הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 50, 2020-11-24 11:00

יוסף ג'בארין: אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד בנושא המאוד חשוב ומאוד קרדינלי של הפעלת מפעל ההזנה לילדים במשבר הקורונה.

יוסף ג'בארין: זהו דיון המשך שאנחנו מקיימים אחרי דיון שהיה לנו לפני כחודש, ואני אפתח ואומר שסגירת בתי הספר במרץ, בתחילת המשבר, ולאחר מכן הסגר השני באמצע דצמבר וכעת הימשכות הסגר על מערכת החינוך לפחות בחלק משכבות הגיל וכן בערים האדומות – כל אלה הובילו לתוצאה קשה ביותר ומדאיגה ביותר מבחינת הביטחון התזונתי של מאות-אלפי ילדים.

יוסף ג'בארין: הנתונים שנחשפו בפנינו בדיון הקודם, אפשר לומר בלשון המעטה שהיו נתונים בהחלט מקוממים ולכן, אנחנו מחויבים היום לדיון ההמשך הזה, לראות את ההתפתחויות מתוך תקווה שנוכל גם לשמוע תשובות לשאלות שהעלינו כבר בדיון הקודם.

יוסף ג'בארין: בדיון הקודם, אגב, כשפנינו למשרד החינוך בבקשה שיגידו לנו מי מאותם 400,000 תלמידים, ילדים, שקיבלו את הארוחה החמה לפני הסגר הראשון – מי מאותם ילדים קיבל בסגר הראשון ובהמשך, מי לא קיבל ומה קורה אתם – לא קיבלנו את הנתונים הללו והאמת היא שכיום, עם החזרה עכשיו של השכבות הנוספות ביסודי – אנחנו גם רוצים לדעת מה קורה אתם עד עכשיו בסגר, האם קיבלו מנה חמה, האם לא?

יוסף ג'בארין: האם היום בצהרים הם יקבלו?

יוסף ג'בארין: אלה סוגיות מאוד קריטיות עבורנו.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים של המוסד לביטוח לאומי – אחד מכל חמישה ילדים בישראל חי באי-ביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על כמעט מיליון ילדים שחיים מתחת לקו העוני, ואין ספק שחלקם הגדול סובל מאי-ביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם יודעים, גם בעקבות הדיון הראשון שהיה לנו לפני חודש, שמספר הילדים שסובלים מהיעדר ביטחון תזונתי הלך וגדל בצל משבר הקורונה, ונראה לי שעוד נראה את המגמה הזאת גם בתקופה הקרובה.

יוסף ג'בארין: בדיון הקודם גם נחשפו הנתונים לגבי מה שקראנו להם – הילדים הרעבים החדשים.

יוסף ג'בארין: הכוונה לאותם ילדים שלא היו ידועים למערכת והיום, בצל המשבר, הם באמת סובלים מאי-ביטחון תזונתי וסובלים מרעב ולכן גם עולה השאלה מהם המענים הניתנים להם.

יוסף ג'בארין: הארוחה החמה מסופקת מתוקף חוק ארוחה חמה, החוק משנת 2005, לאותם בתי ספר שמקיימים יום לימודים ארוך וכמו שאמרתי, בדיון הקודם ראינו שמשרד החינוך לא מילא את האחריות שלו, אחריות שמוטלת עליו, לספק את הארוחה החמה במהלך הסגר הראשון ולאחריו.

יוסף ג'בארין: כנראה שגם התוודענו לכך שחלק מהתקציבים שהיו אמורים לספק את אותה ארוחה חמה לילדים, הוסטו לפרויקטים אחרים, שגם אם הם פרויקטים חשובים, ברור שזה לא צריך היה להיות על חשבונם של הילדים.

יוסף ג'בארין: אמרתי שעכשיו אנחנו בסגר השני ואני מקווה שלמשרד החינוך יהיו בשורות אבל ממה שאני שומע – כנראה שעד היום משרד החינוך אינו ממלא את האחריות הזאת ומבטיח את אותה מנה חמה שמאות-אלפי ילדים ותלמידים היו זכאים לה וקיבלו אותה לפני הסגר הראשון.

יוסף ג'בארין: אני חושב שחשיבות הדיון הזה היא גם בהתחשב בכך שאנחנו מודעים לצערי שעניין הסגר – גם אם הסגר השני יסתיים בקרוב, יכול להיות שהוא יחזור אלינו עוד פעם – סגר שלישי.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם יודעים ששכבות מסוימות בערים האדומות ימשיכו לא להיות במוסדות החינוך, וזה גם מעלה את הקושי בנושא של אספקת אותה מנה חמה.

יוסף ג'בארין: מה שעוד יותר מקומם, ונחשפנו אליו בדיון הקודם, שלא מדובר בבעיה תקציבית.

יוסף ג'בארין: התקציבים קיימים ונראה לי שיש גם בעיות לוגיסטיות, חוסר היערכות מתאימה לנושא הזה אבל גם ולא פחות חשוב, העניין שלא זיהינו שיש מי שאחראי על תכלול כל המאמץ הזה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים גם על משרד החינוך, גם על משרד העבודה והרווחה וגם על רח"ל – רשות החירום הלאומית, והיה צורך לדעת מי הארגון שאמור לתכלל את כל הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: מתוך הבניה שהבעיה הזאת היא בעיה קשה ומקוממת, אנחנו ביקשנו גם לתאם עם השרה לחיזוק וקידום קהילתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לשתף אותנו בתרומת המשרד לעניין הזה.

יוסף ג'בארין: אני שמח שהיא תהיה אתנו.

יוסף ג'בארין: יהיה גם מנכ"ל המשרד, חגי רזניק, וחשוב שננסה כולנו ביחד למצוא פתרונות לאותם ילדים גם לגבי ההווה, גם לגבי הימים הללו אבל גם בראיה לעתיד הקרוב.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח את הדיון עם חברת הכנסת קארין אלהרר, שמלווה את הנושא הזה בוועדה ומחוצה לה.

יוסף ג'בארין: בבקשה קארין.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני יושב-הראש.

קארין אלהרר: ילד רעב הוא ילד שלא יכול ללמוד.

קארין אלהרר: ומעבר לזה, מדינת ישראל הגיעה להכרה ולהבנה שאסור שיהיו ילדים רעבים.

קארין אלהרר: יש חוק שקובע שילדים שנמצאים במערכת, זכאים לארוחה חמה אחת ביום לפחות.

קארין אלהרר: עכשיו, בסדר, כשכולם היו בבית וכשברור לכולנו שחלק מהילדים הם ממשפחות שהן בסיכון מלכתחילה, ויש ילדים שהפכו להיות בסיכון בעקבות הסגר – רוב הילדים, 95% מהם, לא קיבלו את אותה ארוחה חמה.

קארין אלהרר: המצב לא הלך והשתפר בסגר השני.

קארין אלהרר: הייתה אמנם עלייה - -

יוסף ג'בארין: רק לחדד את הנקודה הזאת – אז, לפי הנתונים שנחשפו בוועדה לפני כחודש, דיברו על 18,000 ילדים מתוך ה-400,000.

קארין אלהרר: בדיוק, מתוך ה-420,000, שזה מטורף, אדוני.

יוסף ג'בארין: 5%.

יוסף ג'בארין: זה נתונים של משרד החינוך עצמו.

קארין אלהרר: בסגר השני הייתה עלייה ל-90,000 ילדים.

קארין אלהרר: אדוני, אני שואלת אותך - -

יוסף ג'בארין: 90,000 זה עדין פחות מ-25% מאותם ילדים.

קארין אלהרר: - - זכאות להזנה – יש.

קארין אלהרר: תקציב להזנה – יש, שזה לא דבר טריוויאלי במדינת ישראל.

קארין אלהרר: אנחנו מדברים על מצב שבו יש גם תקציב וגם זכאות.

קארין אלהרר: מה אין, אדוני?

קארין אלהרר: אין תכלול ואין ביצוע, כפי שהיטבת לומר.

קארין אלהרר: שמענו בעיני תשובות מזעזעות, שהילדים לא באו לבית הספר אז אין לנו מה לעשות.

קארין אלהרר: זו בעיני תשובה מזלזלת, זו תשובה שלא ניתן להסכים לה וזה כשאנחנו מדברים על ילדים שאנחנו מצפים מהם גם ללמוד בזום, גם לעשות את זה בלי ארוחה חמה, בלי תמיכה, בלי שום דבר.

קארין אלהרר: העיקר – בואו נסמן "וי", נגיד שהם לומדים.

קארין אלהרר: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

קארין אלהרר: אני פניתי במכתב גם לשר החינוך וגם לשר הרווחה.

קארין אלהרר: הרי הילדים שזכאים לאותה ארוחה חמה הם ילדים שמוכרים במשרד הרווחה.

קארין אלהרר: מה הייתה הבעיה, אדוני, אם ישב הרפרנט ממשרד החינוך וישב הרפרנט ממשרד הרווחה, יצליבו רשימות, יעשו ביחד "ריצ'ינג אאוט" לילדים ויעבירו להם הביתה את אותה ארוחה חמה.

קארין אלהרר: איפה הבעיה?

קארין אלהרר: הבעיה מתמצית בזה שקודם כל, לא קיבלתי תשובה למכתב שנשלח כבר לפני כמה שבועות אבל נעזוב את זה, נגיד שהם לא רוצים לענות לחברת כנסת מהאופוזיציה.

קארין אלהרר: מה עם לעשות משהו?

קארין אלהרר: אל תתנו קרדיט על כלום, תתעלמו מהפנייה אבל תעשו משהו.

קארין אלהרר: זה דבר שלא קרה עד היום.

קארין אלהרר: אתה יודע, אדוני?

קארין אלהרר: אני מתביישת ממש כשאני מקבלת פניות של החברה האזרחית שאומרים לי: נו, קארין, למה זה לא קורה?

קארין אלהרר: פנה אלי עידן ורד, קפטן של נבחרת בית"ר ירושלים שאמר לי: איך יכול להיות?

קארין אלהרר: למה אתם לא פועלים?

קארין אלהרר: מה נגיד לו, אדוני?

קארין אלהרר: מה נגיד לחברה האזרחית שאמורה להיות באקסטרות כשמדינת ישראל על מוסדותיה, כנסת וממשלה, לא מסוגלים לתת את המינימום הזה.

קארין אלהרר: זו בושה, ואני הייתי מצפה שמי שהיה יושב אתנו כאן זה שר החינוך בעצמו או לכל הפחות מנכ"לו, ושיסבירו לנו, כדי שנדע לתת תשובה לאותם ילדים וילדות למה הם הולכים לישון רעבים בלילה, כשמדינת ישראל כבר קבעה את הזכות שלהם לארוחה חמה אחת לפחות.

קארין אלהרר: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר.

יוסף ג'בארין: דברים בהחלט קשים ואנחנו תכף כמובן נשאל ונפנה את השאלות לגורמים האחראים במשרדי הממשלה.

יוסף ג'בארין: הצטרף אלינו חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יוסף ג'בארין: אתה, בעברך, גם פעיל חברתי לרבות בארגון שתי"ל וארגונים אחרים ונשמח להתייחסותך.

יוסף ג'בארין: אני אחר-כך אפנה לשרה לקידום וחיזוק קהילתי, אורלי לוי אבקסיס.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, אורחים נכבדים, אני מסכים עם כל מילה שנאמרה פה כי אני חושב שבנושא הזה, כמו בשאר הנושאים, יש בלגן ואין מדיניות ברורה ואין תכניות, ומה שקורה זה שבתי הספר נסגרו, הילדים לא קיבלו את המנות, המשרדים השונים כנראה סמכו כנראה על זה שהתקציבים נשארים אצלם ואני אומר שהרשויות המקומיות יכלו לעשות את העבודה.

ג'אבר עסאקלה: יש רשימות אצל מנהלי בתי הספר, הן לא נעלמו ואפשר גם דרך הנהלות בתי הספר להגיע לרשימות השמות ושהמנות החמות יגיעו אל הילדים הביתה.

ג'אבר עסאקלה: עובדה שלא הגיעו מנות חמות.

ג'אבר עסאקלה: הייתה חלוקה של דברי מזון אבל לא מנות חמות למשפחות אבל לא לילדים.

ג'אבר עסאקלה: אני שואל את עצמי – גם לפני משבר הקורונה, מה היה קורה עם הילדים שלא נמצאים תחת רשות מקומית?

ג'אבר עסאקלה: יש כאלה, לצערנו, בישראל.

ג'אבר עסאקלה: יש ילדים בכפרים הבלתי-מוכרים שאין רשות מקומית שמטפלת בהם.

ג'אבר עסאקלה: אלה לא קיבלו לא מנות חמות ולא דברי מזון ולא קיבלו כלום.

ג'אבר עסאקלה: כשאנחנו מדברים בכלל על העוני בישראל אז התמונה מאוד-מאוד קשה.

ג'אבר עסאקלה: כשמדברים על העוני בתוך החברה הערבית בישראל – התמונה עוד יותר קשה ועוד בקרב ילדים.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מדברים בתקופה שלפני הקורונה על בערך 60% של ילדים ערבים שנמצאים מתחת לקו העוני שזכאים לתמיכה, ואי אפשר שהמדינה תשמור את הכספים אצלה ולא תחלק להם את המזון.

ג'אבר עסאקלה: אפשר למצוא את הדרך, אפשר לבנות את המערך שיאפשר את חלוקת המנות החמות לילדים הנזקקים להן כי זה באחריותה של כל מדינה שהיא לפחות מתיימרת להיות קצת מדינת רווחה.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לחבר הכנסת עסאקלה.

יוסף ג'בארין: גם בדבריך וגם בדברי חברת הכנסת אלהרר – זה באמת היה המסר שלנו מהדיון הקודם.

יוסף ג'בארין: אמרנו באופן מפורש שהתקציב קיים, יש למשרד החינוך רשימה של אותם מאות-אלפי תלמידים ומשרד החינוך עם גורמי הרווחה היו צריכים לדאוג להעביר את המנה החמה הזאת אליהם גם כאשר אינם נמצאים במוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: לא יתכן להפקיר אותם לתקופה ממושכת.

יוסף ג'בארין: אלה ילדים שמאז שנחקק החוק ב-2005 קיבלו את המנה החמה.

יוסף ג'בארין: בדרך כלל מדובר כמובן במשפחות ממעמד סוציו-אקונומי חלש, נמוך.

יוסף ג'בארין: אלה משפחות מוחלשות.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שהמנה החמה הייתה באמת מצילה את התזונה של אותו ילד באותה משפחה, ולכן התקוממנו נגד העובדה שלא נמצאה אלטרנטיבה איך להגיע לאותם ילדים ולספק את הארוחה, בין אם זה על-ידי נקודות חלוקה בשכונות, בין אם זה על-ידי חלוקה בבית הספר, שהורים יגיעו לאסוף.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם ראינו שיש דוגמאות בעולם, לרבות בארצות-הברית, שעשו אותם דברים.

יוסף ג'בארין: מצאו את הדרך הלוגיסטית איך להגיע לאותם ילדים ולהעביר אליהם את אותה מנה חמה בצהרי כל יום.

יוסף ג'בארין: אמנם כנראה שמאז הדיון הקודם יש עלייה במספר הילדים שקיבלו את אותה מנה אבל לצערי, כנראה שעדין אנחנו מדברים רק על מאות, מה שמשאיר מאות-אלפים בלי אותה הבטחה שהחוק הבטיח להם.

יוסף ג'בארין: השרה לוי אבקסיס אתנו.

יוסף ג'בארין: שלום אורלי.

יוסף ג'בארין: אנחנו שוחחנו על הנושאים הללו והעברתי לך גם את מסקנות הדיון הקודם שהיה לנו.

יוסף ג'בארין: כמובן שאנחנו מוטרדים מהמצב ונרצה לבחון יחד עם המשרד המאוד חשוב שלך, איך אפשר לקדם את הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: תודה שאת אתנו וחשוב לנו כמובן לעבוד ביחד כדי לקדם את הנושא המאוד קריטי הזה לוועדה ובכלל לציבור בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לברך אותך, יוסף ג'בארין, על הדיון המעמיק הזה ובכלל, על הנושא שכבר דיברנו בו.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שגם בהיותי יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, קיימתי דיון גם לגבי הרחבה כי ילד לא מפסיק להיות רעב, במיוחד אם קבענו את הזכאות שלו, כשהוא מסיים את בית הספר היסודי ועולה לכיתה ז'.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שפתאום יש לו פתרונות ויש לו ארוחה חמה בבית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לענייננו – חשוב לי לציין שיש דברים שנקלענו אליהם תוך כדי הקורונה אבל זה באמת לא מסביר את העניין הזה ששיתוף הפעולה הבין-משרדי, שאנחנו רואים בתקופה הקריטית הזאת, הוא כל-כך חשוב לטיפול בבעיות הבסיסיות ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אותם ילדים שבגלל הסגר נאלצו לבלות בבית, ואנחנו יודעים כמה בתקופה הזאת המצב של ההכנסות המשפחתיות, הלחץ שכל-כך הרבה שעות מבלים ביחד ולפעמים גם בלי – כשאנחנו מדברים על משפחות מהאוכלוסיות היותר מוחלשות אז לא באמת יש תעסוקה אמתית והלחץ גובר והרעב לא נפתר.

אורלי לוי אבקסיס: אי היכולת של המערכות לדבר ביניהן זה משהו לא תקין ועל זה אנחנו צריכים לדבר עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ומציעה כי המשרד שעליו אני אמונה הוא גורם מתכלל בהרבה מאוד נושאים.

אורלי לוי אבקסיס: למשל, אם אנחנו לוקחים את הרשות, שיש לה כמה גלגולים, אז מי שמכיר אותה כרשות לביטחון קהילתי או למלחמה באלימות, סמים ואלכוהול, פרוסה ב-255 רשויות במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמצאים במקום שבו אנחנו יודעים גם לקשר, ויש לנו גם יחידות אחרות שיודעות לתקשר עם משרדים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מדברת על-כך ש - - - יש לנו מנהלי יישובים, יש לנו אנשים שעובדים בצמוד לראשי הערים, לראשי הרשויות - -

קארין אלהרר: למה לא עשיתם כלום?

אורלי לוי אבקסיס: - - הם עובדים בתוך המנגנון ויש להם את היכולת לעזור ולתאם, ואני יכולה לומר לך שאנחנו נלחמנו על אותם אנשים, ביניהם גם מדריכי מוגנות לבית הספר וכדומה, וחלקם גם עבדו בקורונה כדי לתת שירותים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואני מציעה שהמשרד – ונמצא אתנו גם חגי רזניק, המנכ"ל שלי, כי חשוב לי מאוד להיות אופרטיבית ואני אפנה גם לשרים הרלוונטיים כדי לדאוג לכך שאנחנו נוכל להעמיד את כוח האדם שיש לנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים גם על בני ובנות שירות לאומי, אנחנו מדברים כמובן על כל אותם נציגים שנמצאים - -

קארין אלהרר: לו רק היו שישה חודשים לעשות את כל זה.

קארין אלהרר: ..

קארין אלהרר: - - ויודעים לתאם בין הגורמים.

קארין אלהרר: תראה, מערכת הלימוד ביסודי חזרה תודה לאל, סוף-סוף לתפקוד וכולם היום לומדים, אפשר לומר שבערים הירוקות והצהובות לפחות.

קארין אלהרר: כשאנחנו מדברים על אוכלוסיות שלא ידענו להגיע אליהן – אפשר להגיע אליהן.

קארין אלהרר: בכל רשות יש לך את הרשימה, אתה יודע מי הזכאים, וכשאנחנו מסתכלים על הנושא הזה, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מנגישים להם את זה.

