ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 129, 2020-12-21 09:00

רם שפע: בוקר טוב לכולם.

רם שפע: שלום.

רם שפע: פתיחת שבוע חדש.

רם שפע: אנחנו מתכנסים כאן שוב לדיון בתקנות, אישור או לא אישור אבל דיון בתקנות מס' 14 להתמודדות עם הקורונה, אבל לפני זה, ברשותכם, יש לנו פה תערוכה חדשה, ומכיוון שאנחנו קודם כול ועדת חינוך, תרבות וספורט, יהודית, רוצה לומר כמה מילים על התערוכה?

אורלי פרומן: יש לי אחר כך הצעה לסדר.

רם שפע: שלום לכולם.

רם שפע: תסבירי גם אם לא יודעים שזה מנהג, שיכירו.

יהודית גידלי: תודה.

יהודית גידלי: בוועדת החינוך, התרבות והספורט, הוועדה מתכבדת פה להזמין אמנים – אמנים שפונים אלינו וכאלה שאנחנו פונים אליהם – להציג פה תערוכות.

יהודית גידלי: אנחנו משתדלים שהתערוכות תהיינה קשורות לנושאים שהוועדה דנה בהם ו/או לאירועי השנה.

יהודית גידלי: התערוכה הקודמת הייתה לאירועי תשרי, לחגים.

יהודית גידלי: התערוכה הנוכחית היא ברוח ימים אלה, היא תערוכת קורונה, נקראת "דיאלוג בערפל".

יהודית גידלי: אם המצלמה תצליח להראות, תשימו לב שכל התמונות הן טבע, וכמעט כמעט הייתי אומרת אין אנשים.

יהודית גידלי: הכול פה מאוד בודד.

יהודית גידלי: את התערוכה הזאת ציירו ציירים מהר חברון, ציירים שונים, ואנחנו מקווים שיהיה גם יום שנצליח להזמין אותם, לפחות שאנחנו נראה אותם והם יראו את התערוכה שלהם, ויש כמובן תערוכות נוספות בקנה שתוצגנה בעתיד לכשנצא, נקווה בקרוב, מהקורונה.

יהודית גידלי: תודה.

רם שפע: יפהפה.

רם שפע: אז פתחנו בקצת תרבות על הבוקר.

רם שפע: אתם לא פה לראות את זה אבל אנחנו פה והתערוכה בהחלט מרשימה, ויהודית אמרה נכון, אין פה כמעט אנשים, למעט אולי שם קצת ידיים.

יהודית גידלי: זה הרעיון.

רם שפע: מלמד על התקופה שבה אנחנו נמצאים, בתקווה שבשנה הבאה תהיה פה תערוכה עמוסה באנשים שנמצאים יחד.

רם שפע: מירב, אולי תגידי כמה מילים על מה קיבלנו פה בעצם כי עשו ככה קצת – כמו שהממשלה אוהבת – חיברו את הכול.

אורלי פרומן: יש לי הצעה לסדר.

רם שפע: הצעה לסדר, אורלי פרומן.

רם שפע: בבקשה.

אורלי פרומן: בוקר טוב.

אורלי פרומן: אני הייתי רוצה להעלות את הנושא שאולי כבר עלה אבל לא מתקדם מבחינת ההיתרים לפעילות, זה כל נושא הסקטור של מפעילי החוגים בחינוך הפורמלי בעיקר.

אורלי פרומן: אני מדברת על תוכניות לימוד נוספות, קרי תל"ן, וחוגי העשרה, גם בגני הילדים, גם בבתי הספר.

אורלי פרומן: התוכניות שמופעלות, התל"ן ותוכניות ההעשרה שמופעלות בגנים ובבתי הספר, מופעלות על ידי כוח אדם מקצועי, רובם אנשי חינוך, זה משולב כחלק מתוכנית הלימודים הרגילה בבתי הספר.

אורלי פרומן: יכול להיות שיש פה איזושהי טעות שמתייחסים לסקטור הזה או אל התוכניות האלה תחת קטגוריית מסחר.

אורלי פרומן: זה לא מסחר, זה חינוך, וזה שהם עצמאים והם לא עובדי משרד החינוך, לא הופך אותם למסחר בקטגוריות האלה שמשחררים מפאת הקורונה.

אורלי פרומן: יש פה אלפי מדריכים ברחבי הארץ, שהם רובם אנשי חינוך או כולם אנשי חינוך, ואפשר היה למצוא – אני אומרת את זה גם בהיבט שלהם, של כל כך הרבה אנשים מובטלים, אבל גם בהיבט בוודאי של הילדים.

אורלי פרומן: אלו בדיוק התוכניות שצריך להכניס לנפש, לעשייה, למשהו אחר.

אורלי פרומן: יש כוונה כשהכניסו אותן למערכת, הן חלק מתוכנית לימודים.

אורלי פרומן: אז אני מבקשת להעלות את הנושא הזה באיזשהו אופן כדי שיתחילו לדבר גם על החזרה שלהם או שיחליטו שהם חוזרים, במגבלות, מגבלות תו סגול כזה או אחר, שיכולות לשמור על בריאות הילדים, המורים והמפעילים או המדריכים החינוכיים.

אורלי פרומן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, אורלי.

רם שפע: אני רואה שלפחות את צמרת אביבי בזום שימחת.

רם שפע: אני לא יודע מה זה אומר, אבל אני רק מציין את העובדה הזאת.

רם שפע: מירב, בבקשה, כדי שכולם יבינו במה אנחנו דנים.

 << דובר >> מירב ישראלי: אנחנו בתיקון מס' 14 לתקנות.

 << דובר >> מירב ישראלי: עיקר התיקון הוא למעשה עדכון רשימת היישובים שבהם מותרת הפעילות, אבל יש כמה תיקונים נוספים.

 << דובר >> מירב ישראלי: הוסיפו להגדרה של בחינות – בחינות מיון לקראת לימודים במוסד, שגם אפשר יהיה לקיים אותן בתנאים שיש בתקנות.

 << דובר >> מירב ישראלי: לגבי סטודנט במסגרת התנסות מעשית, עשו לו בעצם רובריקה נפרדת של סטודנט בהתנסות מעשית, ובלבד שכל סטודנט כאמור יפגוש קבוצה קבועה אחת בלבד.

 << דובר >> מירב ישראלי: האריכו את התקנות עד ה-15 בינואר.

 << דובר >> מירב ישראלי: כאמור, עדכנו את רשימת היישובים, ולגבי הקייטנה - - -

רם שפע: אבל בעצם בפעם שעברה הממשלה העבירה לנו את היישובים בנפרד מכל שאר התקנות.

