון שמאפשר למנהלת בית הספר ולבית הספר לרכוש את השירותים שמרכזי מתי"א נותנים.

איתי קפלינסקי: אגב, אלה שירותים מצוינים, אני לא אומר אחרת – גם מחוץ למתי"א.

איתי קפלינסקי: מתי"א הוא הגורם העיקרי שמאפשר לתת את השירותים והטיפולים האלה לילדים.

איתי קפלינסקי: ואם יש תלמיד שאין לו קלינאית תקשורת, שאין לו פיזיותרפיסט, שאין לו מטפל רגשי ועוד כהנה וכהנה טיפולים אז צריך להיות מצב שיש לו הסל שהוא יכול לנצל.

איתי קפלינסקי: ואם מתי"א לא יכולה לתת שמנהל בית הספר בעדיפות שנייה ירכוש את השירותים האלה בחוץ.

איתי קפלינסקי: כי תלמיד שקיבל סל בוועדת זכאות ואפיון צריך לקבל את השירותים שלו.

איתי קפלינסקי: הנקודה השנייה – בעניין הוועדות שאינן במועד הקבוע, מה שאנחנו קוראים להם ועדות חריגים.

איתי קפלינסקי: אנחנו מבינים שהמערכת צריכה לעבוד לפי לוח שנתי, צריכה לתכנן ולהיערך לכוח אדם.

איתי קפלינסקי: מה לעשות שהתלמידים לא מקבלים את האבחונים שלהם לפי לוח הזמנים של חוזר המנכ"ל?

איתי קפלינסקי: תלמיד שקיבל אבחון שהוא על הרצף בדצמבר זה לא רק לא חוקי, זה גם לא מוסרי לצפות ממנו לעשות איזושהי ועדה ולחכות להתחיל את הטיפול שלו בספטמבר 2021.

איתי קפלינסקי: אין לזה שום הצדקה.

איתי קפלינסקי: יש לנו בכתב סירובים עם כל מיני הנמקות של משרד החינוך מדוע תלמידים לא יכולים לקבל ועדה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו נשמע למה דברים כאלה קוים.

סמי אבו שחאדה: זה מעניין.

איתי קפלינסקי: יש הורים שמבחינתם חרב עולמם ולא יכול להיות שהילד יחכה תשעה חודשים לטיפול, ולמה?

איתי קפלינסקי: כי הרכבת כבר נסעה.

איתי קפלינסקי: אז הצרכים הם לא לפי לוח השנה; הם צריכים היום, הם צריכים מחר.

איתי קפלינסקי: נכון, יכול להיות שאין מקום במסגרת אבל יש סל אחר של טיפולים ולא שהרשות המקומית תיתן עוד חצי שעה של הדרכה לגננת מתי"א.

איתי קפלינסקי: לילד יש צרכים, לא רק לגננת.

איתי קפלינסקי: נקודה שלישית ואחרונה - -

סמי אבו שחאדה: אחרונה, בבקשה, איתי.

איתי קפלינסקי: ועדות ההשגה.

איתי קפלינסקי: בשנת הלימודים תש"ף הוגשו אלפי השגות.

איתי קפלינסקי: אני לא יודע להגיד לך את המספר המדויק, אפשר לשאול את משרד החינוך אבל החוק קובע שהשגה תידון תוך 21 יום מיום שהוגשה.

איתי קפלינסקי: אנחנו בחודש דצמבר ועדיין יש השגות רבות שלא נידונו.

איתי קפלינסקי: משרד החינוך מינה מספר תלת ספרתי של יושבי ראש ועדות זכאות ואפיון אבל הוא לא מינה מספר דומה - -

סמי אבו שחאדה: עד מתי ההשגות האלה הוגשו?

סמי אבו שחאדה: אתה טוען שדצמבר מאוד רחוק.

סמי אבו שחאדה: מתי הוגשו ההשגות?

איתי קפלינסקי: יש לנו השגות עוד ממאי שלא נידונו.

סמי אבו שחאדה: לא נכון.

קריאות: כן, כן.

איתי קפלינסקי: יש הורים שפונים.

איתי קפלינסקי: אני לא יודע להגיד את המספר המדויק אבל מה שחשוב יותר לדבר עליו זה העיקרון.

סמי אבו שחאדה: מה העיקרון?

סמי אבו שחאדה: העיקרון שיש חוק ומכבדים אותו.

סמי אבו שחאדה: החוק הזה אמור לנהל את העניינים.

איתי קפלינסקי: אבל מספר יושבי ראש ועדות ההשגה שמונו במשרד קטן בהרבה ביחס למספר יושבי ראש ועדות זכאות ואפיון.

איתי קפלינסקי: מה שקרה זה שהמשרד שלח מפקחים כוללים לשבת בתורנויות בתור יושבי-ראש ועדות השגה.

איתי קפלינסקי: א', זה לא תחום המומחיות שלהם; ב', זאת עבודה נוספת, זה נוסף לתפקיד.

איתי קפלינסקי: אם דיון בוועדת השגה שקורה היום אחרי ששנת הלימודים התחילה זה מביא אותנו לנקודה הקודמת שהזכרתי שזאת בעצם מזוודה של כסף שלתלמיד אין מה לקנות איתו.

איתי קפלינסקי: אתה מניח על השולחן אבל איזה תלמיד יקבל עכשיו מישהו ממתי"א שהמשרה שלו מלאה?

איתי קפלינסקי: מה הוא יקבל?

איתי קפלינסקי: לך תגייס לו סייע אם צריך.

איתי קפלינסקי: זאת אומרת שחייבים לוודא שבשנת הלימודים הקרובה כל ועדות ההשגה מתקיימות בזמן והמשרד צריך להיערך.

סמי אבו שחאדה: איתי, אתה מסיים, נכון?

איתי קפלינסקי: כן.

איתי קפלינסקי: משפט אחרון.

איתי קפלינסקי: משרד החינוך לא העלה על דעתו שדבר כזה יכול לקרות.

איתי קפלינסקי: לנו ההורים היה ברור שיהיו אלפי השגות.

איתי קפלינסקי: אני מחזיר אתכם ממש לפתח הדברים שלי: חינוך זה שירות והורים רוצים את שירותי החינוך הכי טובים עבור ילדיהם.

איתי קפלינסקי: מה שלא התקבל בערכאה ראשונה ברור שינסו להשיג אותו בערכאה גבוהה יותר.

איתי קפלינסקי: אני מקווה שמשרד החינוך ייערך בהתאם לשנת הלימודים תשפ"א וימנה מספיק יושבי-ראש ועדות השגה.

איתי קפלינסקי: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: אני גם מאוד מקווה.

צופית גולן: משפט אחד, בבקשה, בהמשך למה שאמרה המייצגת של הגננות, לכל נושא השילוב וההכלה יש הגדרה בסיסית מאוד של סל בסיסי של הכשרות שהצוותים צריכים לקבל.

צופית גולן: הסל המורחב תלוי ברצונם של מנהלי בית הספר לקבל.

צופית גולן: הסל הבסיסי הזה לא באמת מספיק כדי לקיים שילוב והכלה כמו שאנחנו רואים אותו כמו שילד זכאי להיות משולב.