קארין אלהרר: אין לי ספק שגם ראשי הערים וגם המחלקות שלנו ושל האחרים והרווחה ומשרד החינוך, שצריכים להיות שותפים ולהבין איך אנחנו ממצים את התקציבים, ובוא נזכור שבימים האלה, כל תעסוקה שאנחנו נותנים, גם לאנשים שמספקים את האוכל היא חשובה - -

קארין אלהרר: זה אמתי?

קארין אלהרר: - - אבל האוכל צריך להגיע ליעד שלו.

קארין אלהרר: אני רק מציעה לדיונים המשכיים – שוב, המנכ"ל יישאר ונחשוב ביחד איך להיות אופרטיביים.

קארין אלהרר: אני אקדם את זה מול משרדי הממשלה, אני מבטיחה.

קארין אלהרר: אנחנו גם מציעים את כוח האדם שלנו.

עוד משהו: אני יודעת שיש הערכה תקציבית שאנחנו מדברים על ילדים בסיכון בגילאים האלה, כתוספת לזכאים לארוחות החמות, אנחנו מדברים על תקציב של 30 מיליון שקל.

עוד משהו: אני לא חושבת שזה בשמיים, אני חושבת שאפשר להניע את התהליך הזה.

עוד משהו: אני מאמינה שתהיו שותפים לדבר הזה אבל אני חושבת שאנחנו עכשיו צריכים להיערך, חלילה וחס, שלא יגיע הסגר הבא וזה מה שקורה היום בערים האדומות ואלה שלא מגיעים למערכת החינוך – שם אנחנו צריכים לטפל ולראות איך אנחנו מגישים להם את הארוחות אבל אנחנו חייבים להסתכל גם בטווח הארוך, להיות ערוכים אם חלילה וחס יבוא עלינו עוד סגר וגם איך אנחנו מרחיבים את השירות הכל-כך חשוב הזה, ואני שמחה על הדיון הזה ובאמת מזמנת אותך, אדוני היושב-ראש, להיות חלק מבניית התהליך הזה.

עוד משהו: אני חושבת שהוועדה שאתה עומד בראשה – יש לה המון כוח והיא כל-כך חשובה וזה העתיד שלנו.

עוד משהו: אז המון בהצלחה.

עוד משהו: אני לרשותכם וגם המנכ"ל שלי - - - לראות מה ניתן לעשות ולהיות אופרטיביים ונמצא מאזין וגם אתה יודע, נפגשנו מספר פעמים גם עם המנכ"ל ואנחנו מנסים להבין תהליכים ואני מקווה מאוד שגם נצליח.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי – אני אשמח גם לשמוע מחגי אבל השאלה שלי לגבי אותם ילדים שכבר מזוהים במערכת, זאת אומרת 400,000 ילדים בהערכה של משרד החינוך, שעד לתחילת הסגר קיבלו אותה מנה חמה.

יוסף ג'בארין: כמובן שהמספר מאז רק גדל, אנחנו יודעים גם לגבי נוער בסיכון – קיבלנו את הנתון ש-30% מנוער בסיכון בכלל מאובחן במסגרת מסגרות החינוך, ואם אין מסגרות חינוך שפועלות אז כנראה גם לא מגיעים לאותו נוער בסיכון.

יוסף ג'בארין: אז אפשר בהחלט - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, העניין של התיאום - -

יוסף ג'בארין: לא, אז נשמח אם תוכלי להתייחס, ואנחנו יודעים שהתקציב קיים.

יוסף ג'בארין: משרד החינוך אומר שיש את התקציב ולכן, העניין הלוגיסטי נראה כמו משהו שצריך באופן דחוף לדאוג שזה יוכל לתפקד.

אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, אנחנו גם נעשה את העבודה שלנו וכמו שאמרתי קודם – הכסף ישנו, הבעיה היא בתיאום בין המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שאנחנו גם נמצאים בפריסה ארצית – הרשות שעליה אני אמינה, כשמדברים על הרשות לביטחון קהילתי, וזה בדיוק המקום שבו אנחנו צריכים לראות איך אנחנו משתפים פעולה, איך אנחנו הופכים להיות זרוע אחת שמפעילה את כל המערכות – מערכת החינוך יודעת מי הילדים, מערכת הרווחה, השלטון המוניציפאלי המקומי יודע בדיוק מי הם ואנחנו צריכים לבדוק את הדרך איך אנחנו מנגישים את הארוחות החמות שיש להם, זכאות שיש להם תקציב לאותם ילדים שלא נמצאים במערכת ולא זכו לארוחה החמה הזאת כי הם לא הגיעו למוסד כדי ללמוד כי יש סגר, בין אם זה בערים האדומות ובין אם באמת יש את הסגר הרצוף.

אורלי לוי אבקסיס: את הדבר הזה חייבים לפתור ויפה שעה אחת קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מציעים את עצמנו, ואנחנו נפנה גם – אני רואה שנמצא פה בן צדוק – שלום בן, נציג משרד הרווחה - -

יוסף ג'בארין: כן, אנחנו נפנה אליו בהמשך.

אורלי לוי אבקסיס: - - זה מצוין ואני סומכת על התיאום.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שאנחנו נראה איך אנחנו פועלים ואני מזמינה גם אותך, אדוני היושב-ראש, בוא להיות חלק מהדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מבקשת שמשרד החינוך, משרד הרווחה והמשרדים הרלוונטיים והמוניציפאליים ישתפו פעולה בקטע הזה כדי להוציא את זה לפועל.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בשמיים, הנתונים ישנם ויכול להיות שעם כל ההתמודדות עם כל האתגרים שהיו – משהו נפל בין הכיסאות ואסור שזה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמצאים פה כדי לראות גם באופן אופרטיבי וגם חגי רזניק המנכ"ל נמצא כדי לראות מה צריך לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבטיחה להעלות את זה גם בישיבת הממשלה הקרובה ולדרוש פתרון, זה אפילו לא נושא תקציבי, זה לא כספים חדשים אז אף אחד לא יכול לטעון שאין מאיפה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לשתף פעולה ואני בטוחה שגם כל הרשויות יתנו לנו את האכסניה כדי להיות שם וכדי שנוכל לדאוג לכך שהמנות החמות יגיעו ונראה איך להפיץ אותן בצורה כזאת או אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לחשוב טיפה מחוץ לקופסה אבל בהחלט חייבים להנגיש את הזכות הזאת לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: היא כבר נקבעה, היא תוקצבה, אנחנו רק צריכים להביא את זה אליהם בימים שהם לא מגיעים למוסד החינוכי.

יוסף ג'בארין: חשוב ביותר.

קארין אלהרר: ממש היה חשוב יכולת הניתוח המרשימה.

יוסף ג'בארין: חגי רזניק רוצה להוסיף או להתייחס לפני שאנחנו ממשיכים?

יוסף ג'בארין: התנתק.

קארין אלהרר: מזל שיש משרד לקידום משהו כי הבעיה ידועה.

קארין אלהרר: את הניתוח אנחנו מכירים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי לי טוב קארין אלהרר – אני לא שמעתי את הרגישות החברתית שלך כאשר יש עתיד הורידו את הכסף לילדים - - - בסך הכל, בתקציב האנטי-חברתי שלך ושל הבוס שלך, את היית שם ונתת את ידך - -

קארין אלהרר: פחות עבודה לליכוד, יותר עבודה לאזרחים.

אורלי לוי אבקסיס: - - חשבת שהורים יכולים להסתדר באותם רגעים.

אורלי לוי אבקסיס: ואת - - - ואני בתוך הממשלה וכחברת כנסת - -

קארין אלהרר: אורלי, יכולת הניתוח שלך הייתה מבריקה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - נענשתי על-ידי מי שהיה שר האוצר, הבוס שלך, על כך - -

קארין אלהרר: אנחנו מתקדמים בלעדיך הבוקר.

קארין אלהרר: את מדהימה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מתוסכלים כי אתם לא מצליחים ליצור - - -

קארין אלהרר: אני מתוסכלת?

קארין אלהרר: אני הקמתי מפלגה עם אפס מנדטים?

אורלי לוי אבקסיס: - - - במקום לשתף פעולה אתם מנסים להיות עוקצניים.

אורלי לוי אבקסיס: את לא מכבדת - - -

קארין אלהרר: עוקצניים?

קארין אלהרר: לא שיתפת פעולה.

קארין אלהרר: מה עשית עד היום עם המשרד המיותר שלך חוץ מלגזול כספים מאזרחים?

אורלי לוי אבקסיס: - - - אבל יותר מכל - -

קארין אלהרר: טוב, בסדר.

קארין אלהרר: .

אורלי לוי אבקסיס: - - את לא הגנת על הילדים האלו - -

קארין אלהרר: לא, את.

קארין אלהרר: הגנת עליהם בזה שלקחת כסף למשרד הכי מיותר בהיסטוריה.

קארין אלהרר: תמשיכי, תמשיכי.

אורלי לוי אבקסיס: - - - איך שיפרתם את מצבם?

אורלי לוי אבקסיס: יתרה מכך, לא הגנת עליהם - - -

קארין אלהרר: המשרד המיותר בהיסטוריה מייצר פתרונות.

יוסף ג'בארין: קארין.

יוסף ג'בארין: ..

יוסף ג'בארין: < דובר_המשך >> השרה לחיזוק וקידום קהילתי אורלי לוי אבקסיס: << דובר_המשך >> - - אנחנו יודעים לשתף פעולה, אנחנו נשתף פעולה ו - - - ואת אישה קטנונית - - - אנחנו מנסים להיות אופרטיביים ולהביא פתרונות.

אוסאמה סעדי: חלאס, תנתק.

אוסאמה סעדי: מה, אנחנו עכשיו בפוליטיקה?

אוסאמה סעדי: מדובר בהזנת ילדים, כבוד השרה.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים חשובים יותר מהפוליטיקה.

יוסף ג'בארין: הנושא הזה מאוד כואב לכולם ואני רוצה לחפש כל פתרון אבל אני חייב לומר שאין ספק שאנחנו חשים תסכול כי זה כבר יותר משמונה חודשים שאנחנו במשבר הזה - -

קארין אלהרר: חצי שנה הממשלה קיימת.

יוסף ג'בארין: הגענו לסגר שני והייתה לנו ציפייה שלפחות המשרדים שהיו בסגר הראשון, שזה משרד החינוך ומשרד הרווחה וכמובן משרד הפנים – הייתה לנו ציפייה שנגיע לנובמבר עם פתרונות ועם מערך קהילתי שיגיע לכל אותם תלמידים - -

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שלא הייתי בסגר הראשון – אני לא יכולה לתת תשובות על הסגר הראשון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מציעים עכשיו צעדים אופרטיביים.

אורלי לוי אבקסיס: לבוא ולהיות ציניים – כל אחד יכול.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסים לראות איך אנחנו - -

קארין אלהרר: לא ציני, ריאלי.

אורלי לוי אבקסיס: - - ולבוא ולהגיד – זה לא יפה, לא נאה.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת מה?

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לא מכבד אותך ואת שיתופים הפעולה בנושאים חברתיים.

קארין אלהרר: צודקת, השרה.

קארין אלהרר: אני מתנצלת השרה, לא התכוונתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני קטונתי כחברת כנסת כנגד קואליציה שלא הייתה מספיק – אני שילמתי מחירים ומי כמוך יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: ומעבר לדבר הזה, בואו נראה איך אנחנו משתפים פעולה למען הילדים האלה.

קארין אלהרר: עברו שמונה שנים.

קארין אלהרר: תתקדמי.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אינטרס משותף לטפל בעניין.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: חגי רזניק ביקש להוסיף דברים?

חגי רזניק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חגי רזניק: קודם כל, אני רוצה להגיד כנגזרת שכמנכ"ל שהיה גם במשרד אחר וגם כמנכ"ל ברשות מקומית, אני לא מצליח להבין שכל ביצוע של כל פעולה היא נגזרת של סמכות ושל תקצוב.

חגי רזניק: צריך להבין שפה השרה הנחתה אותנו לייצר איזו שהיא היערכות ולנסות - - - אבל אני חושב שזו דוגמה למופת ולרצון שלנו לסייע במאמץ כל-כך כל-כך חשוב, ובאמת אני מנוע מלהתייחס להקשרים שהם פוליטיים אבל אני חושב שברגע שהיא הנחתה גם אותי וגם את ייתר הצוות להיות פה בתך האירוע הזה, אז אני חושב שכדאי שנתכנס לטובת הילדים.

חגי רזניק: יותר מזה, אני רוצה לומר וזה גם חלק מהחיבור שיש לי עם השרה אורלי לוי אבקסיס – אני רוצה לדבר על ביטחון תזונתי אבל אני רוצה לדבר גם על הפרקטיקה - -

יוסף ג'בארין: כן, ואם תוכל להתייחס ממש כי אתה אמון על ביצוע ההנחיות של השרה – מה קורה בימים האלה כדי לקדם?

חגי רזניק: אני רוצה להגיד מילה לפני שכל אחד מטיף או אומר דברים כאלה ואחרים: אני בעצמי ילד בסיכון שסבל מחוסר ביטחון תזונתי.

חגי רזניק: אני יצאתי בצו בית משפט מהבית של ההורים שלי וזה היה בגלל שיועצת בית ספר הבינה שאת הקשר והאינטראקציה אתי היא יוצרת דרך מזון ודרך אוכל וכיבוד ואחרי זה אירוח – היא הבינה והצליחה לדובב אותי ודרך הדבר הזה יצאתי אבל זה לא העניין.

חגי רזניק: החיבור הערכי שיש לי עם השרה הוא סביב המקומות האלה ואני חושב שלא סתם היא הורתה לי ולצוות שלנו להיות פה אז אני מבקש שנתייחס בפרקטיקה.

חגי רזניק: עכשיו, לגלישה לעולם התוכן הפרקטי – אז קודם כל, כמו שתיארה השרה, אנחנו באמצעות הרשות לביטחון קהילתי נמצאים בפריסה של כוח אדם ברשויות אבל מעבר לזה, אנחנו כשירים לבצע התקשרויות נספות, אם זה מערך מכרזים, אם זה מערך של התקשרויות במיקור חוץ ואם זה דברים אחרים.

חגי רזניק: בתקופה מאוד-מאוד קצרה התארגנו לעבוד דרך כוח האדם הקיים וגם לייצר התקשרויות שהן התקשרויות - -

קארין אלהרר: אבל השרה אמרה שיש כוח אדם.

חגי רזניק: קודם כל, יש כוח אדם בכל 255 הרשויות - -

קארין אלהרר: אז למה צריך עוד?

חגי רזניק: אז אני מסביר לך גברתי, חברת הכנסת אלהרר, בסופו של דבר, כמי שיושב הרבה פעמים בצד המבצע – בסוף, על מנת לבצע צריך להבין שאנחנו צריכים גם כוח אדם מתאים, גם סמכות מתאימה וגם מעבר של כסף.

חגי רזניק: אני לא מנכ"ל משרד החינוך וגם לא מנכ"ל משרד הרווחה ואני לא אומר איזו עבודה נעשתה, טובה או לא טובה – אני רק אומר לך מה אנחנו יכולים לבצע - -

קארין אלהרר: כי יש אנשים במשרדים, למה צריך עוד אנשים?

יוסף ג'בארין: תכף נפנה אליהם.

קארין אלהרר: זה כאילו עוד בירוקרטיה.

חגי רזניק: - - אנחנו יכולים לבצע חלק גדול מתוך המאמץ הזה גם בהובלה, גם בפיזור וגם באיתור, מכיוון שאותם שחקנים בתוך הרשויות המקומיות, כפי שתיארה השרה, הם שחקן מתכלל שעובד בתוך מטה הרשות המקומית.

חגי רזניק: לא יכול להיות פה לחיצת כפתור שפתאום כסף עובר ממשרד החינוך או ממשרד הרווחה ואנשים שלנו מחלקים.

חגי רזניק: נדרשת פה אופרציה, נדרש פה מנגנון בהנחיית השרה, ומתוך המוטיבציה שלה לסייע לתוך המאמץ הזה יצרנו קשר עם היושב-ראש.

חגי רזניק: אני מציע ישיבת עבודה אופרטיבית שבמסגרת שלה אנחנו נבין גם את שיתופי הפעולה של המשרדים האחרים – אנחנו לא שחקן יחיד פה במגרש מחד, והדבר הזה הוא הכרחי שיהיה שיתוף פעולה בין-משרדי, שילוב בעבודת משרדי הממשלה היא קריטית.

חגי רזניק: ומצד שני, שהמשאב הזה יגיע בסופו של דבר לילדים.

חגי רזניק: בסופו של דבר, עיקר העניין הוא לראות איך מממשים את המשאב הן במציאות של קורונה ובטוח שאותם חסרים, שגם אליהם התייחסה השרה, שלא נמצאים בקורונה.

חגי רזניק: מעבר לזה, צריך להתייחס פה לעוד אלמנט – יש פה אלמנט של המגזר השלישי, שחלקו נמצא פה – גם הם חלק בפתרון.

חגי רזניק: ראינו את העבודה המפורטת של המאה ה-21, ראינו ארגוני סיוע נוספים שמציפים את הפער אבל חוץ מהצפה של הפער אני חושב שיש פה הרבה מאוד ידע גם לייצר את הפתרון.

חגי רזניק: בסופו של דבר, אם אני אתכנס לפרקטיקה, אני חושב שאנחנו צריכים לקיים ישיבת עבודה בהקדם האפשרי, גם של נציגי משרדי הממשלה, גם השרה ברמה שלה כבר הניעה ומייצרת פנייה לעמיתים שלה בממשלה אבל גם אנחנו, ברמת דרג מקצועי, על-מנת להציע את המענה הזה ומעבר לזה, אני חושב שצריך לייצר פה גם שולחן מקביל בלו"ז קצר לתוך האופרציה הזאת של מגזר שלישי.

חגי רזניק: צריך להבין שבסופו של דבר האירוע הזה הוא אירוע מורכב.

חגי רזניק: צריך לדעת שמה שיוצא לנו מהפה – אנחנו גם יודעים ליישם אותו.

חגי רזניק: בסופו של דבר יש פה היבטים של סניטציה, יש פה היבטים של כשרות בחלק מהמקומות, וכמובן שאנחנו מסוג האנשים, וזאת גם ההנחיה בדירקטיבה שהשרה נתנה לנו, של להגיד איך עושים את הדברים ולא איך לא עושים אותם אבל צריך להבין שדברים לא נעשים בצעקות ולא בלחיצת כפתור אלא בעבודת מטה יסודית ומהירה - -

קארין אלהרר: חד-משמעית.

חגי רזניק: - - יש לנו את הנכונות, כאחד השחקנים, להיות גורם משמעותי כי אנחנו לא גורם יחיד, וצריך להבין שצריכים את ההסכמה ואת שיתוף הפעולה הרב-ממשלתי ואנחנו לא מתנערים מהאחריות לנסות להשיג אותו גם - -

יוסף ג'בארין: שאלה לחברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: חגי, רק כדי להבין איפה אנחנו עומדים עניינית כרגע – אתם כבר עשיתם פנייה לשרים?

קארין אלהרר: אתם כבר יצאתם למכרזים?

קארין אלהרר: מה עשיתם עד עכשיו?

קארין אלהרר: באתם להציג לוועדה - -

חגי רזניק: קודם כל, נכון להיום הייתה הידברות בין יו"ר הוועדה והשרה, ואני חושב שזה דבר יפה עם כל הפוליטיקה ועם כל העוקצנות וכל הדעות האישיות – בסוף השרה והמנכ"ל של המשרד - -

קארין אלהרר: חגי, אתה מנכ"ל, אל תיכנס לפוליטיקה.

חגי רזניק: - - - אבל אם את רוצה לשאול אותי על תכניות של - -

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת מה עשיתם עד היום?

קארין אלהרר: לא, אני רוצה לעניין הזה.

חגי רזניק: - - אם את רוצה שאני אספר לך - -

קארין אלהרר: קודם כל, תוריד את הטון ואל תצעק עלי.