 << דובר >> מירב ישראלי: לא.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה היה בתוספת החמישית.

יהודית גידלי: זה נוסח משולב.

רם שפע: זה פשוט נוסח משולב שיש בו גם את היישובים.

 << דובר >> מירב ישראלי: הם בדרך כלל מתקנים.

 << דובר >> מירב ישראלי: כשמביאים תיקון, מתקנים גם את התוספת החמישית ואז זה מתקן גם את רשימת היישובים.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה חלק מהתקנות למעשה.

רם שפע: הבנתי.

 << דובר >> מירב ישראלי: יש פה גם חידוש המפה של ירושלים.

 << דובר >> מירב ישראלי: יש הוראת שעה לגבי הנושא של הקייטנות, האריכו אותה למעשה עד 9 בינואר.

 << דובר >> מירב ישראלי: אני משערת שאולי זה למגזר הלא יהודי.

רם שפע: יכול להיות, בגלל שזה קייטנות בחגים הלא יהודיים – מוסלמים, נוצרים.

 << דובר >> מירב ישראלי: כן.

 << דובר >> מירב ישראלי: אלה התיקונים.

רם שפע: הבנתי.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: מי נמצא פה ממשרד הבריאות?

רם שפע: ד"ר אפללו או אסתי, אתן פה?

רם שפע: ד"ר אפללו, בוקר טוב.

רם שפע: יש לי שאלה מקדמית.

רם שפע: האם הצלחתם לפתור את הסוגיה לכנפיים של קרמבו, שדיברנו עליה פה בשבוע שעבר?

ד"ר אפרת אפללו: אני דיברתי עם יניר אחרי שהסתיימה הפגישה.

ד"ר אפרת אפללו: הוא התייחס, הוא אמר שזה בדיוק מה שדיברנו.

ד"ר אפרת אפללו: דיברתי איתו גם שהייעוץ המשפטי שלהם יוציא איזשהו מכתב שזו ההנחיה שהם קיבלו, על פי זה הם יכולים לפעול כי יש רשויות, הבנתי, שקצת מקשות.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו בקשר טוב, הכול בסדר.

רם שפע: אוקיי.

ד"ר אפרת אפללו: תהיו רגועים.

רם שפע: אנחנו באופן כללי רגועים.

רם שפע: בכלל, הכול פה רגוע במשכן הזה.

רם שפע: הבנתי, בסדר גמור.

רם שפע: לעניין התקנות עכשיו יש לכם משהו ספציפי?

רם שפע: אני כאמור עוד לא התייחסתי, תכף אני אתייחס אבל יש לכם משהו ספציפי לומר?

ד"ר אפרת אפללו: מה זה משהו ספציפי?

ד"ר אפרת אפללו: מדי שבוע יש לנו דיונים עם משרד החינוך, אנחנו מקבלים מהם כל מיני בקשות למצוא כל מיני דרכים להפעיל את המערכת.

ד"ר אפרת אפללו: הנושא הספציפי של התקנות למשל היום, עלה מהנושא של בחינות למחוננים שהם מבקשים לקיים ואנחנו כמובן אישרנו את זה.

ד"ר אפרת אפללו: יש לנו נוהל בחינות, אנחנו אישרנו את זה, ואכן הכנסנו את זה לתקנות.

ד"ר אפרת אפללו: חשוב לי להבהיר ואני אומרת את זה, בעצם להסביר שמתקיימים דיונים שבועיים שוטפים, טובים - מיכל ממרכז השלטון המקומי פה גם כן שותפה לדברים.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו מעלים את הדברים לדיון, מקיימים ומעלים את זה לתקנות ועושים את הכול באמת כדי שילדי ישראל יוכלו לקבל מענה בכל הגזרות, במגבלות הקיימות.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה להגיד לצופית, אני רואה שהיא פה, אני יודעת שהיא בטח תעלה את זה.

ד"ר אפרת אפללו: הנושא של הילדים בסיכון והמשפחות בסיכון נידון אתמול בצט"ם, צוות לטיפול במגפות – הצוות שמוביל ד"ר בעז לב ממשרד הבריאות ועוד הרבה מאוד מומחים, יחד עם משרד החינוך, כדי לטפל בנושא הזה.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו נרכז את העבודה, תהיה איזושהי נציגות גם ממשרד החינוך ויוקם צוות עבודה בין-משרדי לכתיבת הנחיות ברורות.

ד"ר אפרת אפללו: אני מקווה שבקרוב נוכל לתת לכם מענה סופי סגור על העניין הזה, אבל שוב, רציתי להגיד את זה בוועדה בשבוע הבא - זה משהו שהוא מטופל, הוא על השולחן ולא מוזנח.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו מודעים לבעיה, גם משרד החינוך, ואנחנו מנסים ביחד למצוא את הפתרון.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: ד"ר אפללו, מה לגבי המכתב שקיבלתם מהרשויות המקומיות בנושא פתיחת מערכת חינוך בערים אדומות וכתומות?

ד"ר אפרת אפללו: מה' ומעלה, אתה מתכוון?

רם שפע: כן.

רם שפע: כמה מאות אלפי תלמידים.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה להגיד שיש תחלואה גבוהה במערכת החינוך, ביישובים האדומים והכתומים, על אף שזה רק כיתות א'-ד'.

רם שפע: יש נתונים על זה?

ד"ר אפרת אפללו: הנתונים מתגבשים, אנחנו עובדים על זה בימים האחרונים כי אנחנו יודעים שזה בטח משהו שגם בקבינט ירצו לראות, אני לא רוצה להגיד מספרים שהם עדיין לא סופיים אבל אנחנו עובדים על נתונים.

ד"ר אפרת אפללו: באופן כללי במדינה, התחלואה במערכת החינוך היא בהלימה לאוכלוסייה.

ד"ר אפרת אפללו: יש פה ממוצע, פחות או יותר בין 30% ל-35% מהמאומתים היומיים זה תלמידים ועובדי הוראה, אבל אם אתה עושה "דריל דאון" ומסתכל ברשויות, בצבעים, יש רשויות אדומות שיש בהן תחלואה יותר מ-30%.

ד"ר אפרת אפללו: אני לא רוצה להגיד לך איפה, כמה, כי בדיוק אנחנו עובדים על הנתונים האלה, אבל זה קצת יותר גבוה.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו מאוד מאוד רוצים לרכז שם מאמץ של בדיקות, אנחנו חושבים עכשיו איך לעשות את זה באמצעים הקיימים לרשותנו כדי שבאמת נוכל לאתר את התחלואה וגם לא לסגור את הכיתות הנמוכות, אבל צריך להיות עם יד על הדופק ואנחנו כרגע לא יכולים לאפשר פתיחה של ה' ומעלה ברשויות אדומות וכתומות.