צופית גולן: דבר שני מאוד חשוב וההורים לא יודעים עליו: ילד שצריך הנגשה או עבורו או עבור ההורה שלו, כמו שמיעה, צריך להגיש בקשה 15 חודשים מראש.

צופית גולן: אבל בשביל זה צריך ליידע את ההורים.

סמי אבו שחאדה: מה זאת אומרת?

צופית גולן: לפי החוק, אם אני רוצה שינגישו את הכיתה של הילד שלי לליקוי שמיעה אני עם קביים ובשביל שתהיה לי מעלית בבית הספר של הילד שלי אני צריכה לרשום אותו למוסד החינוכי 15 חודשים מראש כדי שיספיקו לעשות את כל הפרוצדורות.

סמי אבו שחאדה: יש לי ילד בכיתה ו' שעובר לבית ספר אחר בשנה הבאה.

צופית גולן: אז אם אתה רוצה שבית הספר יהיה מותאם - -

סמי אבו שחאדה: אז אני כבר פונה לבית הספר השני?

איתי קפלינסקי: כבר בפברואר אתה צריך להודיע לרשות המקומית.

צופית גולן: 15 חודשים מראש.

צופית גולן: אני אדייק את הנקודה שלי: אני צריכה מעלית – אני צריכה לפנות 15 חודשים מראש כדי שיהיה תהליך מוכן.

צופית גולן: אם צריך חדר שמיעה, צריך להכין אותו מראש.

צופית גולן: אבל הרשויות ומשרד החינוך לא מיידעים לא את ההורים ולא אף אחד אחר שזאת הזכות שלנו לדרוש את זה.

צופית גולן: ואז כשאנחנו מגיעים ורושמים את הילד שלנו לחטיבת הביניים כמו כולם בינואר או בפברואר אנחנו מגלים שעד שיסיימו את תהליך ההנגשה הילד יהיה בי"א ובינתיים אני לא יכולה להגיע לכיתה שלו.

צופית גולן: העיריות וכל אגפי החינוך יודעים מרגע שהילד נכנס לגן אם יש לו או להורה שלו מוגבלות כי אנחנו מסמנים את זה בטפסים.

צופית גולן: אין שום בעיה לפנות וליידע את ההורים האלה.

צופית גולן: גם קודם צריך שמשרד החינוך יצא בפרסום ויודיע להורים שאם הם צריכים הנגשה שיודיעו בזמן כדי שהילד יוכל להגיע ללמוד בתנאים הראויים לו, ואני כהורה עם מוגבלות אוכל ללוות אותו לשם.

צופית גולן: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: תודה לך.

סמי אבו שחאדה: החברים שלנו ברשויות המקומיות צריכים לעשות קצת ריצ'ינג אאוט לאוכלוסייה.

אורלי פרומן: צופית, אני רוצה להתייחס לנקודה שאת העלית.

אורלי פרומן: יש פה עניין של תכנון.

אורלי פרומן: בסופו של דבר הילד נמצא במערכת.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים מהו המסלול שהוא התקדם בו.

אורלי פרומן: נכון, לוקח זמן להרכיב מעלית בבית ספר עם אישורים והכול, אבל אנחנו גם יודעים שילד מאזור הגנים הזה ילך לבית ספר יסודי מסוים וכך הלאה.

אורלי פרומן: לכן זה עניין של תכנון.

סמי אבו שחאדה: אורלי, אני רוצה לשאול אותך כמי שנמצאת שנים במערכת הזאת:

סמי אבו שחאדה: המערכת באמת מסונכרנת לדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: עכשיו את אומרת עובדה פשוטה שאם הוא באזור המגורים הזה סביר להניח שילך לבית הספר הזה.

אורלי פרומן: לא בכל הרשויות זה מסונכרן.

אורלי פרומן: אני יכולה לומר לך שברשות שאני הייתי ניסיתי ליצור תכנון ארוך טווח כזה.

אורלי פרומן: כי מה שקורה בפועל הרבה ילדים מגיעים לבית הספר הרגיל ומחכים לפעמים חודשיים-שלושה שהכיתה שלהם תונגש.

קריאה: גם חמש ושש שנים.

אורלי פרומן: ולפעמים יותר.

אורלי פרומן: לכן זה משהו שצריך למסד אותו בתהליך העבודה העירוני.

אורלי פרומן: תמיד מגיעים גם תלמידים חדשים אבל לפחות אלה שקיימים במערכת העירונית חייבים לעשות תכנון ארוך טווח בעניין.

צופית גולן: לפעמים הם אפילו מכריחים אותנו להירשם.

אורלי פרומן: עוד נקודה לגבי ועדות ההשגה כי גם בדיון הקודם שמענו הרבה מאוד תלונות על הנושא – גם על ועדות הזכאות והאפיון – על התייחסות, על אמירות לא מקצועיות.

אורלי פרומן: אם אנחנו נשפר משמעותית את השירות בוועדות זכאות ואפיון, כנראה, יהיו אחר כך פחות ועדות השגה, פחות השגות של ההורים.

סמי אבו שחאדה: ברור.

סמי אבו שחאדה: אני מסכים איתך.

אורלי פרומן: זאת אומרת העבודה היסודית מאוד צריכה להיות בצוותים שיושבים בוועדות הזכאות והאפיון.

אורלי פרומן: עכשיו אליה וקוץ בה – זה חודשים ארוכים שהאנשים האלה שמאיישים את ועדות הזכאות והאפיון – זאת העבודה שלהם, הם בוועדות, ואחר כך הם בוועדות השגה כדי שלא ישלחו כל מיני מפקחים כוללים שלא קשורים לעניין.

אורלי פרומן: אבל במקביל אלה אנשים שיש להם תפקידים והם צריכים לעשות דברים אחרים.

אורלי פרומן: יש פה מצב בלתי אפשרי.

סמי אבו שחאדה: יש יותר מדי עבודה למעט מדי אנשים.

אורלי פרומן: כן, אתה צריך לפנות את האנשים האלה לכמה חודשים טובים שזה מה שהם עושים.

אורלי פרומן: כשחזרנו למערכת אמרנו:

אורלי פרומן: אנחנו צריכים פסיכולוגים שיתמכו נפשית בציבור הרגיל, באוכלוסייה הרגילה, בילדים הרגילים, במורים.

אורלי פרומן: אבל הם כבר נמצאים בוועדות לקראת השנה הבאה.

אורלי פרומן: צריך לקחת את זה בחשבון.

אורלי פרומן: אני יודעת שזה עוד תוספת כוח אדם אבל צריכים להבין שהאנשים האלה מהבוקר עד הלילה יושבים בוועדות.

סמי אבו שחאדה: אורלי, כמו שאמרת, זאת תוספת כוח אדם שחוסכת לאחר מכן הרבה עבודה מצוותים אחרים.

סמי אבו שחאדה: זאת השקעה משתלמת.

קריאה: אני רוצה לומר משהו לגבי הנגשה.

סמי אבו שחאדה: שנייה.