חגי רזניק: בסדר גמור, הכל בסדר אבל אני אומר - - - צריכים להיכנס לתוך המאמץ מתחת לאלונקה - -

קארין אלהרר: חגי, למה אתה מתגונן?

קארין אלהרר: אני שואלת שאלה פשוטה - -

חגי רזניק: אני מכבד אותך מאוד שאת נבחרת ציבור וזו לא פעם ראשונה שאני מכבד אותך - -

קארין אלהרר: אני גם מכבדת אותך מאוד.

חגי רזניק: - - גם כמנכ"ל אבל אני לא מקבל את הטון הזה - - -

יוסף ג'בארין: חגי, הייתה שאלה, אם תוכל להתמקד לגביה?

חגי רזניק: לשאלה שלה אני עונה לה בצורה מאוד ברורה – אתה נדברת עם השרה לפני שבוע.

חגי רזניק: אני, יחד עם השרה, הקמנו ישיבת עבודה רב-משרדית יחד עם הגורמים האחרים.

חגי רזניק: אני לא יודע תוך שבוע לחלק 400,000 שקל שזה 400,000 מנות, שזה לא תחום האחריות - -

קארין אלהרר: זה לא מה שביקשתי, רק רציתי לדעת מה נעשה.

חגי רזניק: - - המשרדית הבסיסית.

חגי רזניק: אנחנו מציעים את זה גם באמצעות הפריסה שלנו בתוך כוח האדם, גם ביכולת שלנו במערכת - - - ואנחנו בהחלט מוכנים לעבוד בזה יום-יום, שעה-שעה – אגב, כמו שיצרנו פתרונות בתקופה מאוד קצרה בעניינים שהם בטח מתחום האחריות של היחידות שכפופות לנו אבל גם בתחומי אחריות שהן לא כפופות לנו, ויש פה גם את ארגוני החברה האזרחית שמכירים את העבודה שלנו גם בתקופה הקצרה וגם בעבודת - -

קארין אלהרר: חגי, שנייה.

קארין אלהרר: חגי, אני לא באה בטענות.

חגי רזניק: - - - אני לא מצליח להבין - - - כולל את, חברת הכנסת, שמכירה את העבודה שלנו.

קארין אלהרר: למה אתה מתגונן?

קארין אלהרר: אני לא באה בטענות.

חגי רזניק: אני מתגונן כי...

קארין אלהרר: חגי, תקשיב רגע – אני רק שאלתי שאלה באמת תמימה ועניינית: מה נעשה בשישה חודשים האחרונים לעניין הארוחות החמות תחת משרדכם?

קארין אלהרר: זה בסדר להגיד עוד לא עשינו, הכל טוב.

קריאות: - - -

חגי רזניק: אז אני עניתי בצורה ברורה – לא נדרשנו - -

אוסאמה סעדי: מה הוא קשור למשרד הזה?

יוסף ג'בארין: חגי, התשובה שלך חשובה לו כי עכשיו נפנה גם למשרד החינוך, גם למשרד הרווחה וגם למשרד הפנים, ולכן רצינו למקד את הדברים בכיוון של להתקדם ולא רק להעלות את הסוגיות, אז אם אפשר התייחסות קצרה כדי שנוכל להתקדם.

חגי רזניק: מצוין.

חגי רזניק: אז אני עונה בצורה מאוד ברורה ואני מכבד את חברת הכנסת ואת נבחרי הציבור.

חגי רזניק: אני באמת פקיד ממונה ואני אשתדל לענות עניינית: אז פעם אחת – לא בתחום הסמכות המיידית, מה שנקרא, לטפל בהזנה ולכן לא נדרשנו לנושא עד היום.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

חגי רזניק: - - כחלק מההידברות בינם לבין אוסאמה, אנחנו מוכנים לתת גם את כוח האדם הפרוס שלנו, גם את האופרציה, גם את הידע מתוך תשוקה אמתית לסייע בתוך הדבר הזה ומעבר לזה, אנחנו משרד לחיזוק לילדים.

חגי רזניק: הכוח של הקהילה לסייע באירועים כאלה של הסעדה, של מצוקה, הוא כוח עצום.

חגי רזניק: על הבסיס הזה אנחנו מציעים להיות שחקן מרכזי בתוך שולחן רחב.

חגי רזניק: זה הכל.

חגי רזניק: אגב, אני הצעתי לך, אדוני היושב-ראש, להגיע לוועדה הזאת, כשאנחנו מביאים תכנית אופרטיבית מפורטת.

חגי רזניק: היום אנחנו מציגים כיווני פעולה וזה בסדר גמור שביקשת כבר לשמוע את הרצון בשלב הראשוני וכולי, וכמובן שכיבדנו את זה, השרה כיבדה את זה וגם אני ביצעתי את ההנחיה של השרה על-מנת למצוא את המענים ואת הסעדים ואת התרופות לתת לזה מענה אבל זה לא...

קארין אלהרר: הכל בסדר.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: חגי, הכיוון שלנו הוא בעוד חודש לקיים עוד דיון המשך.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהמצב הבריאותי עד אז ישתפר.

יוסף ג'בארין: רצינו גם שתהיה שותף לדיון הזה כדי להקשיב אתנו לשיח עם המשרדים האחרים, וכך זה יהיה חלק מהמאמצים שלנו לקדם את הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אז בהחלט חשוב לנו שגם אתה וגם השרה תהיו שותפים לדיון מתוך תקווה לחפש ביחד פתרונות לנושא.

יוסף ג'בארין: תודה חגי, אתה ממשיך אתנו ואפשר גם להתייחס בהמשך.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שאני שמח היום שגם נשמע בדיון את שחקן הכדורגל עידן ורד.

יוסף ג'בארין: עידן הוא קפטן בית"ר ירושלים, ואני אומר שאני שמח אז אני אומר כגילוי נאות שאמנם אני בעצמי אוהד הפועל אום אל-פאחם בליגה הלאומית ואולי של בני סכנין בליגת העל אבל באמת חשובה לנו היוזמה של עידן, שלקח השראה מכוכב הכדורגל של מנצ'סטר-יונייטד, מרקוס רשפורד, והוא נרתם בחודש האחרון למאבק לקידום מפעל ההזנה של משרד החינוך ולמען זכותם של התלמידים בביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: אני מצאתי לנכון גם להגיד כמה מילים על מרקוס רשפורד ועל היוזמה שלו כי באמת זה מודל ראוי להערכה מבחינת האחריות החברתית – רשפורד גדל בבית עני במנצ'סטר ולמה בבית ספר עני ביותר, שכמות הילדים שם שזקוקים לארוחות בבית הספר הייתה כפולה מהממוצע הארצי ביישוב שלו.

יוסף ג'בארין: כמובן שלימים הוא גדל להיות הכוכב הבלתי מערוער אולי של מועדן מנצ'סטר-יונייטד, ובימי הקורונה רשפורד חשב איך הוא יוכל לסייע לאנשים שגדלים בתנאים קשים שבהם הוא בעצמו גדל.

יוסף ג'בארין: הוא פנה לחברי פרלמנט, תרם כסף בעצמו, הפעיל לחץ על ראש ממשלת בריטניה, בוריס גו'נסון, שבסוף אכן נכנע לפניות הללו וגם הפרלמנט הבריטי שינה את החוק ככה שהוחזרה קרן התמיכה ביותר ממיליון ילדים עניים ברחבי בריטניה.

קארין אלהרר: בקרוב אצלנו.

יוסף ג'בארין: זהו.

יוסף ג'בארין: אני אומר שזה לא צריך להיות מפתיע ולא צריך להיות חריג.

יוסף ג'בארין: אני גם מאמין שלספורט יש תפקיד חשוב בתיקון החברתי בעידוד ערכים של דאגה לחלש, סולידריות חברתית ולכן יוזמות כאלה ראויות להערכה, ובקרוב אצלנו לכל הספורטאים בכל הענפים.

יוסף ג'בארין: אז אולי נשמע את עידן ורד.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

 << דובר >> עידן ורד: בקצרה – זה נושא מאוד כואב ואני אומר את זה גם בתור אבא.

 << דובר >> עידן ורד: יש כיום קרוב ל-400,000 ילדים שלא זוכים לאוכל, שעל פי החוק מגיע להם.

 << דובר >> עידן ורד: מפרוץ הקורונה, מחודש מרץ ועד היום - אנחנו בחודש נובמבר, שמונה חודשים – 400,000 ילדים לא זוכים לאוכל בגלל עניין בירוקרטי ולא כלכלי.

 << דובר >> עידן ורד: אני חוזר – בירוקרטי ולא כלכלי.

 << דובר >> עידן ורד: זה מקומם וזה מכעיס.

 << דובר >> עידן ורד: בסגר הראשון לא שמנו לב לזה.

 << דובר >> עידן ורד: בסגר השני גם לא.

 << דובר >> עידן ורד: אנחנו לקראת סגר שלישי ומי יודע מתי הקורונה תסתיים, ולאותם ילדים אין מה לאכול.

 << דובר >> עידן ורד: אני שומע שיח רב על זה שיש בעיות לכל מיני תלמידים דרך הזום בלימודים – יש כאלה שלא יכולים ללמוד כי הם רעבים.

 << דובר >> עידן ורד: ילד רעב לא יכול ללמוד.

 << דובר >> עידן ורד: אני כבר פועל חודשיים, שלושה עם כל מיני אנשים טובים, ביניהם חברת הכנסת קארין אלהרר.

 << דובר >> עידן ורד: אנחנו פועלים והוצאנו מכתב למשרד החינוך ולרווחה והם לא ממש הקשיבו לנו.

 << דובר >> עידן ורד: בימים האחרונים קיבלנו מהם איזה שהוא משוב ביזיוני על-כך שהם עושים סקר, מה שאומר ששמונה חודשים יש חצי-מיליון ילדים רעבים ואף אחד לא יודע על זה, אף אחד לא אומר מילה.

 << דובר >> עידן ורד: אני, בתור תושב במדינה שלנו, בישראל, הסטארט-אפ ניישן, הכלכלה, מלחמות, מה לא?

 << דובר >> עידן ורד: לא יכולים למצוא איזו שהיא דרך או נוסחה למשהו בירוקרטי כדי שלכל אותם ילדים יהיה מה לאכול?

 << דובר >> עידן ורד: אז אני חוזר ואומר שאנחנו פועלים ועושים הכל בכל הרשתות, בכל הפלטפורמות.

 << דובר >> עידן ורד: אני מקווה מאוד שזה לא ייפול בין הכיסאות וזה יגיע למי שזה צריך להגיע, ואני מאוד מקווה שלאותם ילדים יהיה מה לאכול.

 << דובר >> עידן ורד: תודה רבה לכם.

יוסף ג'בארין: תודה, עידן.

יוסף ג'בארין: זו באמת יוזמה ראויה להערכה ותאמינו לי, לא משנה באיזו קבוצה אנחנו תומכים.

יוסף ג'בארין: בסופו של דבר, הניצחון של הספורט, הניצחון האמתי הוא כאשר הספורט תורם לתיקון החברתי.

יוסף ג'בארין: אז תודה על המעורבות החשובה הזאת.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, חברתי קארין, אני באמת מברך אותך על ההתמדה בהצגת והעלאת הנושאים החשובים.

אוסאמה סעדי: אנחנו היינו לפני חודש, חודש וחצי – זה דיון המשך – והעלינו את הנושא הזה ואני לא רוצה לקחת את זה לפן הפוליטי אבל אי אפשר בלי זה, כאשר אנחנו רואים משרד – אני לא יודע מה שמו של המשרד, עם כל הכבוד – מה זה קשור העניין הזה של מפעל הזה של ילדים בבתי ספר?

אוסאמה סעדי: זה היה קשור עם משרד החינוך - -

יוסף ג'בארין: זה קשור למשרד החינוך, והם הדוברים הבאים.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אז ברגע שיש יותר מדי טבחים – אנחנו יודעים שהאוכל מתקלקל.

אוסאמה סעדי: לכן, אני אומר: משרד הרווחה, משרד החינוך, המשרד לקידום קהילתי וכל הדברים האלה, ובינתיים המצב הוא שבמשך כמה חודשים העניין הזה לא מתקדם ולא מיושם, במיוחד שיש תקציב.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו יודעים שהרבה פעמים אומרים לנו שאין מקור תקציבי, אין תקציב, לא תקציב שנת 2020, לא תקציב שנת 2021 אבל פה מדובר בתקציב קיים.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני שואל ותוהה וזועק את זעקתם של אותם מאותם-אלפי ילדים שלא מקבלים את הנה החמה מכל מיני סיבות בירוקרטיות.

אוסאמה סעדי: זה מביש לדבר על זה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, ולכן אני מבקש ממך, ואני סומך עליך כבוד היושב-ראש, שאתה תדע לשים את הדברים בפני משרדי הממשלה.

אוסאמה סעדי: באשר ליוזמות של הכדרוגלנים – אני, כחובב כדורגל, כחובב של מנצ'סטר ושל רשפורד – מגיע לו כל הכבוד, עם כל הביקורת שיש לנו כלפי בית"ר וכלפי הגזענות הידועה לשמצה של האוהדים הידועים לשמצה "לה-פמילייה" אבל כאשר יש יוזמה מבורכת, גם אם זה שחקן של בית"ר ירושלים - -

קארין אלהרר: הוא מקסים.

אוסאמה סעדי: - - עידן ורד, אנחנו אומרים לו שאפו, כל הכבוד והלוואי וכל השחקנים יירתמו למפעל הזה.

קארין אלהרר: אמן ואמן.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

יוסף ג'בארין: כמובן שהפנייה שלנו היא למשרד החינוך, בתור המשרד שזה באחריותו הישירה, הנושא של מפעל ההזנה בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש שבשבוע האחרון ציינו את יום זכויות האדם בכנסת, ובדיון שהיה לנו במליאה, השרה לחיזוק קהילתי הציעה את סיוע המשרד גם בנושא הזה ומכאן גם חשיבות התיאומים האלה בין כלל המשרדים שיכולים בהחלט לסייע.

יוסף ג'בארין: נציג משרד החינוך, מי ידבר מטעם המשרד?

חיים הלפרין: שלום לכולם.

יוסף ג'בארין: שלום חיים.

יוסף ג'בארין: היית אתנו בדיון הקודם ומאז חלפו מספר שבועות.

יוסף ג'בארין: אנחנו חוזרים לדיון הזה מפאת חשיבותו ומקווים לבשורות טובות.

חיים הלפרין: אני מודה שהצלחתי להתבלבל.

חיים הלפרין: בדיון הקודם, רח"ל הציגו שהם מציעים כגוף מתכלל מטעם משרד הביטחון וכל משרדי הממשלה.

חיים הלפרין: בדיון הזה מציע המשרד לחיזוק חברתי קהילתי, כשבעצם את הלקוח העיקרי קרי – מה קורה ברשויות המקומיות שפיקוד העורף מחובר אליהן ונותן מענה בהתאם לצרכים שהרשויות נזקקות להן – אף אחד לא שומע, אף אחד לא שואל.

חיים הלפרין: כלומר, יש פה דיון שהוא במהותו בעיני מאוד חשוב.

חיים הלפרין: אני עדכנתי אתכם בישיבה הקודמת שהממשלה החליטה שגם משרד הרווחה לא עוסק בחלוקת אוכל, גם משרד החינוך לא אלא הסמכות תעבור לפיקוד העורף, ופיקוד העורף דיווח שיש לו מכרזים ויש לו ארגזי מזון ויש לו תהליכי עבודה שהוא עושה מול הרשויות המקומיות, ובהתאם לזה הוא מספק את מה שהוא יודע לתת בממשק הזה.

קארין אלהרר: אז כל הילדים מקבלים?

חיים הלפרין: אני מדבר על מקומות שבהם – אני אומר שבמהות, תכנית ההזנה נותנת מענה בעיקר לבתי ספר בערים היותר חלשות.

חיים הלפרין: המדינה – קרי, הממשלה – בחרה שהתהליך שיעבוד אחרי הסגר הראשון שבו עשינו פרויקט מדהים יחד עם משרד הרווחה והרשויות המקומיות בחלוקת מזון גם לקשישים וגם לנוער בסיכון וגם לילדים זכאים – ואת זה סיפרתי לכם בדיון הקודם – אני לא יודע מה קרה בתהליך הבדיקה בדיון הזה.

חיים הלפרין: אנחנו באותו מקום ורק עושים עוד סיבוב - - - כי בעצם אולי כן קורה.

יוסף ג'בארין: לא, לא, זה לא עוד סיבוב ואני אחדד את הדברים.

יוסף ג'בארין: אגב, כל מי שהזכרת נמצא בדיון והוא יתייחס כפי שאתה תתייחס.

יוסף ג'בארין: השאלות שלנו מאוד ברורות, חיים - -

חיים הלפרין: רק שנייה, עוד הערה אחת - -

יוסף ג'בארין: חיים, אתה תעיר אחר-כך רק תשמע אותי - -

חיים הלפרין: אני רוצה להגיד עוד משהו - -

קארין אלהרר: תן לו לדבר.

קארין אלהרר: לא, אבל היושב-ראש מדבר.

חיים הלפרין: אני מבקש להגיד שהילדים חוזרים ללימודים – אני מבקש להגיד שכיתות ה'-ו' חוזרות ללימודים באותם מוסדות - -

קארין אלהרר: ומה יהיה בסגר השלישי?

חיים הלפרין: - - וההזנה חוזרת באופן אוטומטי לכל אותם ילדים.

יוסף ג'בארין: קודם כל, התפקיד שלנו זה גם להסתכל קדימה.

יוסף ג'בארין: חלפו שמונה חודשים, היינו בסגר שני, השאלות שלנו מאוד ברורות: אתה אחראי על מפעל ההזנה במשרד החינוך.

יוסף ג'בארין: המפעל הזה, במסגרתו יש כ-400,000 ילדים זכאים למנה חמה.

יוסף ג'בארין: היה הסגר הראשון והבנו לפי הנתונים שהיו לנו קודם - -

קארין אלהרר: שהוא נתן.

קארין אלהרר: ..

יוסף ג'בארין: - - שאין לכם נתונים.

יוסף ג'בארין: ההערכה הייתה שזה פחות מ-20,000.

יוסף ג'בארין: היום אני שואל אותך, אנחנו באמצע סגר שני, הילדים תכף חוזרים ואגב לא כולם – בערים האדומות, אני בא מאום אל-פאחם, הם לא יחזרו, הם יישארו בבית וכך בהרבה מקומות.

יוסף ג'בארין: האם יש לך כיום – אנחנו ביקשנו סנכרון של מידע בין משרד החינוך משרד הרווחה והשלטון המקומי.

יוסף ג'בארין: אנחנו רצינו לדעת – מתוך אותם 400,000 זכאים, מה קורה אתם?

יוסף ג'בארין: האם אתה, בתור נציג משרד החינוך, האם אתה יודע שהילדים האלה שהיו באחריות משרד החינוך ועדין באחריות משרד החינוך – מה קורה אתם בתקופת הסגר?

יוסף ג'בארין: האם הם קיבלו?

יוסף ג'בארין: שאלה שאמורה להיות לא מורכבת.

יוסף ג'בארין: האם מישהו יודע - -

קארין אלהרר: פעם שעברה אמרו 90,000.

יוסף ג'בארין: - - זה הנתונים שאני מבקש לדעת – האם מישהו יודע האם לילדים האלה הגיעה מנה חמה או לא, או שפשוט חיכיתם שהם יחזרו ואז עוד פעם לחדש כי הדרישה שלנו הייתה להבטיח מערך לוגיסטי כי התקציבים קיימים כדי להגיע לאותם ילדים ששוב, חלקם עדין בבתים.

יוסף ג'בארין: חיים?

קארין אלהרר: הוא לא אהב את השאלה אולי?