ד"ר אפרת אפללו: כולכם רואים מה קורה באוכלוסייה הכללית.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו כבר עברנו את הממוצע של 2,500 מאומתים – כמו שבעצם הממשלה החליטה – אנחנו כבר היום ב-2,600 ממוצע, ולכן צריך לקחת את הדברים בהסתייגות.

ד"ר אפרת אפללו: כל דבר שחושבים ורוצים לעשות, צריך לקחת אותו בהסתייגות, ובהתאם להתקדם.

רם שפע: בעצם, אני מקבל את הטיעון – כלומר, עובדתית – שרמת התחלואה עולה, אבל אנחנו לא ניכנס לכל הוויכוח שהיה לנו פה במשך חודשים איך להתייחס למערכת החינוך ולהגיד שהיא חלק מהעלייה באוכלוסייה הכללית.

רם שפע: א', אנחנו יודעים שזה לא תמיד נכון וזה גם עניין מאוד גילאי, וכולנו מבינים שרמת ההדבקה שונה בגילאים.

רם שפע: ב', העניין בעיניי היותר משמעותי הוא השאלה איזה מחיר אנחנו מוכנים לשלם בשביל לסגור את מערכת החינוך.

רם שפע: לכן, הטיעון של התחלואה עולה הוא מבחינתי לא הטיעון שאמור לקבוע.

רם שפע: אני חושב את מה שאמרתי פה לאורך חודשים, שאתם הייתם – לא את אבל משרד הבריאות וקבינט הקורונה היה צריך מזמן להגדיר את החינוך כצורך חיוני, כמדיניות, להגדיר שלא סוגרים אותו.

רם שפע: לכן מבחינתי, בטח אם אין עדיין נתונים שמצדיקים את ההחלטה לסגור את זה, אני לא רואה איך אני בשלב הזה מאשר את זה פשוט ואומר, אוקיי, אני אתעלם ממה שאומרות הרשויות, אני אתעלם מהעמדה שלי ושל הוועדה, ואגיד, עד שמשרד הבריאות ייתן לי את זה בינתיים אני אאשר את זה.

ד"ר אפרת אפללו: קודם כול, ה' עד י"ב לא נמצאים במסגרת הלימודית, זאת אומרת זה לא שסגרנו.

ד"ר אפרת אפללו: הם לא נמצאים במסגרת הלימודית כבר מרגע שהתקבלה החלטת קבינט לפני כמה שבועות שחוזרים ללמידה ביישובים צהובים וירוקים.

ד"ר אפרת אפללו: דבר שני, מגילאי 10 ומעלה הנתונים הם חד-משמעיים.

ד"ר אפרת אפללו: ילדים מגילאי 10 ומעלה, אחוזי התחלואה שם הרבה יותר גבוהים ואלה נתונים שקופים שרואים בציבור.

ד"ר אפרת אפללו: גילאי 17-15, אני רוצה להגיד שביחס לכל קבוצות הגיל במערכת החינוך, הם אפילו יותר גבוהים מהאוכלוסייה הכללית היום מבחינת מספר המאומתים היומי וגם אחוז החיוביים.

ד"ר אפרת אפללו: אלה משתנים שהם מאוד מאוד משמעותיים וקריטיים.

ד"ר אפרת אפללו: חשוב להגיד עוד פעם, זה לא שאני אומרת שמערכת החינוך היא זו שגורמת לתחלואה באוכלוסייה.

ד"ר אפרת אפללו: אני לא אומרת את זה, אבל היא יכולה לתדלק את התחלואה ביישובים.

ד"ר אפרת אפללו: ילדים נכנסים לכיתות קטנות, עכשיו חורף, נמצאים במקומות סגורים, לא תמיד מקפידים על המסכות, לא תמיד מקפידים על הריחוק החברתי, אז בעצם יכול להיות לנו בתוך מערכת החינוך, בתוך הגילאים היותר גבוהים, מצב של תחלואה שיכולה להתפשט לתוך הקהילה, והפוך, זו מערכת יחסים שהיא דו-צדדית.

ד"ר אפרת אפללו: לכן, אני לא יודעת אם עכשיו זה הזמן להחזיר.

רם שפע: מתי יהיו נתונים, להבנתך?

ד"ר אפרת אפללו: אני מקווה בימים הקרובים.

ד"ר אפרת אפללו: זה מורכב.

ד"ר אפרת אפללו: זו עבודה מורכבת כי זה בעצם לקחת גם שיעורים של קבוצות גיל באוכלוסייה, גם שיעורים של אוכלוסייה כללית והמאומתים מתוך זה ואת מודל הרמזור שמשתנה.

ד"ר אפרת אפללו: אתה יודע, הצבע של הרשויות משתנה מיום ליום.

ד"ר אפרת אפללו: אומנם את החינוך אנחנו פותחים פעם בשבוע אבל כדי לקבל תמונה אמיתית אנחנו צריכים להתחשב בכל הפרמטרים האלה, לראות את הצבעים של הרשויות ולא להסיק מסקנות שהן לא בהכרח נכונות.

ד"ר אפרת אפללו: זאת אומרת, צריך להחליט על נקודת זמן שבה חותכים ולפיה מסתכלים על הנתונים.

ד"ר אפרת אפללו: באופן כללי, ברשויות אדומות וכתומות, כמו שיש תחלואה יותר גבוהה באוכלוסייה ברשויות האלה, גם בחינוך יש שם תחלואה יותר גבוהה.

ד"ר אפרת אפללו: ולכן, להכניס עכשיו גם את ה' עד י"ב – שאנחנו יודעים, וזה גם משהו שאנחנו מדברים כבר הרבה מאוד חודשים – ככל שהגיל עולה יש לנו gradient של הגיל, אנחנו יודעים שיש יותר תחלואה.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה גם להזכיר שעדיין יש לנו את האפשרות של קיום מפגשים בשטח הפתוח של קבוצות עד 20 ביישובים אדומים וכתומים.

ד"ר אפרת אפללו: זה לא בוטל ולכן אנחנו מאוד מאוד מבקשים ומאוד מאוד ממליצים להשתמש באפשרות הזו גם כן כדי לאפשר את המפגשים החברתיים, את שחרור הלחץ, שחרור קצת ממסכים, את המפגש עם המורים.