סמי אבו שחאדה: יש לי עוד הרבה דוברים.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להגיע לעוד כמה אנשים.

סמי אבו שחאדה: ננסה לחזור למי שאפשר.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לשמוע כמו שהבטחתי, את מירי נבון, לגבי העבודה שלהם ואם יש לה התייחסות לדברים שנאמרים פה אני אשמח לשמוע.

מירי נבון: צהריים טובים לכולם, אני רוצה להתייחס להיבטים של ההכלה של התלמידים שוני הצרכים בתוך הכיתות הרגילות ולהתייחס לאמירות שנוגעות לפיתוח מקצועי ולעוד משאבים.

מירי נבון: רק כדי לסבר את האוזן, מדי שנה אנחנו משקיעים כ-25 מיליון שקלים בפיתוח מקצועי שכולו רק לטובת קורסים שמיועדים להכלה והשתלבות.

מירי נבון: זאת אומרת שהמורים וגם גננות לומדים נושאים שונים שקשורים להכלה של התלמידים.

מירי נבון: רק בשנה שעברה 53,154 עובדי הוראה עברו קורס של 30 או 60 שעות שנוגע להיבטים שונים של ההכלה, פלוס עוד 305 ימי הדרכה.

אורלי פרומן: זה לא אומר אם זה הרבה או מעט.

סמי אבו שחאדה: מירי, חברת הכנסת אורלי פרומן אומרת משהו מאוד נכון.

אורלי פרומן: 25 מיליון שקלים זה הרבה וזה מעט, השאלה היא למה.

סמי אבו שחאדה: נכון.

סמי אבו שחאדה: השאלה היא כמה אנחנו צריכים.

אורלי פרומן: כן, כמה אנחנו צריכים.

אורלי פרומן: דיברנו על זה, וביטאה את זה מאוד יפה, אשת גני הילדים שנמצאת כאן שעקב אכילס זה דווקא המורים בחינוך הרגיל שצריכים לדעת לקלוט את הילדים, צריכים לדעת ללמד אותם, צריכים לדעת להכיל אותם, צריכים לדעת לשלב אותם ולתת להם.

אורלי פרומן: 53,000 עובדי הוראה – זאת שאלה.

אורלי פרומן: כמה היו צריכים ללמוד?

מירי נבון: היעד שאנחנו הצבנו לעצמנו הוא שבטווח של עד חמש שנים כל עובד הוראה עובר מינימום 30 שעות ייעודיות לקורסים שנוגעים להכלה והשתלבות.

מירי נבון: זה המינימום.

מירי נבון: מעבר לזה, כמובן, הם יכולים לקחת עוד הרבה יותר.

מירי נבון: מה שאנחנו מכוונים אליו זה לעשות את הפיתוח המקצועי פנים בית ספרי.

מירי נבון: לא לצאת למרכזי הפסג"ה אלא לייצר תרבות ארגונית בתוך המוסד החינוכי שמצמיחה כוחות שיכולים להכיל את המכילים, להכיל את המורים.

מירי נבון: גם אצל הגננות – שהגננות המובילות יתמחו בנושא של הכלה.

מירי נבון: כרגע אנחנו נמצאים בפיילוט של הכשרה של 100 גננות.

מירי נבון: זה פיילוט שאנחנו מנסים השנה של מומחיות הכלה.

סמי אבו שחאדה: מירי, אני רוצה להגיד פה משהו לגבי הגננות כי לי זה נראה מאוד קריטי.

סמי אבו שחאדה: בכל המחקרים שאנחנו קוראים אנחנו מבינים שיש חשיבות גדולה מאוד לגיל של האבחון – מתי נעשה האבחון ומתי מתחיל הטיפול.

סמי אבו שחאדה: כל המחקרים אומרים שאם זה מתחיל בגיל קטן בזמן הנכון אנחנו יכולים להציל חלק גדול מהילדים שלנו.

סמי אבו שחאדה: החוק כבר התחיל, וחמש שנים זה המון זמן.

סמי אבו שחאדה: אולי הדגש צריך להיות בתקופה הראשונה דווקא בקרב הגננות והמורות והמורים בחינוך היסודי.

סמי אבו שחאדה: כי פה העניין של האבחון ותחילת הטיפול הוא פשוט קריטי.

סמי אבו שחאדה: אז אולי המשרד צריך להשקיע דווקא בהשתלמויות שם ולתת יותר כלים לגננות ולמי שעובד בחינוך היסודי בעיקר בשלבים הראשונים שלו, ואז אם זאת תכנית של חמש שנים – להתחיל לאט-לאט עם האחרים.

מירי נבון: תודה לאל, אגף התקציבים שלנו נתן לנו סכום מאוד מכובד לפיתוח המקצועי של עובדי ההוראה.

מירי נבון: אני יכולה לתת גם לגננות, גם למורים בבתי הספר היסודיים וגם לחטיבות הביניים וגם לבתי הספר העל יסודיים ככל שהם ירצו ויבקשו לעבור סוג של פיתוח מקצועי.

מירי נבון: אנחנו בהחלט ניתן להם את המשאבים שנדרשים לפיתוח המקצועי של עובדי ההוראה מכיוון שגם לנו ברור מעבר לכל ספק שאנחנו רוצים להכשיר את המורים שלנו ואנחנו רוצים שהמורים שלנו וגם הגננות יידעו לעשות הכלה במיטבה.

מירי נבון: אם אני עוזבת לרגע את הפיתוח המקצועי, אני זוכרת שבמפגש הקודם חברת הכנסת אורלי פרומן ביקשה לשים דגש על מרחבי ההכלה, אז אני רק אגיש בשנתיים האחרונות נבנו 607 מרחבי הכלה, והשנה תקצבנו עוד 510 מרחבי הכלה.

מירי נבון: בימים אלה ממש אנחנו יוצאים עם קול קורא לעוד 510 מרחבי הכלה, ובסופו של דבר אנחנו רוצים להגיע למצב שבו בכל בית ספר יהיה לנו מרחב מכיל שיוכל לעשות את העבודה ולסייע לתלמידים וגם לאפשר להם מקום של רווחה ושקט.

מירי נבון: אני רוצה להגיד עוד דבר - -

סמי אבו שחאדה: דבר אחרון, מירי.

סמי אבו שחאדה: הדבר שהכי חשוב לך להגיד.

מירי נבון: אין בעיה.

מירי נבון: בנוסף לפיתוח המקצועי אני רוצה להזכיר שבלמעלה מ-90% מבתי הספר במדינת ישראל כבר שנה רביעית יש רכזי השתלבות שהתפקיד שלהם הוא לתת את כל ההיבטים הפדגוגיים וההיבטים המתכללים של הכלה של תלמידים בתוך בתי הספר.

מירי נבון: אז גם הדבר הזה הוא משאב מאוד גדול, שלא לדבר, כמובן, על כל הכלים שפותחו ומפותחים וכל הכנסים המקוונים ועל הפיתוח המקצועי המקוון.

מירי נבון: תודה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לפנות, בבקשה, לעורכת הדין רויטל לן כהן, בבקשה.

רויטל לן כהן: שלום לכם.