יוסף ג'בארין: בינתיים יש קושי לתקשר.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהשאלה לא הייתה קשה מדי ואז.

יוסף ג'בארין: .. ננסה לחזור לחיים.

יוסף ג'בארין: משרד העבודה והרווחה, בני צדוק, יועץ המנכ"ל, בבקשה.

בנימין צדוק: אהלן.

יוסף ג'בארין: אתה אתנו מהתחלה אז תודה רבה.

יוסף ג'בארין: דיון קשה.

יוסף ג'בארין: ..

בנימין צדוק: אכן דיון קשה, אדוני היושב-ראש, אבל אני רוצה להגיד שאנחנו לא פועלים בריק.

בנימין צדוק: זאת אומרת אנחנו, כמשרד הרווחה, אני מבין שהנושא של הדיון פה הוא הילדים אבל אני חושב שמשרד הרווחה מסתכל על המכלול, מסתכל על התא המשפחתי כולו והילדים בתוכו, ואני חושב שבסך הכל, מתחילת הסגר, מתחילת משבר הקורונה, נעשה המון בתחום ההזנה, בתחום הביטחון התזונתי.

בנימין צדוק: רק לסבר את האוזן – קרוב לחצי מיליארד שקל הוקצה ב-2020 - -

קארין אלהרר: בן, דבר אתנו במספרי ילדים, לא בכספים.

בנימין צדוק: תראי, סדר גודל של 35,000 ילדים ונוער בסיכון – אני אומר במנותק ממה שאנחנו עושים באופן כללי למשפחות.

בנימין צדוק: זאת אומרת, מענה ייחודי לילדים ונוער בסיכון הוא 35,000, זה המספר.

קארין אלהרר: וזה מסונכרן עם החינוך?

יוסף ג'בארין: סליחה, אלה במסגרת המוסדות או המסגרות של נוער בסיכון או שזה...

בנימין צדוק: זה שילוב של השניים – זה שילוב של הילדים שלא מקבלים מענה במסגרת ההזנה אבל הם ילדי רווחה פלוס ילדים חסרי עורף משפחתי, שלא בהכרח היו במוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: 35,000.

בנימין צדוק: אני רק מחדד שבאותם בתים לא רצינו ליצור מצב שיש ילד שמקבל ושאר המשפחה לא, ודאגנו שכל התא המשפחתי יקבל את המענים לגבי אותם 35,000 ילדים.

קארין אלהרר: אבל זה לא בהכרח הילדים של החינוך.

יוסף ג'בארין: אז בן, שאלה שרציתי שגם חיים יתייחס אליה כי לא הייתה התייחסות מפורשת בדיון הקודם ואני מעלה אותה בפניך, שנבין מה הפרספקטיבה של המשרד – הרי אותם ילדים, זכאי חוק מנה יומית חמה – הרי הם מוכרים, הם ידועים עם השמות ועם מוסדות החינוך שלהם.

בנימין צדוק: נכון.

יוסף ג'בארין: השאלה האם הייתה פעולה של סנכרון בין משרד החינוך, מחלקות הרווחה ומשרד העבודה והרווחה כי שוב, אותם ילדים – אנחנו מכירים אותם, המערכת מכירה אותם.

יוסף ג'בארין: האם הייתה עבודה משותפת כי יכול להיות שה-35,000 שאתה מתייחס אליהם, יכול להיות שזאת עוד תוספת לאותם 400,000, יכול להיות שהם בתוכם.

יוסף ג'בארין: האם הייתה פעולה של תיאום?

בנימין צדוק: קודם כל, הם חד-משמעית בתוכם.

בנימין צדוק: דבר שני, אני חושב ששיתוף הפעולה עם חיים הלפרין ממשרד החינוך היה מופלא, לפחות בתחילת הדרך של משבר הקורונה.

בנימין צדוק: אני 12 שנים כמעט במערכת, אני חושב שזה אחד משיתופי הפעולה היותר יוצאי דופן שיצא לי לראות.

בנימין צדוק: אני חושב שמדיניות הממשלה עברה למתכונת אחרת ואני אנסה להסביר: אני חושב שבאיזה שהוא מקום כוח האש של הרשויות המקומיות ושל המתנדבים, שהם מי שביצע בשטח את החלוקה – כוח האש הזה התדלדל.

בנימין צדוק: לאט לאט הבנו שמאוד קשה לשלטון המקומי לשאת בעצמם בנטל.

בנימין צדוק: כן הייתה פה עבודה מאוד יפה של פיקוד העורף שסייע במטלה הזאת אבל מהר מאוד הבנו שצריך לעבור למתכונת אחרת.

בנימין צדוק: ואז עברנו לסלים גמישים לרשויות המקומיות, ולצורך העניין העמדנו - - - לרשויות המקומיות או יותר נכון ל - - - ושירותים חברתיים ברשויות המקומיות - - - כי יש להם תקציבים שהם יכולים לספק בתקציבים האלה סלי מזון - -

בנימין צדוק: למיטב ידיעתי רק 18,000 מתוכם.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: מה הפער?

בנימין צדוק: היתר זה ילדי פנימיות שלנו, זה ילדים חסרי - - - שנמצאים במסגרות שהן לא מסגרות החינוך הפורמליות.

קארין אלהרר: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: אבל פנימיות זה חלק מהעניין, הם בבתי ספר.

בנימין צדוק: אני אומר שלקחנו ילדים צעירים, נוער בסיכון – בסך הכל 35,000 קיבלו, שמתוכם רק 18,000 נספרו בתוך - -

קארין אלהרר: בתוך ה-90,000.

קארין אלהרר: אוקי.

יוסף ג'בארין: אולי נחדד את זה – אותם 35,000 במסגרת ה - - - - – מה החלוקה?

יוסף ג'בארין: 18,000...

בנימין צדוק: 18,000 ילדים נספרים בתוך מפעל ההזנה של משרד החינוך והיתרה זה ילדים שתחתינו, אם במסגרות שהן א-פורמליות אבל לא ילדים שקיבלו עד כה במערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: ומה אתה יודע על יותר מ-95% שנותרו, שהיו זכאים לארוחה במסגרת מפעל ההזנה של משרד החינוך – מה קורה אתם?

בנימין צדוק: אז שוב, אני רוצה להגיד שאנחנו סיפקנו מתחילת משבר הקורונה ועד ליום זה מעל שישה מיליון מנות.

בנימין צדוק: זה מנות שאולי לא נספרות בתוך מפעל ההזנה של משרד החינוך אבל הן חד-משמעית הולכות לאוכלוסיית רווחה.

בנימין צדוק: זה נתון שאני חושב שאי אפשר להתעלם ממנו.

בנימין צדוק: זה שאנחנו מספקים למשק בית סיוע כזה – זה חד-משמעית אומר שאותו ילד בסיכון מקבל מזון.

קארין אלהרר: בסדר, אבל זה לא האחריות שלהם.

בנימין צדוק: קארין, חילקנו מנות חמות.

יוסף ג'בארין: אין ספק, זו פעילות מאוד חשובה.

יוסף ג'בארין: הניסיון שלנו בדיון זה לעמוד על מצבם של אותם ילדים שהיו זכאים.

יוסף ג'בארין: אז מה שאתה אומר – שיכול להיות שיש ילדים שנכללו בפעילות הכוללת של אספקת מזון למשפחות אבל כנראה שאין נתונים ברורים או מדויקים או שאין נתונים שמוכרים לגבי - -

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: הוא אומר 18,000.

יוסף ג'בארין: הוא וגם אנחנו לא יודעים מה קורה עם השאר.

קארין אלהרר: כי זו לא אחריות שלו.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שיש כאלה שמקבלים במסגרת הכללית ויכול להיות שיש כאלה שאף אחד לא מגיע אליהם.

קארין אלהרר: הרי הרשימה של ה-420,000 נמצאת במשרד החינוך.

קארין אלהרר: הוא יודע להגיד על 18,000 מתוכם.

קארין אלהרר: לגבי היתר, מי שצריך לתת את הדעת זה משרד החינוך.

בנימין צדוק: אני יודע להצביע בוודאות על מעל 100,000 בתי אב שקיבלו מענה בתקופת הקורונה – מענה בהזנה, בביטחון תזונתי ממשרד הרווחה בשיתוף עם משרד החינוך, בשיתוף עם גורמי מגזר שלישי – בכל הפרויקטים והתכניות שעשינו עד היום מתחילת משבר הקורונה נגענו במעל 100,000 בתי אב.

יוסף ג'בארין: יפה.

יוסף ג'בארין: אבל השאלה שנרצה שחיים יענה עליה היא האם יש חפיפה כאן?

יוסף ג'בארין: כמה מתוכם הם באמת אותם ילדים או שמדובר כאן על משפחות חדשות, מה שמשאיר מאות-אלפי ילדים מחוץ למסגרת של מערך ההזנה.

יוסף ג'בארין: זו השאלה העיקרית לפחות בדיון הזה.

יוסף ג'בארין: חיים חזר?

קריאה: לא, יש לו בעיה בתקשורת.

יוסף ג'בארין: בני, תרצה להוסיף?

בנימין צדוק: לי היה חשוב להדגיש שאני מבין שהנושא של הדיון הוא ילדים אבל המשרד עשה, עושה וממשיך לעשות בתקופת משבר הקורונה, פתרונות ותכניות ופעילויות ושוב, עם דגש על תחום ההזנה ותחום הביטחון התזונתי – רק עכשיו אנחנו עובדים על פעימה שלישית עם הקרן לידידות, שאנחנו מספקים בה תקציב גמיש לרשויות שמשמש בדיוק לצרכים האלה, וזה מגיע לאותן משפחות שקיבלו את ההזנה תחת משרד החינוך.

בנימין צדוק: צריך להבין שיש פה חפיפה וזה לא בהכרח אוכלוסייה שנפלה בין הכיסאות, זו אוכלוסייה - -

יוסף ג'בארין: כן, אבל אנחנו לא רוצים הערכה, אנחנו רוצים את הנתונים הבדוקים כי אפשר היה להגיע לנתונים האלה.

יוסף ג'בארין: בני, בתשובת השר שקיבלנו בדיון הקודם הייתה התייחסות לתקציב של 700 מיליון שקל במשרד הפנים אולי, שאמור לסייע במאמצים של ביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: הנושא מוכר לכם?

בנימין צדוק: קודם כל, אני חושב ששווה להפנות את השאלה הזאת למשרד הפנים.

בנימין צדוק: אנחנו מכירים את הכוונה.

בנימין צדוק: אני יודע שהם כן כוללים בפעילות שלהם או בכוונות שלהם גם קריטריונים של אוכלוסיות רווחה.

בנימין צדוק: אני לצערי לא יודע להיכנס לפרטים, זה לא משהו שאני מלווה.

יוסף ג'בארין: אוקי.

יוסף ג'בארין: נפנה למשרד הפנים בשאלה אז תודה בני, אני מקווה שאתה נשאר אתנו.

בנימין צדוק: כמובן.

בנימין צדוק: תודה לכם.

קארין אלהרר: תודה, בן.

יוסף ג'בארין: אני תכף אפנה לנציגת משרד הביטחון יעל שמחאי אבל בינתיים מיכל מנקס ממרכז השלטון המקומי ביקשה להתייחס לדברים שעלו.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

מיכל מנקס: בוקר טוב.

מיכל מנקס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש על הדיון החשוב.

מיכל מנקס: אני רוצה קצת לדייק בפרטים: הרי נושא ההזנה והביטחון התזונתי על סדר היום גם של הוועדה וגם הולך ומתעצם לצערנו נוכח המצב אבל הדיון היום הוא ככל שאני מבינה, אמור להתקיים סביב חוק ארוחה יומית לתלמיד.

מיכל מנקס: וחוק ארוחה יומית לתלמיד – השר האמון על ביצועו הוא שר החינוך.

מיכל מנקס: יש את מפעל ההזנה שמפעיל משרד החינוך באמצעות זכיינים שיש לו, ולפחות לפי לשון החוק, שחזרתי ועיינתי בה – אמור המשרד בשיתוף הרשות המקומית וגם במימון חלקי של הדבר הזה, לחלק את הארוחה במוסד החינוכי.

מיכל מנקס: עכשיו, פה יש איזו שהיא בעייתיות כי על פניו, הארוחה לא נועדה לפי מה שאני מבינה מהחוק להשביע ילד רעב אלא היא נועדה להשביע ילד רעב כשהוא הולך לבית הספר, ויש פה איזו שהיא בעייתיות שאני חושבת שצריך לעשות תיקון חקיקה בעניין הזה או שהמשרדים יגדילו לעשות וימצאו פתרונות.

מיכל מנקס: אין הלימה, ככל שידוע לי, בין נתוני משרד החינוך, שנקבעים אגב לא על-פי ילדי רווחה, אין בכלל שיח עם הרווחה אלא על-פי מדד פיקוח בית-ספרי נקבע מי יהיה זכאי לארוחה, ולכן יש ילדים במוסד חינוך נתון שלא זקוקים בכלל לארוחה הזאת אבל מקבלים אותה, ויש ילדים במוסדות אחרים שהם רעבים וזקוקים לארוחה - -

יוסף ג'בארין: מיכל, לא ניכנס - -

מיכל מנקס: רגע, דקה – בהנחה שהנתונים כן - - -

יוסף ג'בארין: מיכל, לא ניכנס עכשיו לפרטי החוק וכדומה.

יוסף ג'בארין: אמנם לפי לשון החוק – אכן מדובר בילדים במוסדות החינוך ולכן אני יזמתי תיקון לחוק שיבטיח את הארוחה הזאת גם כשאין לימודים סדירים בתוך מוסדות החינוך אבל אנחנו מסכימים שמדובר בחוק חברתי-חינוכי חשוב ביותר.

יוסף ג'בארין: לא ניכנס עכשיו לדיון מי זכאי ומי לא – החוק קבע את הזכאות.

יוסף ג'בארין: לפי החוק, 40,000 ילדים נכללים בזכאות הזאת, ומה שחשוב לנו בדיון כיום הוא שאותה פגיעה באמת הביטחון התזונתי של אותם ילדים, שלמרות קיומו של התקציב הם לא קיבלו את אותה ארוחה למרות שזה דבר שהיה אפשרי.

מיכל מנקס: ברור.

מיכל מנקס: אני רוצה להשלים את הדברים.

יוסף ג'בארין: הילדים האלה ידועים ובשלטון המקומי הם גם אמורים להיות ידועים בשמות שלהם, במוסדות שלהם, בכתובת שלהם.

יוסף ג'בארין: השאלה האם השתפר המצב מאז הסגר הראשון?

מיכל מנקס: לא, הוא רק החריף ולכן אני לא סתם מחדדת את הבעייתיות שקיימת היום.

מיכל מנקס: הדבר הראשון שצריך לעשות, ובוא נאמר שאנחנו לא נעקוף את החוק אלא נתנהל למרות החוק – הדבר הראשון שחייבים לעשות זה באמת להתאים את הרשימות ושהרשות המקומית תקבל את רשימות התלמידים המוזנים, שתעשה את ההצלבה מול אגף הרווחה בתוך הרשות המקומית, הרי בטוח שיהיה כפל תלמידים שזכאים להזנה, ובהחלט נצטרך עזרה בחלוקה לבתים.

מיכל מנקס: אני רוצה להעלות פה בעיה אחרת – ילד שזכאי לארוחה במסגרת בית הספר לא חי לבדו, ויש להניח שחי במשפחה רעבה, ויש להניח שיש לו אחים שהם מעבר לגיל הזכאות.

מיכל מנקס: אז נאמר ונצליח להביא את הארוחה לפתח ביתו כי אין כרגע מערכת חינוך – האם זה נכון להביא מנה אחת למשפחה שאין לה ארוחה חמה לכל ילדיה, ובוודאי אני שמה בצד את ההורים.

מיכל מנקס: אז יש כאן בעיות שצריך לחשוב מה אנחנו עושים אתן ואיך אנחנו מאחדים שורות ויחד עם מפעל ההזנה של משרד החינוך מחברים גם את משרד העבודה והרווחה, שאמון על אותו ביטחון תזונתי.

מיכל מנקס: אנחנו לא יכולים להביא מנה אחת למשפחה רעבה.

מיכל מנקס: בכל מקרה, נעשה כל מה שצריך.

מיכל מנקס: אני שמחה לשמוע פה על שיתופי הפעולה בין כל המשרדים.

מיכל מנקס: ככל שתתגבש תכנית – אנחנו שם.

מיכל מנקס: אני מזכיר לכולם שמדובר בתושבים שלנו ואנחנו מכירים אותם ואנחנו רוצים לעזור ולדאוג להם.

יוסף ג'בארין: אבל האם הרשות המקומית באותם יישובים שנכללים בתכנית, במפעל ההזנה – האם הרשות המקומית יכולה להגיד איזה ילדים או אותם ילדים שהייתה מודעת לכך שמקבלים ארוחה חמה – לאיזה ילדים המפעל המשיך להגיע אליהם הביתה על-ידי גורמי הרווחה ולאיזה לא?

יוסף ג'בארין: זה נתון שהוא מאוד קריטי לדיון הזה.

מיכל מנקס: ככל שאני יודעת, מה שקרה מול הרווחה לא קשור במפעל ההזנה של משרד החינוך, ויש פה את הנציגים שיתקנו אותי.

מיכל מנקס: אנחנו מכירים את בתי הספר הזכאים לארוחה חמה, אנחנו יודעים ברמה שמית אפילו מי הם הזכאים.

מיכל מנקס: אני לא בטוחה שהייתה איזו שהיא הצלבה של הנתונים ואני לא יודעת כמה הגיעו המנות של אותו חוק לבתי התלמידים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה בהחלט חמור וזה מה שמדאיג אותנו.

מיכל מנקס: אתה צודק אבל צריך שמשרדי מהממשלה יבואו עם ההיצע הזה.

מיכל מנקס: לא אנחנו הזכיינים של המכרז ולא אנחנו בעלי התקציב ולא אנחנו מפעילים את החוק אבל אנחנו בהחלט נתקדם ככל - -

יוסף ג'בארין: לא, אבל אם רשויות הרווחה בתוך היישוב יכלו לקבל את הנתונים ממחלקת החינוך על אותם ילדים ביישוב שזכאים לחוק וקיבלו עד לסגר הראשון – לבחון האם הארוחה הזאת מגיעה אליהם בין אם על-ידי משרד החינוך ובין אם על-ידי גורמי רווחה אבל לפחות להיות מודעים שהם ממשיכים לקבל גם בתקופת הסגר.

מיכל מנקס: זה קיים.

מיכל מנקס: זה קיים בכל רשות ורשות וידוע.

יוסף ג'בארין: אבל אין לך את הנתונים.

יוסף ג'בארין: הבעיה שאין מישהו שיכול להרגיע אותנו ולהגיד שהכל בסדר, אל תדאגו, כל אותם ילדים שהיו זכאים לפי ארוחה חמה מקבלים גם היום.

יוסף ג'בארין: אין מי שיגיד לי את זה.

מיכל מנקס: לא, בהחלט אין מי שירגיע משום שאני לא יודעת מה קורה עם המנות של משרד החינוך, אני לא מכירה את התפקיד של משרד הרווחה.

מיכל מנקס: אני יודעת שאזרחים פונים לרשות המקומית, ואני יודעת על תושבים רעבים שאין לי איך לסייע להם כי כמו שנאמר כאן התקציב נמצא אבל הוא לא מגיע ליעד.

קארין אלהרר: נו, אז מה עושים?

יוסף ג'בארין: את יכולה להעיד על מקרים של משפחות רעבות וילדים רעבים שפונים לרשויות המקומיות ואין להם מענים?

קארין אלהרר: כנראה שלא.

מיכל מנקס: סליחה, לא יכולתי לצאת מה"מיוט".

מיכל מנקס: אני אומרת שיש לנו פניות ויש לנו גידול בפניות לרווחה מסיבות מגוונות וגם בנושא של ביטחון תזונתי – בוודאי.