ד"ר אפרת אפללו: אפשר לקיים את זה ברשויות האלה.

ד"ר אפרת אפללו: אני לא אומרת שזה לא מורכב.

ד"ר אפרת אפללו: זה מאוד מורכב, אני מבינה לגמרי את הבעייתיות, אנחנו כולנו מבינים והיינו רוצים שהדברים יהיו אחרת אבל אני חושבת שצריך להסתכל פה על התמונה הכוללת ולעשות את השיקולים בהתאם.

רם שפע: התמונה הכוללת, פשוט אפשר להסתכל עליה מכמה דרכים, אבל אוקיי, בסדר גמור.

רם שפע: מיכל מנקס, את רוצה להתייחס כהמשך לעמדת הרשויות המקומיות, השלטון המקומי?

רם שפע: בוקר טוב.

רם שפע: בבקשה.

מיכל מנקס: בוקר טוב.

מיכל מנקס: בהחלט, ותודה.

מיכל מנקס: אני רוצה גם להדגיש שוב את המסר של ראשי הרשויות המקומיות ושל יו"ר מרכז השלטון המקומי.

מיכל מנקס: אנחנו טוענים שצריך לפתוח את כל מערכת החינוך במתווה הקיים בכל הערים.

מיכל מנקס: בישיבה שהתקיימה אתמול של ראשי רשויות ושר החינוך למדנו על ניתוח שעשו במשרד החינוך, ואכן יש הקבלה לתחלואה לפי צבע הרמזור, אבל בואו נבין על מה אנחנו מדברים.

מיכל מנקס: מדובר על 0.14% תלמידים חולים ביישובים ירוקים; 0.36% תלמידים חולים ביישובים כתומים; ו-0.76% תלמידים שהם סך הכול 580 תלמידים – לא מזלזלת – ביישובים אדומים.

מיכל מנקס: עוד נמסר לנו שמתוך החולים, בתחקור שנעשה, רק 4% נדבקו במערכת החינוך, ולכן אנחנו ממשיכים ואומרים – לא המצאתי את המספרים, אלה נתונים שנמסרו לנו אחרי בדיקות, למשרד החינוך יש נתוני אמת, הוא לא ממציא נתונים – אנחנו יכולים להמשיך להיפגש פה אחת לשבוע ולאשר את היישובים שבהם כן או לא ילמדו.

מיכל מנקס: אני חושבת שהשיטה לא נכונה.

מיכל מנקס: ישנם יישובים שייכנסו לקטגוריה כתומה, משמעה שמכיתה ה' עד י"ב הילדים לא ילכו מחצית השבוע, בהנחה שכך הם לומדים, למוסדות החינוך, אבל בהינתן יום ההחלטה, יש כבר סיטואציה שונה לחלוטין ביישוב.

מיכל מנקס: אני חושבת שצריך לעבור לניהול פר מוסד.

מיכל מנקס: אם יש מוסד שבו יש מקרי תחלואה והרבה מאוד מגעים בתחקור, ועוד סיכויי הדבקה, את אותו מוסד צריך לסגור, אבל לא צריך להשבית יישוב שלם, ודאי לא יישובים מאוד גדולים שהמרחק והקשר בין מוסד זה או אחר שבו יש תחלואה – שבממוצעים מצטברת לנתונים – אין שום סיבה לסגור את כל המוסדות ברשות הזאת.

מיכל מנקס: ולכן אנחנו חוזרים ואומרים כרגיל.

מיכל מנקס: הנתונים, כפי שאמרת אדוני היושב-ראש, מדברים בעד עצמם, ולהמשיך ולנופף בתחלואה גדולה ורבה בערים אדומות וכתומות ישאיר אותנו במפגשים השבועיים, ופעם אילת תהיה בפנים ופעם אילת תהיה בחוץ – אילת כדוגמה – וכך כל 257 היישובים.

מיכל מנקס: חבל.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני מזדהה בהחלט עם הגישה.

רם שפע: צופית גולן, הנהגת ההורים הארצית, בוקר טוב.

רם שפע: בבקשה.

צופית גולן: בוקר טוב.

צופית גולן: אני חייבת להגיד שאני מצטרפת למה שאתה אמרת ומה שמיכל אמרה, ולהגיד שנכון שאפרת התייחסה למה שאני הולכת להגיד לפני שאמרתי אותו, אני חושבת שאני מאוד מאוד עצובה על מה שאפרת בחרה להגיד כי אנחנו תשעה וחצי חודשים בתוך הסרט הרע הזה.

צופית גולן: כמות הפעמים ששמענו בדיון ממשרד החינוך וממשרד הבריאות שיש להם צוות, שהם חושבים, שהם בודקים, שהם ישבו, שהם עושים, שכבר יש להם תשובות, רק אנחנו לא יודעים אותן, שהם כבר נתנו לנו תשובות אבל אני פספסתי אותן, ועכשיו אנחנו שומעים שעכשיו מקימים צוות.

צופית גולן: עכשיו נזכרו להקים צוות, שמתישהו הוא ימצא תשובות, כשיש לנו ילדים שהם תשעה וחצי חודשים בבית, כשיש לנו הורים שכבר מקבלים איומי קב"סים.

צופית גולן: זה לא הגיוני.

צופית גולן: קודם כול תעצרו את הקב"סים, נתחיל משם.

צופית גולן: תתחילו בלתת מענה רגשי, חברתי ונפשי לילדים האלה.

צופית גולן: אתם רוצים לבדוק - מעולה, קחו את הזמן שלכם.

צופית גולן: קודם תתנו מענה ואחר כך תבדקו אם הייתם בסדר או לא בסדר, ואם אני כהורה הייתי בסדר שלא שלחתי או כן בסדר.

צופית גולן: אל תשלחו לי קב"סים, אל תאיימו עלינו.

צופית גולן: תתנו לילדים שלנו את המענה.

צופית גולן: עכשיו נזכרתם להקים ועדה?

צופית גולן: רם, כמה חודשים אני צועקת את זה.

צופית גולן: באמת, אני יושבת פה בוועדה, לשם שינוי בזום ולא פיזית, אותה משמעות, וצועקת את אותו הדבר.

צופית גולן: לא יכול להיות שעכשיו אנחנו שומעים מד"ר אפללו שבצט"ם אתמול הם נזכרו להקים צוות שירכז את העבודה שכבר הייתה צריכה להסתיים ממש מזמן.

צופית גולן: שוב אני אזכיר למשרד הבריאות ולמשרד החינוך.