רויטל לן כהן: תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: תציגי את עצמך לפרוטוקול, בבקשה.

רויטל לן כהן: אני עורכת דין רויטל לן כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

רויטל לן כהן: אני מבקשת להתחיל מלתקן שימוש במושגים שצורמים מאוד לאוזן.

רויטל לן כהן: קודם כול, משרד החינוך מתעקש להגיד "הכלה" ו"שילוב" זה לצד זה כאילו מדובר בשתי גישות קרובות או משלימות כשבעצם מדובר בשתי גישות שסותרות זו את זו.

רויטל לן כהן: בשילוב אנחנו אומרים לילד שאם הוא יכול לעמוד בסטנדרט מסוים ובתנאים מסוימים אנחנו נרשה לו להיות פה כל עוד הוא יעמוד בתנאים האלה; בעוד הכלה היא הזכות החוקית להיות והיא לא תלויה בדבר.

רויטל לן כהן: לכן להגיד "הכלה" ו"השתלבות" זו לצד זו זה כמו שאנחנו מבקרים בכלכלה לעשות מדיניות של הלאמה והפרטה בו-זמנית.

רויטל לן כהן: צריך להחליט: או שלילד יש זכות להיות פה ואז אנחנו לא בודקים את הקריטריונים שהוא צריך לעמוד בהם או שאנחנו אומרים שלא כל אחד יכול להיות פה וילד יכול להיות פה רק בתנאים מסוימים.

רויטל לן כהן: דבר נוסף זה השימוש במילה "הכלה" שבמשרד החינוך, בעיקר בשטח, מתייחסים להכלה רגשית.

רויטל לן כהן: "אני מכיל אותך" – הכוונה היא שאני מקבל אותך רגשית.

רויטל לן כהן: זה קורה בכל מסגרות החינוך שאני מגיעה אליהם.

רויטל לן כהן: הם לא מבינים שמדובר בזכות ולכן הם מנהלים איתנו דיון האם אני כמנהל או כמורה חושב שילד יכול או לא יכול להיות פה, ועדיין נשמעות הגישות האם הוא בר שילוב – האם הוא יכול להשתלב או לא יכול להשתלב.

רויטל לן כהן: אלה היו אמירות כלליות.

רויטל לן כהן: אני רוצה להתייחס למושג "מרחבי ההכלה".

רויטל לן כהן: אני יודעת שזה מגיע ממקום טוב ומרצון טוב אבל בפועל מרחבי ההכלה היום משמשים מרחבי הדרה שאליהם שולחים את הילד כשהוא לא מתנהג כמו שצריך.

רויטל לן כהן: הרבה פעמים אנחנו מגלים שילדים פשוט הפכו את מרחבי ההכלה לכיתה של ילד אחד.

רויטל לן כהן: זה קורה בהמון בתי ספר וצר לי על כך.

סמי אבו שחאדה: רויטל, את אומרת פה דברים מאוד חמורים.

סמי אבו שחאדה: אלה השקעות גדולות מאוד של המשרד ועל פניו פרויקט מרחבי ההכלה האלה נראה לי מאוד חיובי.

רויטל לן כהן: נכון.

סמי אבו שחאדה: איפה הטעות?

סמי אבו שחאדה: מה צריך לתקן?

סמי אבו שחאדה: לא הבנתי.

סמי אבו שחאדה: כי מבחינת המשרד הם עשו משהו מאוד חשוב.

סמי אבו שחאדה: זה פרויקט חשוב מאוד, השקעה גדולה מאוד.

סמי אבו שחאדה: אבל את אומרת שהתוצאות לא טובות.

רויטל לן כהן: נכון.

רויטל לן כהן: יש מקומות שמגיעים מרצון אמיתי להתקדם ולאפשר לכל הילדים בקהילה להיות חלק מבית הספר - -

סמי אבו שחאדה: זה אמור להיות הכיוון של כולנו.

רויטל לן כהן: - - יש מקומות שמרגישים שכפו עליהם לקבל את הילדים שלנו.

רויטל לן כהן: ואז הם גם אומרים בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים: זה בית ספר לחינוך רגיל, אני לא יודע איך לעזור לילד שלך.

רויטל לן כהן: אתה רוצה שהוא יהיה פה?

רויטל לן כהן: זה מה שאני יכול לעשות.

רויטל לן כהן: הוא לא יכול להפריע לכיתה של 35 ילדים.

רויטל לן כהן: אתה שמעת גם את דורית חזן אומרת את זה.

רויטל לן כהן: בבתי ספר זה מאוד קל.

רויטל לן כהן: הם פשוט אומרים: אתה תלך להירגע בחדר ההכלה.

רויטל לן כהן: ואז הוא נרגע שם שעה, והוא נרגע שם שעתיים, והוא נרגע שם יום, והוא נרגע שם יומיים, ועם הזמן זה הופך להיות כרוניקה ידועה.

רויטל לן כהן: אחד הדברים הקשים בעניין הזה הוא שבאמת מושקעים המון כספים אבל לא כל בית ספר חייב לקבל את ההדרכות.

רויטל לן כהן: אני, למשל, ניסיתי לבקש בכמה מקומות שאגף הכלה והשתלבות או המפקחות של החינוך המיוחד ייתנו הדרכה לבית הספר אבל לבית הספר אין חובה לקבל את ההדרכה, והוא יכול להגיד: אני מכם לא רוצה לשמוע.

רויטל לן כהן: אני גם שומעת – מירי, גם ממך וגם מהמדריכות שלך, שאומרות: אני לא יכולה לכפות על בית ספר לקבל את ההדרכה שלי.

רויטל לן כהן: משהו שלא חייבים לקבל ככה זה נראה.

סמי אבו שחאדה: רויטל, את אומרת משהו מאוד חמור שאני לא יכול להבין אותו וגם לא יכול לקבל אותו.

סמי אבו שחאדה: אם משרד החינוך רואה לנכון להקים בבית ספר מסוים חדר הכלה יש להניח שמשרד החינוך גם ינגיש את הידע שהצוות צריך כדי להתמודד עם זה וכדי שהחדר הזה לא יהפוך לכיתת יחיד.

רויטל לן כהן: זה לא קורה בפועל.

רויטל לן כהן: צר לי אבל זה לא קורה בפועל.

סמי אבו שחאדה: אז זה מה שצריך לקרות, ואני פה מדבר גם עם רחלי וגם עם דורית שאי אפשר לתת לבתי ספר חדרים כאלה שיהפכו לכיתת יחיד.

סמי אבו שחאדה: זה לא סביר.

סמי אבו שחאדה: זה גם בזבוז משאבים וגם בזבוז הזדמנות.

רויטל לן כהן: נכון.

רויטל לן כהן: אבל זה מעבר לזה.

רויטל לן כהן: כי כל עוד בית הספר יכול לסרב לקבל את ההדרכה של אגף הכלה והשתלבות או של אגף החינוך המיוחד ויכול להגיד: אני לא רוצה אתכם פה – יש לי עכשיו בית ספר בתל-אביב שמסרב לקבל הדרכה, והמתי"א בתל-אביב מסרבת להכניס את ההדרכה – אז כל עוד זה קורה מי שנפגע זה הילד וההורים.