מיכל מנקס: אני לא יכולה להגיד לך איזה מענים ניתנו ואיזה לא.

מיכל מנקס: אני כן יודעת לומר שרבות מהעמותות שנוכחות כאן, בדיון, וגם כאלה שלא, עוזרות מרצון טוב ומכספי תרומות וממפעל ערכי ואנושי של אנשים בכל הרשויות.

מיכל מנקס: בכל הרשויות אנחנו נעזרים בהם וזה לא צריך להחליף את הממשלה בהחלט.

יוסף ג'בארין: תודה, מיכל.

יוסף ג'בארין: חיים חזר לזום.

יוסף ג'בארין: בבקשה חיים.

חיים הלפרין: כן, כבר חשבתי שזרקתם אותי מהדיון.

חיים הלפרין: ..

יוסף ג'בארין: ואני חשבתי ששאלתי שאלות קשות מדי ולא רצית.

יוסף ג'בארין: ..

חיים הלפרין: לא הבנתי, לא שמעתי אפילו את השאלות.

יוסף ג'בארין: אז בינתיים אני אחדד את הדברים אחרי ששמענו עוד דוברים נוספים:

יוסף ג'בארין: אנחנו מודעים לכך שלפחות 400,000 ילדים, תלמידים, זכאים או היו זכאים לפחות עד לסגר הראשון לארוחה חמה לפי חוק ארוחה יומית חמה, החוק מ-2005.

יוסף ג'בארין: מדאיג אותנו כיום שאנחנו לא שומעים, לא מקבלים נתונים, תמונת מצב, לגבי מה שקורה עם אותם ילדים היום, שאנחנו כבר בסגר השני, אנחנו אחרי סגר ראשון.

יוסף ג'בארין: בחלק מהיישובים הזכאים לאותו מפעל הזנה ביישובים שלהם – הלימודים עוד לא התחדשו, בעיקר היישובים האדומים, גם ביסודי או שהם נפתחים ונסגרים לסירוגין.

יוסף ג'בארין: מדאיגה אותנו העובדה שבינתיים אין גורם, אלא אם אתה תציל את הדיון הזה, שיכול להגיד לנו שמתוך אלה שקיבלו את הארוחה, אנחנו מגיעים אליהם עכשיו.

יוסף ג'בארין: הצלחנו סוף-סוף להגיע אליהם ואנחנו מבטיחים שהארוחה הזאת מגיעה אליהם גם כאשר הם לא מגיעים למוסדות החינוך, ובדרך כלל הם לא הגיעו למוסדות החינוך.

חיים הלפרין: אז אשמח לעדכן את הוועדה בזה שאנחנו אחרי הסגר הראשון יצרנו סוג של ממשק של חשיבה מחודשת על איך זה צריך להיראות אולי מהסגר הבא או במצב חירום כל שהוא, והתוצאה יחד עם משרד הרווחה אמרה את מה שאמרתי קודם, שפיקוד העורף הוא זה שלוקח אחריות.

חיים הלפרין: אבל אמרתי גם, ואני גם אומר את זה עכשיו בשמחה, שאנחנו נשתף פעולה עם כל גורם ברשות המקומית שייקח אחריות.

חיים הלפרין: אני רוצה להתחבר לדברים של - -

קארין אלהרר: הצלחתם להגיע ליותר מ-90,000?

יוסף ג'בארין: מה הנתונים העדכניים?

קארין אלהרר: בדיון הקודם אמרת שהגעתם בקירוב ל-90,000 ילדים בסגר השני.

חיים הלפרין: בסגר הראשון.

קארין אלהרר: לא, בסגר הראשון אמרתם פחות.

יוסף ג'בארין: תעדכן.

קארין אלהרר: תעדכן לכמה ילדים הגעתם?

חיים הלפרין: המושג "הגעתם" יכול להטעות.

חיים הלפרין: אני רוצה להבהיר - -

יוסף ג'בארין: כמה ילדים קיבלו בפועל?

יוסף ג'בארין: כמה ילדים מתוך אותם ילדים שהיו זכאים, שיש לכם את הרשימות שלהם, שאתם יודעים עליהם ויודעים איפה הם לומדים – כמה מהם קיבלו בפועל את המנה החמה בצל משבר הקורונה?

חיים הלפרין: אני חוזר ואומר שאנחנו, כמטה משרד החינוך, במודע לא מחפשים ולא סופרים ילדים ברמה השמית.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: עד כאן.

חיים הלפרין: המידע הזה, הנכון, המתאים, ואני גם מתחבר למה שמיכל אמרה לפני רגע – ילד לא נמצא לבד, הוא נמצא בבית שלו.

חיים הלפרין: אז החיבור הזה נעשה בממשק שעבד מצוין - -

קארין אלהרר: אם היה לו אוכל בבית, הוא לא היה צריך הזנה.

יוסף ג'בארין: תמשיך.

יוסף ג'בארין: היה ממשק, מה התוצר?

חיים הלפרין: - - בין אגף החינוך, אגף הרווחה ומעליהם מוסדות החינוך, והם יצרו את הקבוצה המתאימה שיכולה לקבל את המענה הכי נכון.

חיים הלפרין: יש משפחות שקיבלו סלי מזון, יש משפחות שקיבלו מנות בודדות.

חיים הלפרין: יש חיבור יחד עם העמותות הנפלאות שעושות את ההעברה לבתים.

חיים הלפרין: כל הדבר הזה לא יכול להיעשות או לא נכון שייעשה ברמה של - - - ולכן, כשאנחנו אמרנו שבערך 80,000 ילדים קיבלו, זה מידע שקיבלנו לא ברמה שמית של ילד אלא ברמה של דיווחים שקיבלנו מהרשויות על הממשקים האלה שעבדו.

חיים הלפרין: לכן, אני עדין חוזר ומציע שברגע שהמדינה, הממשלה תחליט שוב מי הגורם שאמור לבצע את זה – אני מזכיר לכם שבסגר הראשון הוחלט שמשרד הרווחה עושה את זה, וזה עבד נפלא.

חיים הלפרין: ברגע שהוחלט שמי שעכשיו עושהו את זה, זה פיקוד העורף, ואנחנו לא שומעים עד עכשיו מפיקוד העורף או מרשויות שעובדות עם פיקוד העורף מה נעשה, אז כולנו בתחושה שאולי לא קורה מספיק אבל חלק מהמידע שחסר הוא המידע העובדתי על מה קורה.

יוסף ג'בארין: אנחנו תכף נפנה לפיקוד העורף אבל מה שמדאיג אותי בתשובה שלך, שבהחלט יכול להיות שיש כאן הרבה ילדים שזכאים למנה החמה וקיבלו אותה, וכרגע אין מי שיכול להגיד להם אם הם עדין מקבלים או לא בתקופת הסגר כשמצבם החמיר.

חיים הלפרין: נכון, כי מי שאמור לדעת את זה הכי טוב, הכי מעודכן, הכי נכון, זה הגורמים שקרובים אליו בבית הספר שלו.

יוסף ג'בארין: אבל לא הייתה פעילות של תיאום שהילדים האלה, השמות שלהם הועברו לגורמי הרווחה על-ידי משרד החינוך, ואז לקבל בחזרה נתונים למי הגיעו ולמי לא הגיעו?

יוסף ג'בארין: השאלה השנייה – היה לכם כל התקציב שכנראה לא השתמשתם בו.

יוסף ג'בארין: מה עושים עם התקציב הזה כיום?

יוסף ג'בארין: האם יש לכם תכנית איך להשתמש באותו תקציב שהיה אמור להיות מובטח לאספקת מנה חמה כדי לשרת את אותם יעדים גם כיום?

חיים הלפרין: אני אגיד משהו מינהלי – התקציב הוא הרשאה להתחייב, הוא לא תקציב שנמצא בבסיס משרד החינוך אלא הוא תקציב אוצרי, שככל שאני צורך אותו ואני אומר שאני עכשיו צריך X אז משרד האוצר מעביר את הכסף.

חיים הלפרין: כלומר, בהרשאה להתחייב בסכומים כאלה זה לא שמשרד החינוך יעשה בזה שימוש אחר אלא ברגע שאני לא מנצל את התקציב הזה או את כולו – התקציב מועבר ממשרד האוצר למשרד אחר.

יוסף ג'בארין: אז כמה תקציב היה במסגרת ההרשאה במסגרת מפעל ההזנה של משרד החינוך?

חיים הלפרין: אין לי את זה מול העיניים אבל בסך הכל התקציב עומד על בערך כ-600 מיליון שקל בשנה.

יוסף ג'בארין: האם אתה יכול להגיד לנו כמה מהתקציב הזה עד עכשיו, 2020, הוצא ליעד הזה?

חיים הלפרין: אין לי את הנתונים מול העיניים, אני יכול לשלוח את זה לוועדה בהמשך.

יוסף ג'בארין: בכל זאת, הערכה?

יוסף ג'בארין: אין לכם אפילו הערכה כמה מהתקציב הזה הושקע?

חיים הלפרין: אני יכול לעשות הערכה מאוד גסה ולהגיד שספטמבר היה חלקי ונובמבר יהיה עכשיו, אני מקווה, לפחות חצי חודש אז זה יכול להיות בין 50 ל-100 מיליון שקל אבל אני זורק סתם מספר.

חיים הלפרין: אני לא רוצה להגיד לכם מספרים לא מדויקים.

חיים הלפרין: אני יכול לשלוח לוועדה את הנתונים כמו שהם צריכים להיות.

חיים הלפרין: בסגר הראשון היה ניסיון כזה והוא היה מאוד מוצלח, מותנה ביכולת של הרשות המקומית וביחידת הקצה אפילו בשכונה, להיות מסוגלים לשנע בזמן קצר את הארוחות האלה לבתים.

חיים הלפרין: זה עבד מצוין בחלק גדול מהזמן וברגע שאנשים חזרו לשוק העבודה זה התמעט, ולאט לאט זה גווע כי חוץ משהרשויות עצמן התמוטטו, הן אמרו שאין להן את כוח האדם שיכול לשנע את זה לבתים.

חיים הלפרין: אם אנחנו מדברים על נקודות חלוקה שאנשים יבואו לקחת כמו בית תמחוי כזה – זה אפשרי אבל זה מכניס אותנו לעולם של ביטחון תזונתי, שזה מכניס את המהלך הזה לקצת יותר סיכון וצריך לקחת גם את זה בחשבון.

יוסף ג'בארין: אז בסגר השני זה לא פעל?

חיים הלפרין: לא, לא פעל.

יוסף ג'בארין: מתוך 400,000 הילדים הזכאים ערב הסגר הראשון, אתה יכול להגיד לנו כמה קיבלו ארוחה חמה בפועל בסגר השני?

חיים הלפרין: לא, אין לי נתון כזה.

יוסף ג'בארין: אפילו לא 20,000, שאז היה לך נתון לגבי הסגר הראשון?

חיים הלפרין: בסגר הראשון אנחנו ניהלנו את זה מהמטה ויכולנו לדעת בדיוק מה קורה בכל מקום.

חיים הלפרין: בסגר השני עבדנו רק ברמה של קבלת נתונים ולכן אין לי מידע ממשי לגבי מה שקרה בסגר השני.

יוסף ג'בארין: טוב, אני מקווה שאתה נשאר אתנו כי יכול להיות שיהיו נושאים שיחייבו התייחסות שלך.

יוסף ג'בארין: תודה.

חיים הלפרין: כן, כן.

יוסף ג'בארין: חשוב לנו שתישאר כי הזכרת גם את פיקוד העורף ומשרד הביטחון.

יוסף ג'בארין: אז מי מפיקוד העורף ומשרד הביטחון?

יוסף ג'בארין: יעל, את שומעת אותנו?

יעל שמחאי: אני לא מפיקוד העורף, אני מרשות חירום לאומית, מרח"ל.

יוסף ג'בארין: יעל, את היית בדיון הקודם שלנו והבענו דאגה שאת היית שותפה לה בכך שאותם מאות-אלפי ילדים – אין נתונים כיום מי מתוכם המשיך או מקבל היום את הארוחה החמה.

יוסף ג'בארין: גם למשרד החינוך אין את הנתונים ואנחנו שמונה-תשעה חודשים אל תוך המשבר, זה לא נושא חדש ומי יודע, אולי יהיה עוד סגר שלישי.

יוסף ג'בארין: אני שומע בדיון של היום שהנושא הזה – אף אחד לא מקבל אחריות על הנושא הזה ובינתיים עשרות-אלפי ילדים רעבים לא מקבלים את המנה שלהם.

יעל שמחאי: אז אני אשמח להתייחס ולנסות לעשות קצת סדר בדברים: אכן, בדיון הקודם לקחנו את הנושא ברשות החירום הלאומית והתחלנו להבין מי נגד מי ולהציע איזה שהוא מנגנון כדי שנוכל להיערך בו לסגר הבא.

יעל שמחאי: אני חייבת להגיד שמפעל ההזנה, ואם נעשה סדר כי עולות כאן הרבה אוכלוסיות והרבה דברים – מפעל ההזנה, כמו שנאמר קודם, זה במסגרת חוק ומי שחייב לתת את הדין על הדבר הזה הוא משרד החינוך.

יעל שמחאי: 400,000 ילדים צריכים לקבל את המנה החמה שלהם בזמן שגרה ובזמן חירום, ומי שאחראי על זה, זה משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: אוקי, והנה את שומעת אתנו בדיון שמשרד החינוך לא מילא את האחריות הזאת.

יעל שמחאי: נכון.

יעל שמחאי: אז אני, כנציגת משרד הביטחון, לא יודעת לבוא ולעשות נו-נו-נו למשרד החינוך.

יעל שמחאי: אני רק באה ואומרת שמשרד החינוך – זאת האחריות שלו.

יעל שמחאי: אנחנו יכולים להציע מיליון הצעות יפות אבל כל משרד צריך לקחת - -

יוסף ג'בארין: אבל אי אפשר היה לבוא למשרד החינוך, לקבל נתונים על אותם ילדים ולתאם מערך לוגיסטי שיאפשר הגעתה של המנה החמה לבתים שלהם, כפי שקרה בהרבה מקומות אחרים בעולם.

יעל שמחאי: תראה, אני חייבת להגיד לך שאני קודם כל מברכת על הדיון אבל אתה צריך להבין שאף משרד לא לוקח עבודה של משרד אחר.

יעל שמחאי: כל משרד צריך לקחת ולהתמודד עם האחריות שלו ועם מה שהוא ביצע ולא ביצע.

יעל שמחאי: אם למשרד החינוך היה איזה שהוא קושי – בגל הראשון הוא ביקש עזרה לוגיסטית מפיקוד העורף ופיקוד העורף ביצע את זה.

יעל שמחאי: בגל השני, פיקוד העורף אמר: לא, אני לא פנוי, לא כשיר, לא יכול לבצע את החלוקה לבתים.

יעל שמחאי: המשרד שאחראי על 400,000 המנות הוא משרד החינוך.

יעל שמחאי: זה שיש לנו במקביל – נעשות עוד פעולות: יצאנו עם משרד הבריאות, עם הנהגת ההורים, ונמצאת כאן נדמה לי סיגל, יצא סקר, הוא רץ, הוא פועל כרגע כדי למפות ילדים רעבים ומשפחות רעבות – זה נעשה.

יעל שמחאי: יש יוזמה של משרד הפנים ותקציב גדול שדיברת עליו קודם, לחלק תלושים שיוכלו לרכוש מזון – נעשה.

יעל שמחאי: נעשית גם עבודה כזאת, יצאו למכרז לביצוע הדבר הזה.

יוסף ג'בארין: רגע, את מדברת על - -

יעל שמחאי: - - עדין, זה לא מוריד מהאחריות של משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: את מדברת עכשיו על היוזמה החדשה של ה-700 מיליון שקל?

יעל שמחאי: נכון, היה מכרז לחברה שתספק את התלושים האלה.

יוסף ג'בארין: מה הקריטריונים?

יוסף ג'בארין: למי הם הולכים לחלק את זה?

יעל שמחאי: אתה הולך לפי החלוקה של זכאות ארנונה, הנחה בארנונה.

יעל שמחאי: זה לא יהיה קשור להחלטה סוציאלית אלא לשכבות הנמוכות שמקבלות את ההנחה בארנונה, וזה יהיה בין 1,000 ל-2,000 שקלים בחודש לקניית מזון.

יעל שמחאי: אי אפשר יהיה לרכוש בזה סיגריות ואלכוהול.

יעל שמחאי: המכרז יצא ופורסם.

יעל שמחאי: הזכאות תהיה למי שמקבל הנחה בארנונה.

יוסף ג'בארין: בכל היישובים?

יוסף ג'בארין: לכל האוכלוסיות?

יעל שמחאי: כן, באשכולות הנמוכים.

יעל שמחאי: ברשויות במצב הסוציו-אקונומי הנמוך.

יוסף ג'בארין: אנחנו תכף נרצה לשמוע את משרד הפנים, אולי יהיו להם יותר נתונים.

יעל שמחאי: אני אומרת את הדבר הזה כי אני מברכת, וכתבתי קודם בצ'אט, שאני מברכת גם את היוזמה של השרה אורלי לוי לתכלל את זה.

יעל שמחאי: משרד שלוקח לתכלל לא עושים במקום משרד אחר, ופה כל משרד צריך לקחת את האחריות שלו.

יעל שמחאי: גם משרד הרווחה שעשה כאן ותיאר את המענים שלו – נפלא, איזה יופי, זה לא במקום משרד אחר.

יעל שמחאי: אתה יודע מה?

יעל שמחאי: אם לאותה משפחה תגיע גם מנה חמה עבור הילד וגם סל המזון של משרד הרווחה – איזה יופי.

יעל שמחאי: אני לא דואגת מכפילויות.

יוסף ג'בארין: אבל יעל, אם אני זוכר טוב את העניין הזה – אז הצעתם פשוט את הסיוע שלכם.

יעל שמחאי: נכון, הצענו לתכלל את המענה הזה.

יעל שמחאי: בינתיים, עד שהתחלנו להתארגן על זה קמה יוזמה של משרד הפנים וקמה היוזמה של השרה לוי, שאנחנו מברכים.

יעל שמחאי: זה נכון יותר לשרה.

יעל שמחאי: למשרד לחיזוק קהילתי יש נציגים ברשויות, שזה דבר נפלא.

יעל שמחאי: היא יודעת להגיע לרשויות, ולכן אנחנו חושבים שזה נכון יותר שהיא תהיה המשרד שיתכלל את הדבר הזה.

יעל שמחאי: לכן, השולחן העגול היה אמור להתקיים אתמול ודחינו אותו גם בזכות הוועדה שמתכנסת היום וגם בזכות היוזמה של השרה לוי, ביטלנו את השולחן שהיה צריך להתקיים אתמול.

יעל שמחאי: אני אומרת שוב שמשרד שמתכלל הוא לא במקום משרד אחר.

יעל שמחאי: הסקר שיוצא תוך שבועיים-שלושה – אנחנו נתחיל לקבל נתונים אבל בוודאי ידעו להגיד את זה ממשרד הבריאות יותר, וגם המענה של משרד הפנים אבל שוב אני אומרת, שכמו שאני הבנתי, החוליה שחסרה בחוק היא שינוע המנות החמות לבתים של הילדים או למרכזי החלוקה.

יעל שמחאי: יש תקציב, יש ספקים מוכרים שעובדים עם משרד החינוך.

יעל שמחאי: חסרה החוליה הזאת של לשנע לבתים או להביא למרכז חלוקה מסוים, שזה כבר "פינאטס", סליחה על המילה הלא מקצועית, זה עוד דלתא בתקציב כדי לגייס אותו.

יוסף ג'בארין: והתקציב קיים.

יוסף ג'בארין: גם לתקציב המועט הזה יש מקורות והם קיימים כי לא נוצל התקציב שהועמד לרשות משרד החינוך.