צופית גולן: אנחנו אומנם לפני תחילתה של שנה אזרחית, אבל שנת הלימודים התחילה ב-1 בספטמבר, לא ב-1 בינואר, ולכן הדברים האלה כבר היו צריכים להיות סגורים, גמורים, אנחנו מדברים עליהם תשעה וחצי חודשים.

צופית גולן: זה פשוט בלתי נסבל בעיניי.

צופית גולן: זה אחד.

צופית גולן: שתיים, מיכל הביאה את הנתונים, אני רציתי להביא אותם בעצמי, הם יושבים לי מול העיניים, אז אני שמחה שהיא הקדימה אותי וקראה את כל הנתונים האלה.

צופית גולן: אני חושבת שהגיע הזמן – גם אתה אמרת את זה, מיכל אמרה את זה – שנפסיק לטפח פה במדינה איזשהו מיתוס, הגיע הזמן לנפץ אותו, שמערכת החינוך היא מדגרת קורונה ענקית.

צופית גולן: כמה ילדים באמת נדבקו בתוך מערכת החינוך?

צופית גולן: לא כמה מאומתים יש לנו בתוך מערכת החינוך כי חלקם הביאו את זה מהקניון וחלקם הביאו את זה ממסיבות וחלקם הביאו את זה מסופרים ומקניות ומחו"ל שהם חזרו.

צופית גולן: הם לא נדבקו בתוך המערכת.

צופית גולן: המערכת שומרת היטב, המערכת שמקפידה על הכללים יודעת מה היא עושה.

צופית גולן: אני מצטרפת למה שמיכל אמרה.

צופית גולן: לא יכול להיות גם שנסתכל על עיר.

צופית גולן: ערים גדולות – כמו ירושלים, כמו רעננה, כמו תל אביב, אפילו רחובות – מה שיש לך בבית ספר אחד, לא בהכרח יש בבית ספר אחר.

צופית גולן: ואם מנהל מקפיד על הכללים, שומר, מקפיד שלא יהיו מגעים, תעשו בדיקות.

צופית גולן: אפרת אומרת, מגיל 15 עד 17 רואים קפיצה, אנחנו שומעים על הקפיצה הזאת כבר אני לא יודעת כמה חודשים – בבקשה, אנחנו יודעים שמגן חינוך יכול לתת בדיקות פעם בשבוע לכל תלמידי חטיבות, תיכונים בכל הארץ.

צופית גולן: אתם טוענים שזה הגיל הכי מדביק, תבדקו אותם, רק תחזירו אותם לבית ספר, ובית ספר שמסכים להיבדק, אל תחזירו אותו הביתה.

צופית גולן: זה לא הגיוני.

צופית גולן: מבחינתנו, שוב אנחנו אומרים: אתם רוצים לסגור משהו, אתם רוצים לעשות ריסון מהודק, אתם רוצים לקרוא לזה סגר, באמת לא אכפת לי באיזה מילים להשתמש.

צופית גולן: החינוך צריך להיות מוחרג, הוא חיוני.

צופית גולן: אנחנו מאבדים את הילדים, ואנחנו מאבדים אותם לא לקורונה, אנחנו מאבדים אותם לדברים הרבה יותר חשובים, הרבה יותר גדולים שאנחנו גם לא נצליח לתקן.

צופית גולן: אנא, רם, אני מתחננת.

צופית גולן: אל תאשרו את הפרסה הזאת של פעם בשבוע מפגשים בחוץ בלבד.

צופית גולן: הילדים צריכים יותר מזה.

צופית גולן: הילדים האלה תשעה חודשים בבית.

צופית גולן: זה בלתי נסבל יותר.

צופית גולן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני מתגבש בדעתי אבל ניתן עוד אפשרות למישהו להתייחס.

רם שפע: פרופ' חגי לוין, אתה איתנו?

רם שפע: יכול להיות שהוא לא פה.

רם שפע: רויטל לן, את נמצאת פה?

רם שפע: אני רואה אותך, בבקשה.

רם שפע: חגי גם פה.

רם שפע: חגי, בבקשה, רק בקצרה.

רם שפע: אנחנו יחסית תכף סוגרים את הדיון.

רם שפע: בבקשה, חגי, אתה רוצה להתייחס?

פרופ' חגי לוין: אני פשוט מאוד מאוד חושש שבלהט הסגר אנחנו שוב נשכח את הילדים ואנחנו פשוט חייבים לעמוד על המשמר, כפי שנאמר פה.

פרופ' חגי לוין: מערכת החינוך היא לא המנוע של ההדבקות בישראל.

פרופ' חגי לוין: כל פעילות שהיא בחוץ, גם פעילות של החינוך הלא פורמלי בחוץ, צריך לאפשר אותה, בוודאי היום וגם בתקופה של סגר, וצריך להפעיל שיקול דעת.

פרופ' חגי לוין: אני חייב להגיד שהחיסון הוא Game changer כי בעצם אנחנו יודעים שעבור הילדים ברור לחלוטין שעדיף שמערכת החינוך תהיה פתוחה לחלוטין.

פרופ' חגי לוין: ברגע שאתה יכול – ואנחנו עוד לא שם אבל בקרוב מאוד נהיה שם – ברגע שכל בן אדם בסיכון יכול להתחסן, ונחסן אותם, אז בוודאי שצריך לפתוח לחלוטין את מערכת החינוך.

פרופ' חגי לוין: במבצע חיסון מהיר אנחנו יכולים להיות במקום הזה עוד מספר בודד של שבועות, אז להקריב עכשיו את הילדים על מזבח הסגר זו תהיה טעות נוראית, ולכן צריך ממש ממש במשורה לא לסגור את מערכת החינוך אלא להטיל מגבלות שהן מאוד מצומצמות ולאפשר לילדים להמשיך לחיות למען בריאותם ולמען רווחתם.

פרופ' חגי לוין: אני חושב שלוועדה יהיה תפקיד חשוב בלנסות לעשות את זה כי אני מאוד מאוד חושש שתוך כמה ימים אנחנו נראה פה סגירות, כולל סגירות של מערכת החינוך שאין להן הצדקה אמיתית או לפחות הנזק שלהן גדול מהתועלת.

רם שפע: תודה רבה.

אורלי פרומן: חגי עקבי לפחות.

רם שפע: חגי עקבי.

אורלי פרומן: חגי עקבי.

אורלי פרומן: תודה, חגי.

רם שפע: גם אנחנו עקביים.

רם שפע: זה נכון, פרופ' חגי לוין בהחלט עקבי.

רם שפע: עורכת דין רויטל לן כהן, בבקשה.