רויטל לן כהן: אני לא מבינה איך יכול להיות שהקימו שני אגפים ומחזיקים שם אנשי מקצוע אבל לא הסדירו את היכולת של האגפים האלה לחייב את מסגרות החינוך לקבל הדרכה מצד אחד, ומאפשרים לבתי הספר ולמסגרות החינוך להגיד להורים: פה זה לא בית ספר לחינוך מיוחד; אתה רוצה חינוך מיוחד?

רויטל לן כהן: אתה רוצה מורים שמבינים מה הם עושים?

רויטל לן כהן: לך למסגרות של חינוך מיוחד.

רויטל לן כהן: שני דברים חשובים שמאוד חשוב לי להגיד - -

סמי אבו שחאדה: רויטל, בבקשה, בקצרה.

רויטל לן כהן: ממש בקצרה.

רויטל לן כהן: נאמר קודם שילדים שמגיעים לחינוך הרגיל לא מקבלים את אותם שירותים כמו בחינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: משרד החינוך אומר שלא כל דבר הוא יכול להביא.

רויטל לן כהן: אבל לא יכול להיות שילד שבשנה שעברה למד בכיתת חינוך מיוחד וקיבל קלינאית תקשורת – ואני מדברת על ילד לא ורבלי שנעזר בתקשורת חלופית – ומרגע שהוא עבר לכיתה רגילה אין יותר קלינאית.

רויטל לן כהן: למה?

רויטל לן כהן: כי לקלינאית יש שעות שצבועות עבור מסגרות החינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: , ורק אם נשאר זמן נותנים אותה לילדים המשולבים.

רויטל לן כהן: זאת אפליה בניגוד לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

סמי אבו שחאדה: זאת נקודה שחוזרת על עצמה כל הזמן: המענה לא הולך לפי הצרכים של הילד, אלא ניתן לפי מה שמחליטים במערכת, מה שנוח להם, לפי שיקולי תקציבים.

רויטל לן כהן: נכון.

רויטל לן כהן: קודם כול נותנים לבתי הספר הכוללניים.

סמי אבו שחאדה: כל מיני שיקולים זרים שלא שמים את טובת הזרים.

רויטל לן כהן: הם קודם כול נותנים לבתי הספר של החינוך המיוחד; את מה שנשאר נותנים לכיתות החינוך המיוחד במסגרות החינוך הרגילות, ורק אחר כך אם נשאר – לילדים המשולבים.

רויטל לן כהן: אז ברור שאף אחד לא ילך לשילוב וינשור באמצע השנה.

רויטל לן כהן: דבר נוסף מאוד חשוב: לפני כמה שנים הותקנו תקנות נגישות פרטנית לתלמיד ולהורה.

רויטל לן כהן: התקנות האלה פתחו פתח להנגשות שלא היו קיימות קודם גם בדרכי ההוראה, גם בדרכי ההיבחנות, גם בדרכי הלימוד, גם בחומרי ההוראה, חומרי ההיבחנות וחומרי הלימוד.

רויטל לן כהן: בפועל האגף שאחראי על הבחינות במשרד החינוך לא שינה את חוזר המנכ"ל, לא מאפשר שום הנגשה שלא כתובה ברשימה הסגורה שלו; ואני אגיד לך יותר מזה: היו לי שיחות עם אגודת ניצ"ן שעושה אבחונים פסיכו-דידקטיים ומאגודת ניצ"ן אמרו לי שמאגף המבחנים של משרד החינוך אמרו להם שאם הם יכתבו בהמלצות שלהם המלצות שלא מופיעות ברשימה הסגורה הם יפסיקו לקבל את האבחונים שלהם.

רויטל לן כהן: לא יכול להיות שתקנות הנגישות הפרטנית מאפשרות לבקש הנגשות בהתאם לצרכים של הילד ומשרד החינוך לא מאפשר שום דבר שלא כתוב ברשימה הסגורה שלו.

רויטל לן כהן: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: רויטל, אני חייב לעבור לדוברים אחרים.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך על הדברים החשובים.

סמי אבו שחאדה: אני רואה שיש פה המון עבודה להמון ועדות, לא לדיון אחד.

סמי אבו שחאדה: אני אעבור לדודי מזרחי מאגף התקציבים במשרד החינוך.

סמי אבו שחאדה: אנחנו אמורים לסיים מקסימום ב-15:30 ואני רוצה כמה דקות לסכם.

רויטל לן כהן: סליחה, אדוני, אני חייבת לומר עוד דבר אחד קטן.

רויטל לן כהן: כשיש הורה שמתעקש לשלב את הילד ומאת

רויטל לן כהן: גר את בית הספר או את מתי"א במשהו שהוא מבקש והם לא רוצים לעשות, לא נעים לי להגיד אבל בשלב הזה מתחילה בריונות כלפי ההורה.

רויטל לן כהן: זה יכול להיות בצורה עדינה של פאסיב-אגרסיב אבל זה גם יכול להיות באיומים בוטים על ההורה: "אנחנו נדאג שהילד שלך לא יהיה פה", ופתאום ההורה מתחיל לקבל תלונות על ההתנהגות של הילד.

סמי אבו שחאדה: רויטל, אני מאוד מקווה שאלה מקרים מוזרים במערכת, ואני מקווה שאין כיוון כזה במערכת.

רויטל לן כהן: יש כיוון ויש הרבה מאוד מקרים כאלה, המון מקרים כאלה.

רויטל לן כהן: אני לא מדברת על אחד וגם לא על שניים.

רויטל לן כהן: אני מדברת על מקרים רבים מאוד.

רויטל לן כהן: אנחנו מדווחים אותם למערכת והם לא מטופלים.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך.

סמי אבו שחאדה: דודי מזרחי מאגף תקציבים במשרד החינוך, בבקשה, נשמע מה האתגרים שלנו שם.

דודי מזרחי: שלום, צהריים טובים.

דודי מזרחי: חשוב לי להגיד כמה דברים: קודם כול צריך לזכור מאיפה יצאנו לדרך.

דודי מזרחי: כשהיינו לפני כשלוש שנים והמשרד פרסם את מתווה השינוי בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל הוא פרס תכנית רחבת היקף, ותיקון החוק היה רק חלק ממנה.

דודי מזרחי: מדובר על תכנית רחבת היקף שהמטרה שלה הייתה לשפר באופן משמעותי את השירות עבור ילדים שזקוקים לשירותי חינוך מיוחד בין ילדים עם מוגבלויות מורכבות מאוד ובין ילדים עם לקויות פחות מורכבות.

דודי מזרחי: אני אסקור בקצרה את היקף הדברים שנעשו: תוספת של 1 מיליארד שקל לבינוי של כיתות חינוך מיוחד כדי לצמצם את משך זמן ההסעות; בינוי של חדרי הכלה ב-100 מיליון שקל, שמירי התייחסה אליהם כאן; תקציב חסר תקדים בפיתוח מקצועי – מירי ציינה רק חלק קטן ממנו; תוספת של מאות מיליונים בתקציבים לשילוב בדגש על לקויות בשכיחות נמוכה.