יעל שמחאי: אז מצוין.

יעל שמחאי: אני אומרת את זה כי עוד לא סיימנו את הסגר השני ואנחנו מדברים כבר על סגר שלישי.

יעל שמחאי: אנחנו לא יכולים להישען על פיקוד העורף כי אם חס וחלילה תהיה איזו שהיא הסלמה ביטחונית – פיקוד העורף, הקשב שלו במקום אחר.

יעל שמחאי: אם חס וחלילה תהיה תוך כדי רעידת אדמה – הקשב שלו במקום אחר.

יעל שמחאי: צריך לסגור עם הספקים כבר לסגר השלישי, שידעו לחלק את זה לבתים.

יוסף ג'בארין: כבר עכשיו.

יוסף ג'בארין: נכון.

יוסף ג'בארין: אז בינתיים, ההסלמה שאני מזהה היא הסלמה ברעב ובקשיים הסוציו-אקונומיים וזה מדאיג אותנו.

יוסף ג'בארין: אני כמובן מצטרף לקריאה שצריך עכשיו לסגור עם הספקים את עניין השינוע של המנות.

יוסף ג'בארין: אני יכול רק לתהות מדוע זה לא קרה עד עכשיו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, יעל.

יעל שמחאי: תודה לכם.

יוסף ג'בארין: חן אריאלי, סגנית ראש העיר תל-אביב יפו, ואחר-כך חשוב לשמוע את פרופסור אהרון טרואן, חוקר בנושא של ביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: חן אריאלי, בבקשה.

יוסף ג'בארין: היא ביקשה לדבר אז אולי היא תחזור.

יוסף ג'בארין: משרד הפנים – יוסי בנישתי.

יוסי בנישתי: כן, אני כאן.

יוסי בנישתי: שלום לכולם.

יוסי בנישתי: מה שאני רוצה לחדד - -

יוסף ג'בארין: יוסי, שני דברים שעלו כאן – אתה היית אתנו בדיון ואנחנו שומעים שעד היום, למרות שחלפו הרבה חודשים מאז הסגר הראשון, העניין הזה של שינוע מנות חמות לתלמידים עדין תקוע, כפי שאני מתרשם מהדיון היום.

יוסף ג'בארין: עלה הנושא של תקציב ייחודי במשרד הפנים של 700 מיליון שקל שאמור לסייע גם בנושא הזה, אז רצינו להבין ממך מה קורה כאן באמת.

יוסי בנישתי: הנושא של ה-700 מיליון שקלים מיועד לחלוקה של תווי מזון.

יוסי בנישתי: בסיס הנתונים לחלוקה זה הנתונים שקיימים ברשויות המקומיות ועל בסיס מבחנים קיימים בנושא של ארנונה.

יוסי בנישתי: כרגע הפרמטרים עדין לא נסגרו באופן סופי אבל לפי הטיוטה שיש אצלי, יש פה פרמטרים שמדברים על שיעור זכאות של 70% ומעלה לאזרחים שעומדים במבחן ההכנסה.

יוסי בנישתי: התקנות האלה הן תקנות שכבר קיימות והרשויות המקומיות עובדות איתן באופן שוטף.

יוסי בנישתי: מבחינת תווי המזון – אני לא אתייחס להליך המכרז שעדין מתנהל אבל הכוונה של המשרד היא שתווי המזון יסופקו ישירות לקבוצה של הזכאים ולא דרך מתווכים או דרך הרשויות המקומיות עצמן.

יוסי בנישתי: זה מכרז שהוא שונה מהמיזם של ביטחון תזונתי וגם המניעים שלו לא קשורים באופן ישיר למטרות של המיזם לביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: לגבי היישובים שיהיו זכאים – נבחרו ישובים מסוימים או שזה לפי אשכולות?

יוסי בנישתי: לא, לא.

יוסי בנישתי: אין פה בכלל קשר לרשויות המקומיות במובן של החוסן של הרשות המקומית.

יוסי בנישתי: בסוף המבחנים הם מבחנים של זכאות של הפרטים – גם אם יש רשות מאוד חזקה, שיש שם מי שזכאי להנחה בשיעור של 70% ומעלה, הוא אמור לקבל את תווי המזון.

יוסי בנישתי: יותר מזה, גם מי שלפי הנתונים של הרשות המקומית לא מופיע כזכאי להנחה אך לו היה מגיש את הטפסים הייתה לו זכאות לפי הטפסים שהוא מגיש – גם הוא זכאי לקבל תווי מזון.

יוסי בנישתי: אז אין כאן שום קשר לחוסנה של הרשות המקומית וגם לא תקציב שעובר דרך הרשות המקומית.

יוסי בנישתי: מדובר על חלוקה של תווי מזון ולא של כסף.

יוסף ג'בארין: כן, אבל מי אמור לבצע את זה?

יוסף ג'בארין: התושבים אמורים להגיש בקשה?

יוסף ג'בארין: יש זכיינים או ספקים שיישמו?

יוסף ג'בארין: איך זה אמור להתבצע בשטח?

יוסף ג'בארין: ההערכה שלכם, של ה-700 מיליון, מסתמכת על נתונים כלליים או הערכה כללית של זכאים, של אלה שזכאים ליותר מ-70% בהנחת הארנונה, נכון?

יוסף ג'בארין: זה הקריטריון העיקרי?

יוסי בנישתי: זה הקריטריון העיקרי.

יוסי בנישתי: כן, אנחנו התבססנו על אומדנים ונתונים שיש לנו בדוחות הכספיים המבוקרים.

יוסי בנישתי: אנחנו גם בימים אלה אוספים נתונים פרטניים מהרשויות המקומיות, גם לעניין בתי אב, גם לעניין מספר הנפשות, כדי שנוכל לדייק את הסכומים.

יוסי בנישתי: עוד דבר – אנחנו נחלק את זה לפי פעימות.

יוסי בנישתי: הכוונה פה לא לחלק אלפי שקלים בפעימה אחת לזכאי אלא לפרוס את זה בצורה שבאמת הכסף יוכל להגיע ליעדו, ולסייע ברכישה של מוצרי מזון.

יוסף ג'בארין: אז בממוצע, משפחה שתהיה זכאית, כמה היא פחות או יותר אמורה לקבל מבחינת תקציב תווי המזון?

יוסי בנישתי: הערכות שלנו שזה בכל הפעימות – אנחנו מדברים על שש פעימות – מדובר על בין 3,000 ל-4,500 שקל בכל הפעימות, וזה תלוי גם במספר הנפשות בבית אב.

יוסי בנישתי: אפשר לדבר על הערכה כללית של כ-100 שקלים לנפש לפעימה.

יוסי בנישתי: אלה סדרי הגודל.

יוסף ג'בארין: בתור מי שמלווה את הסוגיה הזאת, אני מפנה את תשומת לבך שמבחינת תווי המזון – הם ידרשו לקנות את המזון מרשת מסוימת?

יוסף ג'בארין: כי אתה יודע, פריסת הרשתות ביישובים היא לא תמיד משקפת פריסה שוויוניות או נגישות שוויונית, אז זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת.

יוסי בנישתי: זה ברור לנו ולקחנו את הפרמטרים האלה בחשבון בזמן עריכת המכרז.

יוסי בנישתי: מבחינתנו, השאיפה שלנו היא להגיע לפריסה כמה שיותר רחבה, בוודאי בפריפריה, בוודאי ברשויות מקומיות קטנות.

יוסי בנישתי: השאיפה שלנו היא שבאמת נוכל להגיע למצב כזה.

יוסף ג'בארין: אני בהחלט אבקש שתבחנו את הנושא הזה כי משפחה במצב סוציו-אקונומי קשה, שמקבלת בפעימה הראשונה כמה מאות שקלים, כמובן שזה חשוב וזה יסייע, אבל אני לא רוצה שהיא לא תדע איך להתארגן ולנסוע לאותה רשת במרחק של אפילו כמה קילומטרים כי זה לא באמת יענה על הצורך.

יוסף ג'בארין: סוגית הנגישות של ספקי המזון היא סוגיה מאוד חשובה בהקשר הזה.

יוסי בנישתי: אנחנו מאוד מקווים שהשוק הפרטי יידע למצוא את הפתרונות הרלוונטיים ושנוכל לתת פה שירות בפריסה ארצית ובאופן ממלכתי, מבלי שצריך לטרטר אנשים ליישובים אחרים או להקשות עליהם.

יוסי בנישתי: בסוף, כל המטרה של חלוקת תווי המזון זה לסייע ולא להקשות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: נתת נתונים מאוד חשובים בהקשר הזה.

יוסף ג'בארין: תודה לך.

יוסף ג'בארין: בינתיים חן הצטרפה?

יוסף ג'בארין: היא ביקשה לדבר.

יוסף ג'בארין: עוד לא.

יוסף ג'בארין: פרופסור טרואן מהאוניברסיטה העברית, חוק ביטחון תזונתי, בבקשה.

אהרון טרואן: שלום ותודה ליושב-ראש הוועדה ולכל הדוברים עד כה.

יוסף ג'בארין: קודם כל, תודה על המסמך שהעברתם אלינו.

יוסף ג'בארין: כמובן הערכה רבה על העבודה שלכם.

יוסף ג'בארין: סליחה שלקח אולי כשעתיים עד שהגענו אליך אבל היה חשוב לי לשמוע את נציגי משרדי הממשלה השונים אבל גם לשמוע את התייחסותך לדברים שנאמרו גם על ידיהם.

אהרון טרואן: תודה רבה.

אהרון טרואן: חשוב לשמוע את נציגי הממשלה, חשוב לשמוע מה נעשה בשטח, ואני מוכרח לציין שהתמונה שמצטיירת מהישיבה היום היא מאוד עגומה.

אהרון טרואן: אנחנו שומעים פעם אחר פעם שיש הצבעה ממשרד אחד למשרד שני, עם תכניות שהן חלקיות, עם תקצוב חלקי, עם פתרונות שלא מתוכללים, כשיד אחת לא יודעת מה היד השנייה עושה.

אהרון טרואן: שמענו למשל את חיים הלפרין אומר: העבירו את האחריות לפיקוד העורף, ואין כאן נציג של פיקוד העורף, בואו נשאל אותם.

אהרון טרואן: או תשובה כמו: הנתונים לא נמצאים אל מול עיניי.

אהרון טרואן: אנחנו לא מקבלים תמונה ברורה, שקופה, של הילדים הרעבים שצריכים סיוע תזונתי.

אהרון טרואן: החוק הקיים לא נותן פתרון מלא משום שהוא לא מיועד לביטחון תזונתי, הוא מיועד ליום לימודים ארוך.

אהרון טרואן: אנחנו לא יכולים להתבסס על מספר של פחות או יותר 400,000 זכאים לתמיכה.

אהרון טרואן: אם אני מסתכל על נתונים אחרים שהעברתי לוועדה, שמסתכלים לפי אשכול סוציו-אקונומי של מספר הזכאים – אנחנו מדברים על עד 300,000 זכאים באשכולות 5-1 אבל צריך להסתכל על מדד הפיקוח של בית הספר, והנתונים האלה קיימים ברווחה ולא במשרד החינוך או ברשות המקומית.

אהרון טרואן: לרשות המקומית אין מספיק תקצוב כדי ליישם את הפעולות שנדרשות כדי להאכיל את הילדים שלא קיבלו את האוכל בסגר השני.

אהרון טרואן: זה נכון לגבי כל הסגרים.

אהרון טרואן: אני יכול לציין שאני מלווה את זה כבר חודשים.

אהרון טרואן: אנחנו היינו בדיונים עם רח"ל ובדיונים עם משרד הבריאות ובדיונים עם משרד הרווחה וניסינו לראות מה קורה.

אהרון טרואן: משרד החינוך הפעיל תכנית.

אהרון טרואן: הרי בסגר הראשון האכילו 18,000 ילדים.

אהרון טרואן: אמנם לא את כולם, רוב התקציב הלך להאכיל קשישים אבל האכילו 18,000 ילדים.

אהרון טרואן: כלומר, היה מנגנון והייתה אפשרות במשרד האוצר ליישם את ההתחייבות התקציבית.

אהרון טרואן: משום מה, זה לא נעשה בסגר השני, ואני חרד לסגר השלישי.

אהרון טרואן: ואם לא לסגר השלישי, למצב חירום שיבוא עלינו מכל סיבה שהיא.

אהרון טרואן: עובדה שאנחנו לא ערוכים.

אהרון טרואן: זה נהדר שיש משרדי ממשלה שמוכנים כיום לקחת ולתכלל את הנושא כמו הנושא של אורלי לוי אבקסיס.

אהרון טרואן: אנחנו ניסינו לייצר סקר, פנינו דרך רח"ל לרשויות מקומיות שאמרו:

אהרון טרואן: אנחנו לא יכולים לעשות סקר ולשאול מי צריך את האוכל אם אין לנו מענה לתת להם כי אנחנו נשענים על עמותות.

אהרון טרואן: נכון שיש תקציבים וסל גמיש שדובר בו אבל העובדה היא שכשמדברים עם אנשים בשטח הם אומרים: יש לנו צורך ואין לנו מנגנון לתת את הסיוע הנדרש.

אהרון טרואן: אנחנו יודעים שמפעל ההזנה הלאומי נותן אוכל לכ-11,000 משפחות מתוך ה-120,000 שהוכרו כזכאיות לפני הקורונה.

אהרון טרואן: רוב התקציבים שמשתמשים בהם – הממשלה יכולה להגיד שעמותות הן זרוע מבצעת אבל בפועל, העמותות מגייסות כשני מיליארד שקל, לפי מה שנתון אצל רשם העמותות, והממשלה נותנת חלק מזערי מזה ביחס לסיוע למזון.

אהרון טרואן: אני לא מדבר על רווחה בין כל השרים, בכל התיקים השונים.

אהרון טרואן: אז יש לנו פה בעיה מאוד-מאוד יסודית שעדין לא מטופלת.

אהרון טרואן: אנחנו הרמנו עם הנהגת ההורים ובהתנדבות של חברי סגל באוניברסיטה העברית ותלמידים ואנשים אחרים – ביקשנו מאנשים לתרגם – במשרד הבריאות מצאו תקציב לתרגם שאלון מעברית לערבית, אנחנו מקווים שזה יהיה מוכן וייצא היום או מחר אבל אנחנו כאילו מתנהלים בסיטואציה שאין מי שלוקח אחריות.

אהרון טרואן: אם הנתונים קיימים, היינו שומעים אותם כאן היום.

אהרון טרואן: אנחנו מנסים לברר לא רק מי שכבר מוכר למערכת ולרווחה אלא גם מי שנפל לקושי במהלך משבר הקורונה.

אהרון טרואן: מדובר על לפחות עלייה ב-70% בדרישות המזון מעמותות.

אהרון טרואן: לממשלה, בדיונים, בוועדת הקורונה, בוועדת הפנים וכאן, בוועדה שלך – בכל מקום שומעים נתונים אחרים וחצאי פתרונות.

יוסף ג'בארין: חצאי פתרונות זה דווקא אופטימי.

יוסף ג'בארין: הלוואי והיינו מגיעים ל-50% פתרונות.

יוסף ג'בארין: בינתיים, אני מתקשה לראות 20% פתרונות לצערי.

אהרון טרואן: אני לא נמצא כאן ואתה לא נמצא כאן וכולנו לא נמצאים כאן כי אנחנו לא אופטימיים.

אהרון טרואן: אני לא בא רק להטיח ביקורת אלא אנחנו באים לחפש נתונים על-מנת להתוות מדיניות או לסייע בפתרונות מהתחום האקדמי, להביא לפתרונות שמוכרים כיעילים על סמך נתוני אמת.

אהרון טרואן: כרגע, קשה להבין איך 700 מיליון שקל פתאום הוצאו מתוך קופסה תקציבית, כשאנחנו לא יודעים כמה אנשים הולכים לקבל את זה ומי הזכאים בארנונה ומה הקריטריונים שעוד לא הוחלטו.

אהרון טרואן: אז לכמה אנשים נחלק ובאיזה אופן?

אהרון טרואן: האם זה יגיע באופן שוויוני וצודק לכולם והאם זה יכלול גם את המרכיבים הבריאותיים שהם בבסיס הזנה לביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: כן, בינתיים נציג משרד החינוך, אני מניח שהוא מקשיב לדברים.

יוסף ג'בארין: ..

אהרון טרואן: אני חושב שחשוב מאוד לשמוע מנציגת משרד הבריאות, רונית אנדוולט, שעד היום היא זו שהובילה עד כמה שיכלה את התגובה של משרדי ממשלה שונים ואת הניסיון לקיים את השולחנות העגולים כדי להעמיד את נושא הביטחון התזונתי בראש סדר העדיפויות.

אהרון טרואן: כנציג ורופא איגוד בריאות הציבור – הנושא של בריאות הוא מרכזי פה ועוד לא נדון כי אנחנו מדברים רק על רעב.

אהרון טרואן: בוודאי שילד רעב לא אוכל ואנחנו צריכים לקחת את זה בראייה כללית – אנחנו פוגעים בבריאות הציבור.

אהרון טרואן: בלי זה, גם לא נעמוד במערכת החיסונית האישית ולא בחוסן הלאומי כנגד מגיפת הקורונה.

אהרון טרואן: הלוואי והיו לי דברים יותר טובים לומר היום.

אהרון טרואן: אנחנו מקווים שיהיו לנו נתונים, אנחנו ננגיש אותם לכולם ואנחנו קוראים לשיתוף פעולה של כל הגופים שהיו פה בשיחה, כדי להפיץ את הסקר ולוודא שאנחנו נשיג נתונים אמתיים, ועל בסיס זה נוכל לפעול.

אהרון טרואן: אני מקווה שבעוד חודש, כשניפגש שוב, יהיו בשורות יותר טובות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: בהחלט חשוב ביותר.

יוסף ג'בארין: נפנה לנציגת משרד הבריאות, רונית אנדוולט.

רונית אנדוולט: תודה על היוזמה למפגש הזה, חבר הכנסת ג'בארין, ולכל הדוברים האחרים.

רונית אנדוולט: כפי שאמר פרופסור אהרון טרואן, יש כאן הרבה מאוד רצון טוב של הרבה מאוד משרדי ממשלה.

רונית אנדוולט: אני שמחה על היוזמה של השרה אורלי לוי אבקסיס לנסות לתכלל את זה ברמת הרשות המקומית כי באמת חסרה יד מתכללת, אופרטיבית, ברמת השטח.

רונית אנדוולט: יש כאן לא מעט כסף שנמצא בתוך התהליך כי כמו שאהרון אמר, יש כאן הרבה עמותות שעושות עבודת קודש בפילנטרופיה.

רונית אנדוולט: אין תשתית מערכתית לניהול הביטחון התזונתי.

רונית אנדוולט: יש הרבה מדינות, כולל ארצות-הברית, שהיא לא מדינה סוציאלית אבל בתחום הזה היא עשתה עבודה מאוד מרשימה – יש חנויות ייחודיות לאנשים שהם בחוסר ביטחון תזונתי בכל רשות מקומית.

רונית אנדוולט: הם מקבלים תלושים ויכולים לבוא לחנות הזאת ולקבל את המזון שמגיע להם, והמזון הוא מזון בריא ולא כל מה שמישהו רוצה לתרום – זה מזיק וזה פוגע בבריאות של האנשים, אנחנו יודעים.

רונית אנדוולט: נעשה מחקר ביחד עם הביטוח הלאומי שמקבלי חבילות המזון סובלים פי שתיים עד פי שלוש ממחלות כרוניות, אז אנחנו בטח לא נסכים שזה מה שיקרה.

רונית אנדוולט: אז קודם כל, אני קוראת לשרה אורלי לוי אבקסיס להיות אתנו בקשר.