רויטל לן כהן: בוקר טוב.

רויטל לן כהן: רויטל לן כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

רויטל לן כהן: ראשית, אני באמת רוצה להצטרף לכל מי שדיבר לפניי – גם למיכל וגם לצופית – וגם להציע חשיבה.

רויטל לן כהן: כל עוד הילדים שלנו לא נמצאים בתוך מערכת החינוך, הם נפגשים מחוץ למערכת החינוך, וכשהם נפגשים מחוץ למערכת החינוך הסיכויים להדבקה הרבה יותר גבוהים כי יש שם הרבה פחות הידוק בכללים.

רויטל לן כהן: אז אם אנחנו רוצים למנוע הדבקה של בני נוער, אולי כדאי לאפשר לכולם לחזור למערכת הלימודים כי אז הסיכוי להדבקה יהיה אפילו יותר קטן.

רויטל לן כהן: עכשיו אני רוצה להתייחס לגופן של התקנות, במידה ותצביעו עליהן, סעיף הוראת שעה, סעיף 5, לגבי הנושא של הקייטנות.

רויטל לן כהן: במצב רגיל, ילדים שנמצאים במסגרות של עיכוב התפתחותי או מסגרות שהן לא של יום ארוך – כמו של אוטיזם או מוגבלות שכלית – בדרך כלל מצטרפים חלקם לצהרונים ולקייטנות של החינוך הרגיל.

רויטל לן כהן: באופן שבו התקנה כתובה כעת הם לא יוכלו להצטרף, וזה אומר שרק מי שנמצא בגנים, כיתות א'-ב' המקוריות, יוכל ליהנות מהקייטנות האלה, והילדים שהם בדרך כלל מצטרפים רק לקייטנות, הם לא חלק מהקפסולה הקבועה, בעצם יישארו בחוץ.

רויטל לן כהן: זה אומר שדווקא הילדים של החינוך המיוחד, ילדים שלומדים במסגרות החינוך המיוחד, לא תהיה להם מסגרת, לא לצהרונים ולא לקייטנות.

רויטל לן כהן: אני מבקשת לתקן את זה באופן כזה שגם ילדים שמגיעים מתוך מסגרות החינוך המיוחד יוכלו להצטרף.

רם שפע: תודה רבה, רויטל.

רם שפע: אורלי, את רוצה להגיד משהו?

אורלי פרומן: כן, לפני שאתה מסכם.

אורלי פרומן: כיוון שברקע מדברים על נושא של סגר כללי, ואני שומעת שוב את סגן שר הבריאות מפחיד את כולם - אתם זוכרים את מדיניות ההפחדה בתחילת הקורונה?

אורלי פרומן: עוד רגע פה כולנו מתים, ואלפים - רגע, חברים, זה לא עובד, שיטת ההפחדות, זה עובד בדיוק הפוך.

אורלי פרומן: אנחנו כבר עברנו כברת דרך, יש את שיטת הרמזור.

אורלי פרומן: מי שאדום, ייסגר, יעשו את כל התהליכים כדי להבריא אותו; מי שירוק, שימשיך לפעול, ולא צריך לעצור את כל המדינה ואת כל היישובים, בוודאי לא את מערכת החינוך.

אורלי פרומן: באמת אני קוראת פה לממשלה – גם אם אתם חושבים ללכת על המהלך הקיצוני הזה של סגר שלישי כללי, תשאירו את מערכת החינוך פתוחה כי אני מרגישה שיש עיוות בנתונים.

אורלי פרומן: אנחנו מקבלים נתונים.

אורלי פרומן: כמה אלפים מהילדים ומאנשי החינוך מבודדים, כמה מאומתים, אבל כמה הדבקות היו מתוך המערכת?

אורלי פרומן: כמה?

אורלי פרומן: הרי אם ילד, סבא שלו חלילה חלה, כל המשפחה נכנסה לבידוד, זה לא קרה בתוך מערכת החינוך.

אורלי פרומן: יש פה עיוות גדול של הנתונים ואי אפשר לקבל אותם ככה.

אורלי פרומן: אני מאמינה שלו יפלחו את הנתונים כך, נראה שכמו שפה אומרים אנשי המקצוע, ההדבקה בתוך מערכת החינוך היא לא כצעקתה.

אורלי פרומן: אנחנו כבר עוד רגע שנה שלמה בתוך המהלך הזה ויש פה נפילה רצינית מבחינה רגשית וחברתית.

אורלי פרומן: אז עכשיו, שר החינוך – תשים לב – ממנה ועדה שתבדוק מה קורה עם כיתות א'-ב', כי ברור.

אורלי פרומן: ברור, הילדים האלה לא למדו שבוע אחד ברציפות, אז ברור שכל תהליכי ההקניה של הקריאה והכתיבה, שזה הבסיס של כל הלימודים שלהם, נפגע אצל חלק גדול מהילדים.

אורלי פרומן: אז עכשיו יש ועדה שתבדוק את זה, יש ועדה שתבדוק את הבגרויות, עכשיו אנחנו בוועדות בדיקה על המחדלים.

אורלי פרומן: אז רגע, חברים, כולם אומרים לא לסגור.

אורלי פרומן: תסתכלו במדינות העולם, כשעשו סגרים לא סגרו את מערכת החינוך.

אורלי פרומן: מענים רגשיים וחברתיים, מענים רגשיים וחברתיים לילדים, לעזור להם לעבור את התקופה הקשה הזאת.

אורלי פרומן: אנחנו חייבים לקרוא מפה לא לסגור את מערכת החינוך – לא בסגר הכללי, לא בשום סגר שהוא – אלא נקודתית כאשר יש מצב של אדום חזק.

רם שפע: תודה רבה, אורלי.

רם שפע: הקשבתי היום ובאופן יחסי לא הבעתי את דעתי יותר מדי.

רם שפע: אני רוצה להגיד את זה בפשטות.

רם שפע: אני חושב שעדיין, נכון שעכשיו השר ממנה כל מיני ועדות בכל מיני נושאים, אבל זה בדמות מעט מדי ומאוחר מדי.

רם שפע: ובאופן כללי, עדיין לא הצלחנו – כן עשינו התקדמויות רבות, כן המשרד, משרד הבריאות, קבינט הקורונה, הלך והתקרב בדעתו לתפיסה שהוועדה מייצגת פה כבר הרבה מאוד חודשים, גם פרופ' חגי לוין פה אומר את זה הרבה פעמים, גם אנחנו כחברי כנסת, גם ייאמר לזכות הנהגת ההורים ורויטל ועוד הרבה אנשים שככה הרבה מאוד פעמים מביעים את העמדה הזאת – והתקנות האלה מבחינתי לא משקפות את העמדה שלנו.