דודי מזרחי: התייחס לזה קודם אמיתי שוחט מהנציבות.

דודי מזרחי: אפשר להתווכח שצריך יותר משאבים – ואנחנו לא טוענים אחרת – ושמה שיש לא מספיק.

דודי מזרחי: אף אחד לא יתווכח עם זה.

דודי מזרחי: צריך יותר כי לילדים האלה מגיע הכול.

דודי מזרחי: אבל נתנו תוספת עצומה של משאבים, מאות מיליונים בשנה לשילוב.

דודי מזרחי: על רצף רב שנתי זה מיליארדים.

סמי אבו שחאדה: דודי, אני בטוח שאנשים עובדים ושיש תקציבים והעבודה נעשית.

סמי אבו שחאדה: אבל אנחנו גם צריכים להיות ישרים.

סמי אבו שחאדה: במדינת ישראל התחלנו בטיפול הזה לאנשים עם מוגבלויות במערכת החינוך מאוד מאוחר יחסית למדינות אחרות.

סמי אבו שחאדה: הצרכים מאוד גדולים.

סמי אבו שחאדה: לצערנו הרב, אני חושב שהצורך גם הרבה יותר גדול מכל מה שיש כיום כי עברתי על המספרים ועל הנתונים של המ.מ.מ.

סמי אבו שחאדה: אני גם חושב שבחברה הערבית ובקרב החרדים המספרים הרבה יותר גדולים.

סמי אבו שחאדה: הצורך הרבה יותר גדול.

סמי אבו שחאדה: אולי כמי שעוסק בתקציבים אולי תגיד לנו איפה, לדעתך, קיים הצורך הכי גדול ואין לו מענה?

סמי אבו שחאדה: אני בטוח שאתם נותנים מענים אבל איפה חסר לך, לדעתך, הכי הרבה?

דודי מזרחי: ברשותך, תן לי חצי דקה ואגיע בדיוק לשאלה הספציפית הזאת.

דודי מזרחי: אני לא סתם רציתי לתת פה נאום לאומה אלא לזכור מאיפה באנו ומה השתנה בסך הכול בשנתיים וחצי, שלוש.

דודי מזרחי: דיברתי על כך שעכשיו לכל הילדים בלקויות הקלות יותר, הילדים בגנים בעיכוב התפתחותי, עיכוב שפתי, יש עכשיו מלווה בהסעה.

דודי מזרחי: בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד האוצר הוספנו סייעת לילדים שמשולבים בצהרון כדי שהם יוכלו להשתלב בצהרון.

דודי מזרחי: נושא נוסף שהוא תוצר של עבודה ממושכת עם משרד האוצר, החל משנת הלימודים הבאה בגני הילדים – וזה אחד מעקבי אכילס שלנו - בכל גני הילדים בגילי 4-3 תינתן תוספת ייעודית לשילוב, מה שמכונה "תקציב סטטיסטי" עבור הילדים שיש להם עיכוב התפתחותי, בעיות רגשיות ובעיות התנהגות ברמות תפקוד יחסית גבוהות ויהיה ניתן לתת להם שירותים באמצעות מתי"א בגנים.

דודי מזרחי: מדובר על תוספת מאוד משמעותית של למעלה מ-150 מיליון שקלים החל משנת הלימודים הבאה.

דודי מזרחי: כל מה שסקרתי עכשיו, ויש עוד הרבה, זה תוספת של מיליארדים בתוך פרק זמן מאוד קצר.

דודי מזרחי: נכון שהיו טעויות במהלך היישום.

דודי מזרחי: דיברו כאן קודם רחלי ומירי – אנחנו לא חפים מטעויות אבל לזכותה של המערכת ובמיוחד לזכותן של מירי ורחלי שנמצאות כאן שהכול היה בהקשבה.

דודי מזרחי: תוך כדי תנועה תוקנו ושופרו שורה ארוכה של תהליכים, אבל צריך להזכיר מאיפה יצאנו - -

סמי אבו שחאדה: דודי, תודה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו פה כדי לשפר את העניין של ההקשבה כדי שהטעויות לא יחזרו על עצמן וכדי שהתיקון שלהם לא ייקח יותר מדי זמן.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא באנו לריב עם המשרד.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בסך הכול רוצים שלפחות במה שאנחנו מודעים שיש דברים לתקן לעשות את זה במהירות סבירה.

סמי אבו שחאדה: במה שאנחנו לא יודעים ועדיין לומדים זה תהליך של למידה.

סמי אבו שחאדה: אבל יש הרבה דברים שאנחנו מדברים עליהם והם כבר לא תהליך של למידה.

סמי אבו שחאדה: זה ידע שיש לנו ואפשר לתקן.

סמי אבו שחאדה: תודה, דודי.

רחל אברמזון: מגיל 4-3 נדרשה עתירה כדי שהתקציב יגיע לגני - - -

סמי אבו שחאדה: זה שהארגונים והמוסדות צריכים להגיע לבתי המשפט זה כבר לא טוב.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לשמוע גם את רותי יצקן.

סמי אבו שחאדה: את איתנו?

רותי יצקן: שלום.

רותי יצקן: אני מנהלת אגף פרט בחינוך מיוחד בחולון.

רותי יצקן: אני מדברת בשמי וכמובן בשם נציגי המנהלים כחלק מפורום שאנחנו מרכזים לאורך התקופה ומביאה את ההתייחסות שלנו לדברים.

רותי יצקן: נאמרו פה דברים מאוד חשובים.

רותי יצקן: אני רוצה לציין שהגשנו נייר עמדה לוועדה.

רותי יצקן: חלק מהדברים שהועלו כאן הועלו גם במסמך.

רותי יצקן: אני אגע בכמה דברים עקרוניים שחשוב לנו להדגיש.

סמי אבו שחאדה: ממש בשתי דקות כי יש לי עוד כמה דוברים פה.

רותי יצקן: בשתי דקות.

רותי יצקן: אנחנו רוצים לחזק את העניין שסל המשאבים שניתן לילדים אינו עומד בצרכים של הילדים, והוא אף קטן באופן יחסי.

רותי יצקן: צריך להבין שיישום החוק יצר משהו שונה מאוד בשטח בצורת ההתנהלות.

רותי יצקן: זה יצר נתק מאוד משמעותי בין הוועדות לבין ועדות השיבוץ והטיפול לאחר הוועדה.

רותי יצקן: הוועדה היום משמשת גורם שונה לגמרי.

רותי יצקן: היא נותנת זכאות בלבד כשבעבר הייתה ההשמה, ולכן המקום של טיפול הרשות בילדים האלה מתנתק כמעט לחלוטין.

רותי יצקן: אנחנו קובעים את זה בשטח יותר ויותר.

רותי יצקן: הילדים החדשים לא עוברים דרכנו כבר, אלא מגיעים ישירות לוועדות ואז התהליך של ההיכרות מחדש עם כל החדשים הוא משהו מאוד בעייתי.