רונית אנדוולט: אנחנו בנינו מדריך לרשות המקומית, איך לדאוג לביטחון תזונתי של הרשות המקומית.

רונית אנדוולט: אנחנו בתיאום מלא עם כל משרדי הממשלה, כמובן ביחד עם רח"ל ויש הרבה מאוד פרויקטים, אם זה משרד הפנים, אם זה משרד הרווחה, אם זה משרד החינוך – כל אחד תורם כמה שהוא יכול, במסגרת המגבלות שלו, לאיזה שהוא פלח של האוכלוסייה אבל ברמת הרשות המקומית, כמו שגם מיכל אמרה קודם לכן, חייבים גוף אחד שיתכלל את זה.

רונית אנדוולט: ואם המשרד של אורלי לוי אבקסיס רוצה לקחת על עצמו את התכלול הזה ברמת היישוב – אני מבקשת שיעמדו אתנו בקשר כי נעשתה כאן הרבה עבודת תכלול של כל השחקנים, ואסור לשכוח שגם התלושים האלה, שיינתנו על-ידי משרד הפנים, לא נועדו לקנות עם זה ממתקים וחטיפים ואלכוהול וטלוויזיה אלא באמת לרכוש מזון בריא כי זה חלק מהתרופה שלנו גם בהתמודדות עם הקורונה.

רונית אנדוולט: אסור לשכוח את זה, שאנשים שלא מוזנים היטב הם אנשים שחולים יותר.

רונית אנדוולט: בנושא המיפוי – מדברים כל הזמן על מספרים, אף אחד לא יודע בכמה אנשים באמת מדובר.

רונית אנדוולט: יש אנשים שלא נמצאים מתחת לפנס, שאנחנו לא רואים אותם, שהם לא ידועים לרווחה, שהם אנשים חדשים, שהם עניים חדשים, שהם אנשים שמתביישים להגיד שאין להם מה לאכול – חייבים לעשות טיפול פרואקטיבי ברמת הרשות המקומית.

רונית אנדוולט: רק לפני שבוע טיפלנו באחד הכפרים הערביים בצפון, שהיה שם ממש רעב קשה בקרב אוכלוסיות רבות שחיות מכסף מזומן יומי.

רונית אנדוולט: אין להם משכורת מסודרת, שלא רשומים בארנונה, ובתוך כל הצינורות הקיימים הם לא מוכרים, ואנחנו חייבים לדאוג גם לאלה.

רונית אנדוולט: עשינו סקר – אנחנו מדינת תל-אביב – עם מי שעובדת איתי בקרב אוכלוסייה של מהגרי עבודה.

רונית אנדוולט: יש שם רעב של 100% מהאוכלוסייה וצריך להגיע גם אליהם.

רונית אנדוולט: יש לנו כאן הרבה חורים שחורים שאנחנו לא מצליחים לכסות אותם.

רונית אנדוולט: זה שאנחנו, כמשרדי ממשלה, יושבים למעלה ועושים את העבודה – זה לא מספיק, צריך את העבודה הזאת בשטח.

רונית אנדוולט: אני קוראת לשרה אורלי לוי אבקסיס לשתף פעולה.

רונית אנדוולט: יש לנו כבר שולחן עבודה בין-משרדי.

רונית אנדוולט: אנחנו נשמח לקחת חלק בעבודה הזאת ולסייע ולעזור לתכלל את זה יחד אתכם ולראות שאנחנו לא משאירים אנשים עניים ורעבים מאחור.

רונית אנדוולט: דבר נוסף שרציתי להגיד – בדרך למשרד הפנים, נשמח אם ממנכ"ל משרד הבריאות נשמע על התכולה של תווי הקנייה.

רונית אנדוולט: חשוב שמה שאנשים מקבלים יהיה מוגבל למזונות בריאים ולא לחטיפים ושתיה מתוקה מלבד ההגבלה לאלכוהול וסיגריות.

רונית אנדוולט: אני חושבת שזה מאוד חשוב.

רונית אנדוולט: אנחנו רוצים לדאוג לבריאות של האנשים האלה.

רונית אנדוולט: אני רוצה שננסה ללמוד מהניסיון של מדינות אחרות – יש הרבה מדינות שגם הצליחו לחלק ארוחות חמות בבתי הספר, גם כשבתי הספר סגורים.

רונית אנדוולט: אפשר לקבוע שעה של חלוקה, המשפחות יכולות לבוא לבתי הספר, לקחת את הארוחות החמות, לקבל גם את סל המזון מהרווחה ולהזין את המשפחה שלהם.

רונית אנדוולט: יש את המודל של ה - - - האמריקאי, וצריך ללמוד מהמודלים הקיימים ליצור תשתית לאומית באמצעות חקיקה מסדרת של נושא הביטחון התזונתי, שלא יקרה שאנחנו כל פעם מופתעים מחדש כשיש אצלנו משבר לאומי ויש לנו בעיה של חוסר של מזון של חלקים גדולים של האוכלוסייה.

רונית אנדוולט: אני חושבת שזה חלון הזדמנויות עכשיו לעשות סדר בעניין הזה באמצעות חקיקה מסדרת של הביטחון התזונתי היומי לכלל האוכלוסיות שזקוקות לאספקת מזון שוטפת, גם שנוכל להפעיל את זה בצורה אקטיבית, גם שיהיה "דשבורד" יישובי, שיידע לנהל את זה ברמת הרשות המקומית וגם שנוכל להגיע לכל האוכלוסיות שנמצאות במחסור התזונתי.

רונית אנדוולט: זו בעיה של רווחה, זו בעיה של בריאות וזו בעיה ביטחונית אמתית של המדינה.

יוסף ג'בארין: תודה על הדברים אבל מהפרספקטיבה שלך, אנחנו רואים שמפעל ההזנה של משרד החינוך לא מתפקד.

רונית אנדוולט: הוא מתפקד מצוין כשבית הספר פועל.

רונית אנדוולט: אין צינורות חלוקה כשבית הספר לא עובד, וצריך לבדוק לדאוג גם כשבית הספר לא עובד, שאותם ילדים יקבלו הזנה.

יוסף ג'בארין: כן, ואמרת שיש מדינות בעולם שאימצו את הפתרונות האלה, בין אם זה שעת חלוקה בבית הספר עצמו או נקודות חלוקה בשכונות.

יוסף ג'בארין: נכון, אלה הפרקטיקות שהיום מקובלות במדינות אחרות.

רונית אנדוולט: נכון.

יוסף ג'בארין: וזה לא קורה בינתיים כאן.

רונית אנדוולט: נכון, כי צריך תשתית ברמת הרשות המקומית – גוף אחד שיתכלל את זה.

רונית אנדוולט: אם המשרד של אורלי לוי אבקסיס מוכן לתכלל את זה, זה מצוין אבל צריך באמת אדם אחד שידע את זה.

רונית אנדוולט: אנחנו יכולים להכשיר אנשי מקצוע בכל רשות שיעבדו עם הרווחה, עם החינוך, עם המשרד של אורלי לוי אבקסיס, שיעשו ביחד עבודה משותפת.

רונית אנדוולט: אנחנו נעשה את הכל בשביל שזה יקרה.

יוסף ג'בארין: אוקי.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: שמוליק דוד מארגון שתיל, בבקשה.

שמואל דוד: אני מצטרף לדברים שאמרת בסיום הדברים.

שמואל דוד: ראשית, אנחנו צריכים להסתכל כאן על המכלול שכולל גם את התקציבים שמיועדים תחת חוק ארוחה חמה וגם תקציבים נוספים שמיועדים תחת פרויקט "ניצנים" וסביב הפרויקטים של הצהרונים.

שמואל דוד: זה מגדיל את הסכום בצורה מאוד משמעותית, ובהתאם גם מעלה את השאלה מדוע הסכומים האלה אינם מנוצלים ואפילו לאן הם הולכים כשהם אינם מנוצלים.

שמואל דוד: שנית, לגבי דבריו של נציג משרד הפנים – צריך להעלות את השאלה מה יהיה המנגנון שיאפשר למי שלא קיבלו זכאות, בין אם בגלל שהרשות התרשלה או שהם עצמם התרשלו או מכל סיבה אחרת, ובעיקר מה קורה עם תושבי הכפרים הלא-מוכרים, מה קורה עם רשויות שאין בהן מנגנון מסודר לגביה של ארנונה?

שמואל דוד: למשל, המועצות האזוריות הבדואיות אל קאסום ונווה מדבר, שעדין המנגנון הזה לא קיים בהן כמו שלא קיימים בהן שירותים בהרבה מאוד תחומים בסיסיים.

שמואל דוד: צריך להעלות את השאלה האם אותם אנשים שהתרשלו בהגשה של בקשה לארנונה יוכלו עכשיו ויהיו מספיק מסודרים לעניין להגיש בקשות.

שמואל דוד: האם נשים שנמצאות במקלטים לנשים נפגעות אלימות או משפחות נפגעות אלימות יוכלו להגיש בקשות כאלה?

שמואל דוד: האם הן תהיינה זכאיות ובאיזה אופן?

שמואל דוד: ועוד גורמים אחרים – דרי רחוב וגורמים אחרים, שלא נכללים בקריטריוני הזכאות של משרד הפנים וחיוני למצוא להם מענה.

שמואל דוד: לא יכול להיות שהמדינה תייצר קריטריונים לסיוע שיסננו החוצה דווקא את העניים ביותר, את אלה שנמצאים במצוקה הקשה ביותר, את אלה שנמצאים בלי בית, את אלה שנמצאים בנסיבות שאין להם בית מוכר ומסודר – זו פגיעה מאוד קשה בזכויות.

שמואל דוד: אני יודע שעמותות "עדאלה" פנתה בנושא הזה כבר פעמיים למשרד הפנים והיא לא קיבלה מענה פורמאלי, למיטב ידיעתי, על הפניות החוזרות שלה.

שמואל דוד: אני חושב שזה חמור.

שמואל דוד: אני יודע שעמותות אחרות שוקלות פנייה לבג"ץ בנושא הזה, וזה עלול להאריך בצורה משמעותית את הטיפול בנושא וחבל שהמשפחות תפגענה בגלל הרשלנות בקביעת הקריטריונים, רשלנות קשה ומדאיגה.

שמואל דוד: בנוסף, חשוב לומר גם בהמשך לדברים שנאמרו קודם – האופן שבו הדברים מתבצעים ברשות – יש כאן יותר ממודל אחד שאפשר להפעיל, ומה שחשוב זה שזה יופעל.

שמואל דוד: לא יכול להיות שהוועדה מבקשת נתונים על מה שהתבצע בחודשים האחרונים ומקבלת תשובה של הערכה כללית עמומה.

שמואל דוד: המציאות שבה מבקשים נתון כזה ברמת ועדת זכויות הילד של הכנסת ולא מקבלים נתון, היא מציאות שלטעמי היא מדאיגה מאוד ומצריכה לחץ מאסיבי פוליטית על המשרד, להתחיל ולתת תשובות.

שמואל דוד: אנחנו חודשיים לפני סוף השנה, בעוד חודשיים יגידו לנו שהתקציב נגמר אז עכשיו הזמן לברר לאן הלך הכסף, ואם אפשר עדין לחלץ חלק ממנו ולהעביר אותו למשפחות נזקקות ולילדים נזקקים – עכשיו הזמן לעשות את זה כי אחר-כך יכול להיות שיהיה תקציב מתי שהוא, והכסף הזה ירד לטמיון, ואת התשובות נקבל בשנה הבאה, כשכבר אי אפשר יהיה להשתמש בו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה שמוליק.

יוסף ג'בארין: לגבי ההערות שלך על התקציב של תווי המזון – אני חושב שחשוב אולי לפנות באופן מסודר גם למשרד הפנים בנוסף לטיפול שלנו, שהדברים יהיו מול המשרד שגם יחליט כי אלה באמת סוגיות חשובות לקראת הביצוע של חלוקת תווי המזון.

יוסף ג'בארין: תודה, שמוליק.

יוסף ג'בארין: ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אורחים בזום שירצו להתייחס, שיפנו את תשומת ליבנו.

יוסף ג'בארין: אנחנו מתקרבים לסיכום.

יוסף ג'בארין: שלום ורד.

ורד וינדמן: שלום.

ורד וינדמן: תודה אדוני על הדיון הזה.

ורד וינדמן: אני חושבת שאלה שעתיים שהיה קשה לשאת את מה שמתחולל בדיון כי הוא פשוט תבנית והמראה למה שמתחולל בחודשים האחרונים.

ורד וינדמן: זה לא מספיק שיש הרבה רצון טוב.

ורד וינדמן: השורה התחתונה היא שבכל החודשים האחרונים, הילדים שזכאים להזנה מתוך מערכת החינוך, לא קיבלו את זכותם ופשוט נשארו רעבים ובלי ביטחון תזונתי.

ורד וינדמן: הנתונים, מהבחינה הזאת, שיש העמקה של העוני – אין בזה בכלל ספק באוכלוסייה הכללית ובייתר שאת באוכלוסייה הערבית ובוודאי גם החרדית, שהילדים באוכלוסיות האלה סובלים מעוני בייתר שאת.

ורד וינדמן: אני רוצה לחזור ולא לדבר באופן כללי על הבעיה הכללית, שהיא קיימת, אלא לדבר על הנושא של הדיון, שזה מערכת ההזנה בתוך בתי הספר, שמדברת בעיקר על הילדים הצעירים, ולא לדבר רק על הסגר הבא, שאם וכאשר יהיה, וגם אם הילדים יחזרו לבית הספר – כיתות ה'-ו' כבר חוזרים.

ורד וינדמן: הם לא חוזרים בכל יום ולכן, צריך להתחיל להפעיל את ההזנה הזאת גם כשהילדים לא בבית הספר ולמצוא לזה פתרון בצורה שקודם כל תיתן את המזון אבל גם בצורה שמכבדת את כבודם של הילדים וכבודן של המשפחות.

ורד וינדמן: את זה יכולים לעשות רק משרד החינוך יחד עם הרשויות המקומיות ואני חושבת שזה מה שאנחנו רואים פה – יש תקציב, יש אפשרויות אבל אין ניהול של האירוע הזה.

ורד וינדמן: אין מישהו אחד שלוקח אחריות, ושמענו איך כל הנציגים אומרים שהדבר הזה לא קרה, אנחנו רוצים שהוא יקרה אבל הוא לא קרה.

ורד וינדמן: טוב שיש את הוועדה לזכויות הילד כדי לדרוש דין וחשבון מהמשרדים הרלוונטיים, שפשוט כל נציג ממשרד רלוונטי צריך לשבת ולקבל החלטה עד שבוע הבא, איך יש תכנית לעשות את זה.

ורד וינדמן: הילדים מתחילים לחזור לבית הספר, זה מתחיל להיות יותר קל.

ורד וינדמן: זה ברור שזה לא מספיק וצריך לדבר על מפעל ההזנה גם בהקשרים של הגילאים המבוגרים יותר וברור שצריך לדבר על משפחות ולא רק על הילדים כדי לשמור על כבודן של המשפחות האלה והילדים בתוכן, ובאמת אני חושבת שהתפקיד כאן של הכנסת הוא תפקיד קריטי במובן הזה שהוא מפקח על עבודת הממשלה, שחד-משמעית, בשורה התחתונה, גם עם הרבה תכניות וכוונות טובות – משרד החינוך לא מילא את ייעודו בהקשר הספציפי הזה של ההזנה וזכויות הילדים לא מומשו, ואין עדות כואבת ומכעיסה ממה שהתחולל פה בדיון, שחודשים יש דיבורים אבל מעשים אין, ועכשיו התפקיד של הכנסת זה לפקח על עבודת הממשלה שצריכה להיעשות כאן ועכשיו לגבי הילדים שחזור לבית הספר קודם כל, וגם בימים שהם לא בתוך בית הספר – ולו בוואוצ'רים שמגיעים למשפחות, שיוכלו לממש.

ורד וינדמן: אנחנו לא רוצים להגיע למצב חמור שכבר מתחולל ואף אחד לא יודע לדבר על המספרים שלו.

ורד וינדמן: אז אני חושבת שהתפקיד של הוועדה לזכויות הילד חשוב מאוד בדרישה שהדברים יגיעו לידי מעשים.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: האמת, כשאני חושב על המערך הלוגיסטי – אז אם משרד הפנים כבר יכול להתארגן ולהגיע למשפחות הספציפיות שזכאיות להנחה יחסית גבוהה בארנונה, אז אני לא מבין איך כל החודשים האלה לא היה אפשר להתארגן כדי להגיע לאותם מאות-אלפי ילדים שזכאים לארוחה יומית לפי מפעל ההזנה ומשרד החינוך, ועכשיו צריך להבטיח שלפחות כשהם חוזרים, גם יקבלו וגם יקבלו באותם ימים שהם לא נמצאים במוסד.

יוסף ג'בארין: סיגל מפורום ההורים הארצי, בבקשה.

סיגל שפיץ טולדנו: נכון.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה.

סיגל שפיץ טולדנו: צוהרים טובים.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה אדוני היושב-ראש על זכות ההורים להשמיע ועל המשך הוועדה וההתעקשות שלכם לעסוק בנושא הזה, המאוד בסיסי של תזונה.

סיגל שפיץ טולדנו: אני חייבת לחזור רגע למילה אחת שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר בהתחלה – היא אמרה "זלזול".

סיגל שפיץ טולדנו: זה בדיוק מה שאני מרגישה כאן לאורך השעתיים האלה מצד משרד החינוך.

סיגל שפיץ טולדנו: אחרי הוועדה האחרונה – איך אפשר להגיע לדיון כזה בלי שום נתון?

סיגל שפיץ טולדנו: כל שאלה שאתם שאלתם את משרד החינוך, כל שאלה שאתה הפנית למשרד החינוך – אין נתונים.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יודעים.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יודעים כמה, לא יודעים כמה בתי ספר, לא יודעים כמה ילדים.

סיגל שפיץ טולדנו: אין בעיה, אין ניהול ברמת ילד, יש ניהול ברמת בית ספר.

סיגל שפיץ טולדנו: אין ניהול ברמת בית ספר, יש ניהול ברמת עיר.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יכול להיות שכל הדברים האלה רשומים על צטלעך, ועל סמך הדבר הזה מישהו שריין 600 מיליון שקלים.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו עובדים היום מערכות מידע ממוחשבות, ואני אומרת את זה בלי ציניות.

סיגל שפיץ טולדנו: גם אני וחברי להנהגת ההורים הארצית מוכנים בהתנדבות מלאה לסייע, לאפיין תהליך עבודה שמציג איך אוספים נתונים.

סיגל שפיץ טולדנו: זה דברים שהיום יודעים לעשות, חלקנו – זה המקצוע שלנו בחיים ואין בעיה לעשות את הדבר הזה.

סיגל שפיץ טולדנו: אני מברכת מאוד גם את השרה אורלי לוי, שיושבת כאן, וגם את חברי הכנסת האחרים ואת פיקוד העורף ורח"ל על כל הרצון לעזור אבל התקציב והמידע והידע בסוף נמצא במשרד החינוך.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יעזור כלום אם מישהו יתכלל את הפרויקט כי מי שצריך להביא את הנתונים זה משרד החינוך.

סיגל שפיץ טולדנו: יש להם היום בכל רגע נתון על-ידי יועצות בתי הספר ומנהלות בתי הספר, וסליחה שאני מדברת בלשון נקבה כי זה הרוב אז מותר – בכל רגע נתון משרד החינוך יכול בשנייה להעביר סקר לבתי הספר, לדרוש את הנתונים ותוך שבוע, לא חודש, דרך היועצות, שישבו שלושה ימים הם יודעים בדיוק מי המשפחות ואנחנו יודעים את זה כי בשטח, למשל, אנחנו תורמים להם מחשבים, אנחנו תורמים להם מזון.

סיגל שפיץ טולדנו: זאת אומרת, בתי הספר יודעים להגיד בדיוק מי הם אותם ילדים רעבים, ובואו לא נשכח רגע את הרעבים החדשים.