רם שפע: לכן, בשלב הזה אני לא רוצה לאשר את התקנות האלה ולהצביע עליהן, ואנחנו נחכה, בימים הקרובים נקבל נתונים ממשרד הבריאות ונבדוק האם הם מצדיקים את המהלך הזה או שהם לא מצדיקים אותו.

רם שפע: במקביל, עלו פה הרבה מאוד הסתייגויות בחצי שעה הזאת, אנחנו רוצים לעבור עליהן אחת-אחת ולהבין אם אפשר לשנות את המצב ולייצר שינוי בתקנות האלה.

רם שפע: לכן, מה שאני רוצה לעשות זה לסגור את הדיון הזה תכף, להגיד לכם משרד הבריאות, אנחנו מחכים, א', לנתונים כמה שיותר מהר על מצב מערכת החינוך והאם יש הצדקה או לא להשארת המערכת הסגורה בערים האדומות והכתומות, ה' ומעלה; ושנית, נעבור אתכם – הצוות שלי וצוות הוועדה – נעבור אתכם סעיף סעיף על כל ההסתייגויות שעלו פה כדי להבין אם את חלקן אפשר להכניס לתקנות מתוקנות.

רם שפע: אם יש לכם משהו להגיד לפני שאני סוגר את הדיון, משרד הבריאות, בשמחה.

רם שפע: אני לא בטוח שזה ישנה את ההחלטה, אבל אם אתן רוצות אז אפשר.

רם שפע: אפרת רוצה.

רם שפע: כן, אני מבין שזה מנוגד לעמדת משרד הבריאות.

רם שפע: רוצה שאני אגיד את מה שאת הולכת להגיד?

ד"ר אפרת אפללו: לא.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה להגיד שאסתי רוצה לדבר, היא כתבה לכם בצ'אט.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה להגיד שזה מנוגד לעמדת משרד הבריאות, כמובן.

ד"ר אפרת אפללו: אני חושבת שהנתונים שמיכל הציגה הם חד חד-משמעית לא נכונים ואני רוצה להגיד שיש הרבה מאוד נתונים שמשרד החינוך, יש באמתחתו, ואנחנו ביקשנו לשתף פעולה וביקשנו גישה לנתונים – אפילו לא גישה לנתונים, אפילו תעבירו לנו שאנחנו נוכל לקחת את הנתונים שיש לנו, את הנתונים שיש לכם, לעשות אינטגרציה ולהציג לכם את השקיפות המלאה.

ד"ר אפרת אפללו: אנחנו רודפים אחרי משרד החינוך – ואני אומרת את זה פה – אולי מפה תבוא הישועה, מבקשים ממשרד החינוך הרשאה, גישה, שיתוף, נתונים, לא מקבלים, לא מצליחים לקבל מהם.

ד"ר אפרת אפללו: נושא למשל של הדבקות בבתי ספר, היכולת שלנו לדעת את הדבר הזה היא מאוד מוגבלת, זה נורא תלוי חקירה.

ד"ר אפרת אפללו: ואנחנו מבקשים הרבה זמן ממשרד החינוך לשבת ביחד על נתונים, לנתח אותם ביחד, וזה לא קורה, אבל בלי קשר, חלק מהנתונים שמיכל מנקס הציגה זה חד-משמעית לא נכון.

ד"ר אפרת אפללו: אני יודעת שחלק מהנתונים כבר נמצאים בתקשורת אבל מערכת החינוך, מורים ותלמידים, חולים מאומתים, חולים פעילים – אני אומרת את זה פה חד-משמעית – מהווים בין 30% ל-35% ממקרי המאומתים החדשים ביום וממקרי החולים הפעילים ביום.

ד"ר אפרת אפללו: אז אני מבקשת לשים את זה על השולחן.

ד"ר אפרת אפללו: אי אפשר להגיד שזה 1.5% או 2%, וזה גם לא משנה מאיפה בא המקור כי ברגע שבתוך מערכת החינוך יש לי 35% מהילדים ומהמורים חולים, זה בעיה כי זה משפיע באופן רוחבי – שוב, אני אומרת – על הקהילה.

ד"ר אפרת אפללו: אז אי אפשר להתעלם מזה.

ד"ר אפרת אפללו: זה לא אומר שהילדים הם אלה שגורמים לתחלואה, אבל זה משהו שאי אפשר להתעלם ממנו.

ד"ר אפרת אפללו: אי אפשר להגיד עכשיו, אנחנו מתעלמים ושמים את זה בצד.

ד"ר אפרת אפללו: לא.

ד"ר אפרת אפללו: יש לנו אירועי התפרצויות מאוד קשים, חבר הכנסת שפע, בבתי ספר, משהו שהוא מאוד מאוד לא מקובל, לא מתקבל, מקרים של עשרה ילדים חולים בבית ספר, בנוסף לעשרה ילדים עוד ארבע מורות חולות.

ד"ר אפרת אפללו: אתם מבינים שדבר כזה בבית ספר, שהוא לא נסגר כי לפעמים אין שיתוף פעולה של ההורים לבצע דיגומים – ואנחנו מעודדים ומוכנים ושולחים ורוצים לשלוח ניידות לדיגום ואין תמיד שיתוף פעולה – איך אפשר לקטוע כך שרשראות הדבקה אם גם בית ספר לא נסגר?

ד"ר אפרת אפללו: אז אנחנו רוצים לשלב ידיים, רוצים לשלב כוחות, ולפעמים לא מצליחים.

ד"ר אפרת אפללו: משרד החינוך בהרבה מאוד מהמקרים לא משתף איתנו פעולה, עם כל זה שמשתף פעולה.

רם שפע: אוקיי.

ד"ר אפרת אפללו: אז כן, אנחנו מאוד מתנגדים למהלך הזה ואני חושבת שאתם צריכים להבין פה שזה לא שיש לנו איזשהו משהו נגד מערכת החינוך, אבל מערכת החינוך יכולה בהחלט לתדלק תחלואה בכל המדינה.

ד"ר אפרת אפללו: לא שהיא זו שגורמת, יכולה לתדלק, וזה חשוב להסביר, להדגיש את זה ככה.

ד"ר אפרת אפללו: אני רוצה שתיתן בבקשה לאסתי לדבר.

אורלי פרומן: אפרת, יש לי שאלה.

אורלי פרומן: מה זאת אומרת משרד חינוך לא משתף פעולה?