רותי יצקן: לאורך השנים ועדת השמה התפארה בזה שהיא חלק מתהליך - -

סמי אבו שחאדה: יש לי שאלה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה שתתייחסי למה שאמרה חברת הכנסת אורלי פרומן על הסנכרון בתוך המערכת ברשויות המקומיות.

סמי אבו שחאדה: נגיד שבגנים אנחנו מכירים את הילדים שיש לנו, ואנחנו יודעים שהילדים האלה הולכים להיות בבית ספר זה או אחר, האם יש במערכת משהו שעושה סנכרון בין הילדים שנמצאים בגנים לבין המעבר שלהם?

רותי יצקן: אורלי חידדה ואמרה שיש הבדלים בין הרשויות, והיא צודקת.

רותי יצקן: הילדים מנותבים ויש מעקב אחרי הילדים.

רותי יצקן: אני יכולה להגיד בעניין ההנגשה שטופלה והועלתה כאן שבאתר מפורסם נושא ההנגשה והתהליכים וזה עובד בכל הרשויות, למיטב ידיעתי.

רותי יצקן: יכול להיות שבמקומות קטנים זה עובד אחרת כולל מעקב של ילד מגיל הגן.

רותי יצקן: זה בדיוק המקום שלנו הרשויות שברגע שילד מתחיל את דרכו בוועדת הזכאות שהפכה להיות משפך של כל הילדים הדיפרנציאליים – כל מי שחושב שצריך איזשהו משאב ניגש לוועדה.

רותי יצקן: זה העלה לפחות ב-25% את מספר הוועדות, זה העלה את הסרבול, את מספר האנשים ואת התקציב.

רותי יצקן: אולי צריך לפנות למבקר המדינה כדי לבדוק את כל המשאבים שהושקעו כאן והאם הושקעו במקום הנכון במקום לתת אותם לילדים עצמם בבתי הספר.

רותי יצקן: זאת טענה שאנחנו טוענים כל הדרך.

רותי יצקן: החוק יפה, הרציונל שלו יוצא מן הכלל – אין לנו בכלל שאלה בעניין הזה, אבל יש משהו פגום ביישום.

רותי יצקן: התחלתי לומר שלאורך שנים ההשמה התפארה שהיא חלק מתהליך, והיום זה הפך להיות חותמת גומי.

רותי יצקן: אני חייבת להגיד שלדעתי האישית – ולא כל חבריי יסכימו – נציגי הרשויות שם לא חייבים להיות בוועדה.

רותי יצקן: הוועדה היא ועדת זכאות שבה נותנים מסמכים, פסיכולוג קובע את הזכאות.

רותי יצקן: חבל על הזמן ועל שעות העבודה שלנו.

רותי יצקן: כדאי לחזור לכנסת ולשקול ולהוציא אותנו מהקוורום.

רותי יצקן: רשות שתחשוב שהיא צריכה להיות שם, תהיה.

רותי יצקן: הוועדה צריכה לתת את המקום של שיקול דעת.

רותי יצקן: בוועדות מעברים משרד החינוך קבע שילד שיש לו זכאות לא צריך להיות בוועדה ובמעבר.

רותי יצקן: איך ייתכן שילד בכיתה ו' שיושב בכיתת חינוך מיוחד או בבית ספר לחינוך מיוחד ורוצה לעבור לכיתה ז' לא עובר שום ועדה מקצועית עם גורמים נוספים – מקום שנותן לילד ולהורים לשקול את זה שוב בצורה מושכלת ולקבל החלטה – האם הוא יבחר כיתה, האם הוא יבחר בית ספר.

רותי יצקן: המעבר לחטיבה הוא לא פשוט וכך גם לחטיבה העליונה וגם מגן לכיתה א'.

רותי יצקן: זה, בעינינו, משהו קריטי.

רותי יצקן: אנחנו בתפיסה רשותית קבענו שאנחנו מבקשים שכל הילדים יקבלו את הזכות להגיע לוועדה מלאה לא בלי נוכחות הורים כדי שיוכלו לשמוע על האפשרויות ולשקול בשיקול דעת מושכל.

רותי יצקן: אני רוצה להגיד משהו בעניין ההבחנות שמטריד אותנו.

סמי אבו שחאדה: משהו אחרון, בבקשה, רותי.

סמי אבו שחאדה: יש לנו עוד דוברים.

רותי יצקן: נושא אחרון.

רותי יצקן: בנושא האבחנות יש שני דברים: קבעו שניתן לקבוע חשד לאיזושהי לקות ואז על בסיס זה ניתן לקבל החלטה שהילד מקבל זכאות.

רותי יצקן: אולי יש לו לקויות למידה, אולי הוא עם לקות תקשורת אז נשבץ אותו באיזושהי מסגרת.

רותי יצקן: זה לחלוטין נוגד את תפיסתנו המקצועית.

רותי יצקן: ילד צריך למצות את ההליך.

רותי יצקן: צריך להיות בטוחים.

רותי יצקן: לא פעם נעשו כבר טעויות כאלה, ובעינינו זה מחדל שלא צריך להיות.

רותי יצקן: דבר שני, שלדעתי, כולם יסכימו איתי – נושא אבחנות של תקשורת.

רותי יצקן: זה נאמר כבר כמה פעמים.

רותי יצקן: כפי שיש גוף במדינת ישראל שקובע את האבחנה למוגבלות שכלית התפתחותית צריך לחשוב היטב בנושא האבחנות.

רותי יצקן: יש הרבה מאוד ואקום במקום הזה.

רותי יצקן: גורמים פרטיים נותנים אבחנות, גורמים נזקים לילדים שמשובצים במסגרות לא מותאמות להם.

רותי יצקן: אין לנו דרך להתמודד עם זה, וכל מי ששומע כאן יודע על מה אני מדברת.

אורלי פרומן: זה רק מחדד לך כשאתה שומע את רותי כמה התפקיד בשטח של מנהל אגף חינוך או מנהל מחלקת הפרט שעוסק בזה בפועל ובסוף הכול יושב עליה; כי ההורים מגיעים לרשות, היא צריכה להיות אחראית על שיבוץ הילדים ועל הוועדה הזאת ועל הוועדה הנוספת וועדת ההשגה.

אורלי פרומן: מנהלי אגפי החינוך הם צומת מאוד משמעותי בכל הנושא הזה.

סמי אבו שחאדה: בכל הרשויות, ברור.

קריאה: אין ריצ'ינג אאוט.

קריאה: הרשות צריכה לעשות ריצ'ינג אאוט להורים.

אורלי פרומן: תודה, רותי.

סמי אבו שחאדה: תודה, רותי.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לשמוע דובר אחרון.

סמי אבו שחאדה: אני לא אספיק, לצערי, את כולם.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לשמוע את אמנון הרשושנים, נמצא?

סמי אבו שחאדה: בבקשה.

אמנון הרשושנים: שלום רב, אני נמצא וגם מודע לזמן.

אמנון הרשושנים: אני מודה לך על הדיון החשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: רק תציג את עצמך לפרוטוקול, אמנון.

אמנון הרשושנים: אני מעמותת "אקדם".

אמנון הרשושנים: אנחנו עמותה בעיר מודיעין לקידום ילדים ובוגרים על הרצף האוטיסטי.

אמנון הרשושנים: מעבר לזה אני שותף גם עם לא מעט מהחברים שהופיעו פה בכל מיני התארגנויות ויוזמות סביב כל מה שקורה בחינוך המיוחד.

אמנון הרשושנים: אני חייב לציין שבשנתיים וחצי האחרונות השקענו כל אחד מאתנו וכולנו יחד כמות מטורפת של שעות שרובן ככולן בהתנדבות בעזרה ובייעוץ ללא מעט הורים שמנסים להבין ולשרך את דרכם במערכת.

אמנון הרשושנים: אני לא אחזור על מה שאמרו לפניי.

אמנון הרשושנים: אמרו את זה בכישרון רב גם אם אפשר לחדד חלק מהדברים.

אמנון הרשושנים: אני רוצה לציין כמה דברים - -

סמי אבו שחאדה: דבר אחד שהוא הכי חשוב לך.

סמי אבו שחאדה: אני מתנצל.

סמי אבו שחאדה: בגלל לחץ הזמן.

אמנון הרשושנים: הדבר הכי חשוב הוא שהדברים לא עובדים בשטח.

אמנון הרשושנים: עם כל מה שאמרה רחל לגבי ההנחיות – אני רק אציין ששנת הלימודים התחילה ב-1 בספטמבר.

אמנון הרשושנים: ההנחיות שירדו לשנת תשפ"א יצאו בגרסה ראשונה ב-15 בנובמבר.

אמנון הרשושנים: אנחנו יודעים לספור; גרסה שנייה מעודכנת – ב-15 בדצמבר.

אמנון הרשושנים: זה לא יורד לשטח, זה לא מגיע לבתי הספר.

אמנון הרשושנים: אם אני מגיע ומנהל בית ספר שואל אותי מה קורה הוא שומע את זה ממני, הוא לא שומע את זה מאחרים.

אמנון הרשושנים: אני יותר מבין ומודע, ובסוף זה יוצר אנטגוניזם מולו כי אני שם לו מראה.

אמנון הרשושנים: אני שם לו מראה של המערכת גם לגבי הנהלים, גם לגבי מה שצריך לעשות, גם לגבי מה שקורה עם הבן הפרטי שלי כי אני גם אבא לילד על הרצף האוטיסטי.

אמנון הרשושנים: כל ההצהרות היפות שהיו כאן ברמת המקרו, ברמת התקציבים, ברמת הנהלים – כשיורדים למורה, למנהל, ליועצת – זה לא מתקיים.

אמנון הרשושנים: זה לא מתקיים במסה קריטית, זה לא מגיע ל-20%.

אמנון הרשושנים: זה לא עניין של תהליך – זה עניין של תפיסה, זה עניין של הבנה ושל - - - הדברים.

אמנון הרשושנים: לדעתי, פה אנחנו מפספסים.

אמנון הרשושנים: אצלנו במחוז ירושלים יצא מכתב בתחילת ספטמבר מהפיקוח – רחלי מכירה את זה, דיברנו איתה על זה הרבה – שמחייב את בתי הספר להגיש את כל מי שמחדש זכאות עד 30 באוקטובר.

אמנון הרשושנים: עד אז הוא היה צריך להגיש את כל השאלונים, לא לשאול את ההורים.

אמנון הרשושנים: אני יכול לומר לך איך זה היתרגם אצלנו:

אמנון הרשושנים: אנחנו קיבלנו מכתב בנובמבר לחתום באותו יום כי אחרת לא תהיה זכאות.

אמנון הרשושנים: אני לא היחיד, אני מקבל את זה מהרבה הורים.

סמי אבו שחאדה: הנקודה ברורה.

סמי אבו שחאדה: הביצוע בשטח מאוד רחוק מהחוק וממה שאנחנו שומעים ממשרד החינוך.

סמי אבו שחאדה: יש לנו המון דברים לתקן ולעבוד עליהם.

סמי אבו שחאדה: אני חייב לעצור אותך פה.

אמנון הרשושנים: אני מאוד מודה לך.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להתנצל בפני כל החברים שמשתתפים איתנו בדיון ולא היה מספיק זמן לתת להם את זכות הדיבור.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לסכם ולנעול את הישיבה.

סמי אבו שחאדה: אז אני מודה לכל מי שהשתתף.

סמי אבו שחאדה: זה הדיון הראשון שלנו.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שיהיו לנו עוד דיונים.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שתהיה הפתעה היום, אורלי, ולא נהיה בבחירות ונוכל לעבוד בצורה יותר יעילה.

אורלי פרומן: אם יוצאים לבחירות אנחנו חייבים בוועדה להמשיך ללוות עד פתיחת שנת הלימודים, ובמסגרת הדיונים המיוחדים שמותר לקיים בפגרת הכנסת אנחנו נבקש לעשות דיון על כך.

סמי אבו שחאדה: אני אשמח מאוד שזה יתאפשר לנו.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לחזור לכמה דברים ששמענו מכמה מקומות לגבי פרסום חוזר המנכ"ל.

סמי אבו שחאדה: אני שמעתי הבטחה מרחלי שתוך חודש חוזר המנכ"ל החדש אמור להיות מפורסם.

סמי אבו שחאדה: זה יגיע, אני מקווה, תוך חודש לכל הגורמים החשובים.

סמי אבו שחאדה: זאת נקודה מאוד חשובה.

סמי אבו שחאדה: לגבי עבודת הוועדות, אני אוציא בעניין הזה המלצה גם למשרד החינוך.

סמי אבו שחאדה: הרי לא ייתכן שילד שאובחן יצטרך לחכות עוד כמה חודשים עד שהוא ישובץ.

סמי אבו שחאדה: יש פה משהו לא סביר.

סמי אבו שחאדה: חלקם מחכים הרבה יותר מכמה חודשים.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להדגיש שוב את הנקודה: חשוב מאוד מה שעושה המשרד.

סמי אבו שחאדה: אנחנו מנסים להוביל משהו חדש.

סמי אבו שחאדה: הוא הגיע באיחור אבל טוב שהוא הגיע.

סמי אבו שחאדה: אבל ההשתלמויות למורים ושל צוותי ההוראה שעובדים עם הילדים האלה – ההשקעה צריכה להתחיל כבר עם הגננות ועם המורות בבתי הספר היסודיים כדי שאנחנו נגיע בזמן הנכון לילדים האלה ונוכל לעזור להם כמה שיותר.

סמי אבו שחאדה: ברור לכולנו מדעית – זה מוכח בכל המחקרים – שגיל האבחון הוא דבר קריטי, דבר מאוד חשוב.

סמי אבו שחאדה: לכן אם למשרד כבר יש תוכנית לחמש שנים להעביר לצוותי ההוראה את ההשתלמויות כדי לתת כלים וידע לאבחן ושיהיו להם יכולות הכלה, צריך להתחיל יותר ולהשקיע יותר עם הגננות ועם צוותי ההוראה שעובדים בחינוך היסודי כדי שנגיע לילדים האלה בזמן הנכון.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לכם ועל הזמן של כולם.

סמי אבו שחאדה: הישיבה נעולה.