אורלי פרומן: מצאתם ועליתם על בית ספר שיש בו נתונים כאלה כמו שנתת כרגע, מה זאת אומרת?

ד"ר אפרת אפללו: אורלי, אני רוצה להסביר.

ד"ר אפרת אפללו: למשרד החינוך למשל יש ריכוז יומי של כל בתי הספר שיש בהם תחלואה, מהתחלואה הגבוהה לתחלואה הנמוכה.

ד"ר אפרת אפללו: הבית ספר הראשון זה בית הספר שיש בו הכי הרבה מאומתים.

ד"ר אפרת אפללו: אני, איזה מידע יש לי במערכת החקירות שלי?

ד"ר אפרת אפללו: זה נורא תלוי דיווח של הנחקר, של ההורה לצורך העניין – כן אמר את בית הספר נכון, את שם בית הספר, את סמל המוסד – יש פה הרבה מאוד דקויות.

ד"ר אפרת אפללו: אני צריכה לרכז את הנתונים האלה.

ד"ר אפרת אפללו: זה יותר קשה לי לרכז את הנתונים ולהגיד לך על המהימנות שלהם בהשוואה לזה שמשרד החינוך, יש לו את כל הנתונים אצלו – את כל המוסדות, את כל הילדים.

ד"ר אפרת אפללו: לי יש רק על מוסדות שיש בהם או אין בהם תחלואה, וגם לא מדויקת – שוב, כי זה נורא תלוי בדיווח.

ד"ר אפרת אפללו: אני מקבלת נתונים ממשרד החינוך, החל מתאריך מסוים מקבלת את הנתונים, אני מעבירה להם מאומתים והם מעבירים לי שיוך של מאומתים למוסד, שזה גם תהליך ארוך.

ד"ר אפרת אפללו: בתוך הדבר הזה יש לי הרבה מאוד חוסרים, הרבה מאוד תלמידים ומורים שלא מגיע שיוך כמו שצריך או שהשם של בית הספר לא נכון או לא מגיע בכלל.

ד"ר אפרת אפללו: הרבה מאוד חלקים חסרים, ולכן הנתונים שיש אצלי לא תמיד מדויקים, בעוד שמשרד החינוך, אני מעבירה לו את כל הילדים המאומתים, את כל המורים המאומתים.

ד"ר אפרת אפללו: כל מה שהוא צריך לעשות זה לקחת אותם, לשים אותם אצלו בנתונים ויש לו תמונה מלאה.

ד"ר אפרת אפללו: ואני מבקשת, בבקשה, לפחות באירועים המורכבים, במקומות שיש התפרצויות – עכשיו, מייד, אד הוק תרימו לי טלפון, תגידו לי עכשיו, בבית ספר X באשדוד יש עכשיו 14 מאומתים, עשרה ילדים וארבעה מורים.

ד"ר אפרת אפללו: איך יכול להיות שאני לא יודעת על זה?

ד"ר אפרת אפללו: שמשרד הבריאות לא יודע על זה?

ד"ר אפרת אפללו: זה בדיוק המקום, ואני כל הזמן אומרת – עם השותפים שלי ועם המנכ"ל, אנחנו אומרים, בואו נשב ביחד, בואו נעשה את תחקירי האירוע ביחד, בואו תעבירו לי את הנתונים.

ד"ר אפרת אפללו: שימו לי את המסך הזה, שאני אראה אותו מול העיניים עכשיו, איפה בתי הספר שיש בהם את התחלואה הכי גבוהה.

ד"ר אפרת אפללו: אצלי במערכות אין לי תמיד את היכולת לשקף את הדבר הזה מיידי, באותו רגע, עכשיו לשבת ולעשות חקירות ולסגור את השרשרת הזאת במהירות.

אורלי פרומן: הבנתי.

אורלי פרומן: תודה.

ד"ר אפרת אפללו: אז יש לנו שיתוף פעולה עם משל"ט חינוך, אבל עדיין, זה לא מספיק טוב.

ד"ר אפרת אפללו: אורלי, זה לא מספיק טוב.

ד"ר אפרת אפללו: אני שמה את זה פה על השולחן ומבקשת גם את עזרתכם בנושא הזה.

אורלי פרומן: אוקיי.

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: נמסור את זה לאדלשטיין וגלנט.

רם שפע: נראה לי – טוב, לא חשוב.

ד"ר אפרת אפללו: זה חשוב שאסתי תדבר.

רם שפע: אסתי, בבקשה.

אסתי ורהפטיג: אני מנסה להבין פשוט מה הוועדה רוצה חוץ מלהביא נתונים.

אסתי ורהפטיג: בתחושה שלנו, אני חושבת שאנחנו מביאים כל שבוע לוועדה תקנות מקלות.

אסתי ורהפטיג: אנחנו כל פעם שומעים את ההערות שנשמעות ומאוד משתדלים להחליט - - -

רם שפע: אסתי, משהו לא בסדר בערוץ שלך.

רם שפע: זה עושה רעש מאוד קשה בוועדה.

רם שפע: לא הייתה לנו טענה לתיקונים שאתם עושים בתקנות.

רם שפע: להיפך, אמרתי לאחרונה כמה פעמים שאתם קשובים אלינו.

רם שפע: מה שאמרתי, א', שכשמקבלים החלטה על סגירה או על השארת סגירה בכל כך הרבה מקומות ברחבי הארץ, ברור שצריך לעשות את זה על בסיס נתונים.

רם שפע: אז קודם כול, זה סותם את הגולל על האפשרות שנאשר את זה.

רם שפע: אחד.

רם שפע: שנית, אמרתי שעלו פה עוד כל מיני הסתייגויות, שבחלקן התחלתם לטפל וחלקן, זה עדיין לא הושלם.

רם שפע: ולכן, אני ארצה שאחרי הדיון הזה אנחנו גם נעבור על הפרטים וההסתייגויות שעלו פה וננסה ביחד להבין אם אפשר לעשות עוד שינויים.

רם שפע: זה מה שאמרתי.

אסתי ורהפטיג: טוב.

אסתי ורהפטיג: ובינתיים אתם לא מאשרים את התקנות מבחינתכם.

רם שפע: נכון.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: בכל מקרה יש לנו 14 יום.

רם שפע: עברו ארבעה.

רם שפע: ככל שאני מבין, גם אם הכנסת תתפזר, אנחנו נוכל לקיים את הדיון הזה כי זה דיון נפרד בתקנות, כך שבהקשר הזה אם נצטרך לאשר, נוכל.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני נועל את הישיבה, to be continued.