סיגל שפיץ טולדנו: מפעל ההזנה רלוונטי לתקופת טרום הקורונה.

סיגל שפיץ טולדנו: בתקופת הקורונה יש רעבים חדשים והרבה, בכל הרשויות.

סיגל שפיץ טולדנו: גם ברשויות החזקות אנחנו אוספים מזון וכן, ההורים בינתיים לקחו אחריות כולל אותו סקר שדיברו עליו קודם משרד הבריאות והאוניברסיטה העברית – זה לא תפקידנו.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא אמורים למפות תמונת רעב לאומית.

סיגל שפיץ טולדנו: יש כאן ממשלה ויש כאן משרד חינוך שהנתונים אצלו, אז אני מרגישה שקצת מספרים לנו סיפורים מי אחראי, מי לא אחראי.

סיגל שפיץ טולדנו: הנתונים נמצאים בבית הספר, ואני מאוד מקווה שבסוף הישיבה הזאת תצא דרישה ברורה למשרד החינוך להציג נתונים, כל הנתונים שלא הביאו לישיבה הזאת כולל כמה כסף נשאר בתקציב, כמה כסף שוריין לתקופת הסגר הראשונה ולתקופת הסגר השנייה.

סיגל שפיץ טולדנו: יש לי הצעת ייעול שהיא פרקטית לגבי הכספים, אני רוצה לחדש לכם משהו שלא דובר היום – היום נכנסה לתוקף ההנחיה של ביטול איחוד הצהרונים של הילדים ברחבי הארץ.

סיגל שפיץ טולדנו: המשמעות היא שילדים בכיתות א'-ג', במיוחד כיתות ג', לא מקבלים צהרון החל מהיום.

סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך החליט שהוא משפה רק את כיתות א'-ב' וזה לדיון אחר.

סיגל שפיץ טולדנו: המשמעות היא שצהרונים נסגרים ברחבי הארץ החל מהיום והרשויות לא יכולות ואולי גם לא צריכות לממן את זה, ושוב אנחנו מגדילים את הפערים בין הרשויות החלשות לחזקות.

סיגל שפיץ טולדנו: זה אומר שיש הרבה ילדים בכיתה ג' וגם בכיתות א'-ב' שיישארו רעבים החל מהיום בנוסף לילדים של מפעל ההזנה.

סיגל שפיץ טולדנו: אז אם יש מיליונים בקופת משרד החינוך שיושבים מתקופת הסגר, שרק יגידו כמה זה, והגיע הזמן באמת לאסוף את הנתונים ולהחליט איך ומי מקבל את הכספים ולא המשרד הזה או המשרד האחר כי האחריות הבלעדית היא של משרד החינוך, והמידע נמצא במשרד החינוך וכל הנתונים נמצאים שם, ואני חוזרת שוב על הרצון שלנו, של הנהגת ההורים הארצית, לסייע באפיון הדבר הזה ולעשות את הדברים האלה ביחד, אבל הגיע הזמן לחלק את האוכל הזה ולנצל את הכספים האלה כי זה באמת מתסכל לשבת ולשמוע כאן את הדברים האלה.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה לך, סיגל.

יוסף ג'בארין: נשמע לפני הסיכום את אלי כהן, מנכ"ל ארגון "פתחון לב", בבקשה.

יוסף ג'בארין: אחר-כך, את דני גיגי.

אלי כהן: שלום אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.

אלי כהן: אני רוצה להתחבר לדבריה של הגברת שדיבר לפני – נקודת המפתח פה בתוך הסיפור הזה, זה עצם העובדה שיש פה כסף שכבר קיים, תקנה תקציבית שכבר קיימת.

אלי כהן: אני חושב בדיוק כמו שנאמר פה, שהמיקוד צריך להיות במה קורה עם הכסף הזה מכאן קדימה.

אלי כהן: יש את הכסף הזה ואפשר לתעל אותו לטובת פעילויות שונות של ביטחון תזונתי, של בירור הצרכים של האוכלוסייה הספציפית שאנחנו מדברים עליה, ולא ניתן כאן לכל אורך הדיון מענה מה קורה עם הכסף הזה?

אלי כהן: לאן הוא הולך?

אלי כהן: מה מיועד לעשות אתו?

אלי כהן: וזה הדבר החשוב שהוועדה צריכה להוציא הלאה וקדימה כי יש תקציב שניתן למטרה ברורה – בואו נממש אותו.

אלי כהן: הוא לא מומש עד כה, בואו נממש אותו, יש המון דרכים לעשות את הדבר הזה.

אלי כהן: אנחנו, ב"פתחון לב", עשינו פעילויות של חלוקה גם עם משרד הרווחה וגם עם משרד הבריאות וגם עם פיקוד העורף במהלך התקופה של הקורונה, ויש פתרונות נהדרים לסוגיה הזאת.

אלי כהן: הנקודה היא שהכסף הזה כרגע נמצא באיזו שהיא נקודה עלומה, ובזה צריך לטפל לטעמי.

יוסף ג'בארין: אכן קריאה מאוד חשובה והיא גם חלק מהמסקנות של הדיון הזה.

יוסף ג'בארין: מדובר בהרשאה תקציבית של 600 מיליון שקל, שצריך להבטיח שעדין - -

אלי כהן: שהוא נשאר לטובת ביטחון תזונתי.

אלי כהן: זו בדיוק הנקודה.

יוסף ג'בארין: בדיוק, בהחלט.

יוסף ג'בארין: תודה אלי.

יוסף ג'בארין: דני גיגי, מנהל המחלקה הציבורית בעמותת 121.

דני גיגי: קודם כל תודה רבה על הדיון, זה דיון חשוב מאוד.

דני גיגי: תודה רבה גם לכל העמותות שנמצאות פה, לשרה אורלי לוי ולחגי רזניק, שהביעו את הנכונות שלהם לטפל בנושא הכואב הזה.

דני גיגי: אני חייב לומר שאני מאוד מסכים עם העניין שצריך לטפל בבעיה החמורה של ילדים שזכאים לקבל הזנה ולא מקבלים אותה.

דני גיגי: זה הדבר הראשון שצריך לטפל בו, וצריך לטפל בו בצורה יסודית ומהירה.

דני גיגי: צריך להסתכל על העתיד – בעתיד אני רואה את הילדים, גם את הרעבים החדשים שמדברים עליהם, את העניים החדשים שמדברים עליהם הרבה עכשיו וגם את העניים הקצת יותר ישנים, שזה הנוער בסיכון שכבר סובל מבעיה של תזונה לאורך כל המשבר ועכשיו זה אפילו חמור יותר עקב המשבר.

דני גיגי: הם המשיכו להיות בבתי הספר, הם לא יצאו מבתי הספר.

דני גיגי: דיבר פה קודם אלי מ"פתחון לב", אני מסכים אתו לגמרי – צריך לחשוב איך לתעל את הכסף.

דני גיגי: אז אם לא יכלו לתת את זה לילדים האלה, אז למה לא העבירו את זה לנוער בסיכון לדוגמה?

דני גיגי: למה לא העבירו את זה לאחרים שכן נמצאים במסגרת של בתי הספר, הם היו בבתי הספר.

דני גיגי: למה לא דאגו להעביר להם את המזון?

דני גיגי: אני חייב להגיד שאם לא נסתכל על איך אנחנו מרחיבים את מפעל ההזנה כי להגיד שילד מסיים את היסודי והוא כבר לא רעב – זה להסיר אחריות וזה פשוט לא הגיוני בשום דרך.

דני גיגי: אנחנו בקשר עם המון בתי ספר לנוער בסיכון, יש קואליציה שאנחנו מקיימים שנקראת "המתכון להצלחה" ואנחנו רואים את זה.

דני גיגי: אנחנו רואים ושומעים על הדילמות של המנהלים, על הבעיות ועל זה שהם לא יודעים איך להתנהל מול הרעב הזה.

דני גיגי: מעבר לרעב, המחסור הזה בארוחה חמה, ילד צריך ארוחה חמה ואני לא מדבר עכשיו אפילו על רעב.

דני גיגי: המחסור הזה בארוחה חמה וזה שילד צריך את זה, הוא נמצא בבית הספר הרבה מאוד שעות והוא צריך את הארוחה הזאת כדי להישאר וללמוד ולהצליח, בעיקר אותם ילדים שגם ככה נמצאים בבעיה.

דני גיגי: אני קורא מפה להמשיך בפעילות.

דני גיגי: אני קורא לוועדה להמשיך בדיונים האלה, זה דיונים חשובים ואנחנו חייבים להמשיך ולהביא את זה לסדר היום.

דני גיגי: ושוב, אני מברך על הרעיון לתכלל את הכל ואני קורא לשרה אורלי לוי באמת לכנס את כולם ולתכלל את הסיפור הזה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, דני.

יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לשמוע את ארגון "לתת" – מיטל אשור, בבקשה.

יוסף ג'בארין: לא מחוברת.

יוסף ג'בארין: חיים הלפרין – אני רוצה לסכם אבל היה חשוב לי גם לשמוע את ההתייחסות שלך.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך שלצערי אני לא מרגיש שהתקדמנו מהדיון הקודם.

יוסף ג'בארין: ביקשנו נתונים ובעצם לא קיבלנו.

יוסף ג'בארין: יש לכם מידע של נתונים, וזה גם מה שהרגישה נציגת ועדת ההורים הארצי – הרי יש נתונים על כל אותם ילדים שקיבלו את המנה החמה, ואין להתכחש לעובדה שמרביתם אם לא כולם, זקוקים לארוחה החמה הזאת ובטח יהיו זקוקים יותר אחרי משבר הקורונה והמשבר הכלכלי.

יוסף ג'בארין: מדאיג אותי ומדאיג אותנו שאין לכם עד היום במשרד תמונת מצב לגבי מה שקורה עם אותם ילדים בבחינת קבלת אותה ארוחה חמה.

יוסף ג'בארין: אתה פשוט לא מצליח להגיד לי מה קורה עם אותם ילדים.

יוסף ג'בארין: להפנות למשרד הרווחה ולהפנות למשרד הפנים – יכול להיות שתכניות הרווחה מגיעות אליהם ויכול להיות שלא, פשוט אין את המידע הזה.

יוסף ג'בארין: אין לקבל את תמונת המצב הזאת.

יוסף ג'בארין: לדעתי, זאת תמונת מצב מאוד עגומה מבחינת אותם ילדים.

יוסף ג'בארין: אני, כיו"ר הוועדה לזכויות הילד, לא מקבל בשורה טובה שמרגיעה אותי, שאותם ילדים היום חיים בביטחון תזונתי.

יוסף ג'בארין: אני חושב שיש כאן אחריות מאוד גדולה על משרד החינוך לפעול באופן מיידי לתקן את המצב הזה.

יוסף ג'בארין: יש נכונות גם של המשרד לחיזוק קהילתי, גם של פיקוד העורף, גם של משרד הביטחון, משרד הבריאות, לעשות את שיתוף הפעולה הנדרש וכמובן גם של השלטון המקומי, וחשוב לי לקראת סיכום הדיון הזה לשמוע שאכן אתם גם נרתמים ושאפשר יהיה לעדכן בתקופה הקרובה לגבי אותם ילדים ומה המעמד שלהם.

יוסף ג'בארין: חיים, אני אמרתי לך את המשפט הזה גם בדיון הקודם – זו לא משימה מורכבת.

יוסף ג'בארין: זה גם ברמה הבית ספרית, גם ברמה של מחלקת החינוך של כל יישוב ויישוב שזכאי, ואפשר ממש לבדוק ולהרים טלפון לאותם משפחות של הילדים ולראות מה קורה.

יוסף ג'בארין: אגב, בעקבות הדיון הראשון פנינו אליך, גם ממרכז המחקר והמידע של הכנסת פנו למשרד החינוך כדי לקבל את הנתונים שאנחנו מבקשים על אותם ילדים שזכאים לארוחה חמה ומה קורה אותם, ולא קיבלנו את הנתונים האלה.

חיים הלפרין: קודם כל, לגבי הנתונים – אמרתי גם למרכז המחקר והמידע שהנתונים בדרך אליכם.

חיים הלפרין: ביקשתם נתונים של שנים שעברו – רצינו לתת לכם נתונים מדויקים וזה בדרך אליכם.

חיים הלפרין: אני מעריך שזה עניין של יום-יומיים שיגיע, זה נמצא אצל המקשרת בין המשרד לבין הכנסת וזה בדרך אליכם.

חיים הלפרין: אין שום בעיה להעביר את הנתונים האלה, אנחנו גאים בהם, אין כאן נתונים שמישהו רוצה להסתיר.

חיים הלפרין: דבר שני, והוא יותר מרתיע ואמרתי גם בדיון הקודם ואני אומר את זה ביתר שאת עכשיו – חוץ מזה שאני חושב שהדיון חשוב, אנחנו נשתף פעולה בשמחה עם כל מי שירצה להביא את המהלך הזה.

חיים הלפרין: הוא יהיה אתנו כתף אל כתף במהלך הזה.

חיים הלפרין: אנחנו העמדנו את כל המערכת שלנו לטובת הסיפור הזה בסגר הראשון ואנחנו נשמח לעשות אותו דבר, ברגע שתהיה החלטת ממשלה מי לוקח אחריות או החלטה משרדית, זה לא משנה – בסגר הראשון זה היה שיתוף פעולה בין משרד החינוך לאוצר.

חיים הלפרין: זהו, לא היה צריך יותר מזה שום דבר וזה עבד נפלא.

חיים הלפרין: אני אומר גם בעניין הזה שמבחינתי, אנחנו נשתף פעולה עם כל מי שייקח אחריות, אנחנו נעמיד לרשותו את כל המערך של הידע והיכולת ומאגר הספקים שלנו כדי שהדבר הזה יקרה.

חיים הלפרין: הילדים חשובים לנו לא פחות מכל מי שדיבר קודם.

יוסף ג'בארין: ואני מניח שהשאלה שלי בעקבות הדברים האלה – מדוע שמשרד החינוך לא ייקח אחריות על התחום הספציפי של מפעל ההזנה של התלמידים ויבטיח מערך של שינוע המנות האלה.

יוסף ג'בארין: מה החסם?

יוסף ג'בארין: מה הקושי כאן אם כל המשרדים אומרים שהם מוכנים לסייע, גם משרד הרווחה וגם המשרד - -

חיים הלפרין: אדוני יושב-הראש, אני חושב שהדברים נאמרו קודם ואני אגיד אותם, אני חושב שאתה ערני לזה לא פחות ממני: ילד בבית הוא ילד במשפחה, הוא לא ילד בבית ספר.

חיים הלפרין: הוא לא אוכל עם קבוצת הילדים שאיתו בגן או בבית הספר – הוא בבית.

חיים הלפרין: להביא מנה בודדת לילד זכאי בבית – זה יותר גרוע מאשר לא להביא במובן הזה שאני חושב עלו פה דברים נכונים מאוד מהקודמים לי, שברגע שאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי או על מענה למשפחות במצוקה – הילד הזה לא בודד.

חיים הלפרין: זה שהוא זכאי ואח שלו בכיתה ז' לא זכאי – אז אי אפשר לגרום להם לשאול מי מקבל איזה חלק.

חיים הלפרין: אני חושב שהפתרון שאנחנו כבר ניסינו אותו בסגר הראשון, שאומר שיש גורם מתכלל ברמה של הרשות, שיודע איזה צרכים נענים ואיזה לא כי הדוגמאות הפשוטות הראו שהיו רשויות שאמרו שהמשפחה הזאת מקבלת סל מזון והעדיפו לתת את המנות למשפחה שיש בה ילדים בודדים או לזוגות - - - וכאלה.

חיים הלפרין: אי אפשר לבנות מהמטה, אפילו של כל משרד מעצמו, את המענה הנכון.

חיים הלפרין: המענה הנכון יכול להיעשות כשמישהו ברמה הכי קרובה לאזרחים, ברמה של הרשות המקומית או אפילו השכונה ויודע להגיד מי זקוק למה, שיש לו מערך של פתרונות אפשריים אבל עלה פה רעיון מאוד יפה של שוברים.

חיים הלפרין: יכול להיות שצריך לחלק למשפחות שוברים - -

יוסף ג'בארין: טוב, אבל זה פרויקט אחר.

יוסף ג'בארין: חיים, תרשה לי להגיד שאני חולק עליך.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שאותו ילד במשפחה – אתה מעדיף מצב שהוא לא יקבל מאשר המצב שרק הוא יקבל בתוך המשפחה.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שזה נכון.

יוסף ג'בארין: כמו כן, החוק עצמו נתן לו את הזכאות הזאת ופורמאלית זה במסגרת החינוך ולכן, הסיבה לכך מובנת.

יוסף ג'בארין: אם היית בא ואומר לי שכל הילדים הזכאים ממילא מקבלים מענים ממסגרת אחרת והם זוכים לאותה מנה במסגרת חבילה כוללת יותר, אז לא הייתה לי בעיה.

יוסף ג'בארין: הייתי אומר לך מצוין, זה טוב שזה קורה אבל אתה לא יכול להגיד לי את זה כי אין לך נתונים לגבי כל ילד וילד.

יוסף ג'בארין: זה אומר שיש כאן עשרות-אלפי ילדים רעבים שלא חיים בביטחון תזונתי וכמה שנים הם קיבלו במסגרת משרד החינוך את המנה החמה והיום, אף אחד לא נותן לי תשובה מה קורה אתם, וזו עיקר הבעיה בכל הדיון שלנו על מפעל ההזנה.

חיים הלפרין: אני מסכים.

חיים הלפרין: משרד החינוך יודע לתת מענה במסגרת מערכת החינוך.

חיים הלפרין: אתה לא שואל אותי למשל מה קורה בחופשות עם הילדים האלה שבמערכת החינוך?

חיים הלפרין: הרי אם הם ילדים ממשפחות רעבות אז בחופשות הם גם רעבים - -

יוסף ג'בארין: נכון אבל חיים, בלי משבר הקורונה - -

חיים הלפרין: אנחנו יודעים לתת מענה כשאנחנו יכולים בזמנים שאנחנו לא יכולים, ולשתף פעולה הכי טוב שאפשר בזמנים שבהם אנחנו לא יכולים.

יוסף ג'בארין: אז מצדי היה עדיף כמובן שגם בחופשות זה יקרה אבל כמובן שאנחנו מדברים על הנושא הזה בעקבות משבר הקורונה, בעקבות ההחרפה במשבר הכלכלי של המשפחות, מאות-אלפי המובטלים החדשים ולכן, יש כאן מאוד צורך אבל המשבר הזה הוא גם משבר מתמשך – זה לא חודש, חודשיים.

יוסף ג'בארין: חופשות זה בסך הכל חודשיים, שגם ככה זו תקופה ארוכה אבל כאן אנחנו מדברים על שמונה, תשעה חודשים.

יוסף ג'בארין: אני לא שותף למחשבה שאומרת שהחובה היא רק למוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: אמנם אני יזמתי תיקון לחוק שיאפשר העברת המנה החמה לילד גם אם הוא לא נמצא במסגרת ואני רוצה לקוות שזה יעבור אבל בינתיים, אני רוצה להבטיח ששמונה, תשעה חודשים אחרי המשבר הזה, הילדים האלה אכן מקבלים את הזכות שלהם לאותה מנה חמה.

יוסף ג'בארין: לצערי, גם כיום וגם בעקבות הדיון הזה, אנחנו לא מקבלים תשובות שמשביעות את הרצון בעניין הזה חוץ מאותו מספר שקיבלתי ממשרד העבודה והרווחה על 18,000 ילדים הזכאים לפי חוק המנה החמה, ומשרד העבודה והרווחה מגיע אליהם.

יוסף ג'בארין: אז מה קורה עם השאר, שזה 95% מאותם תלמידים?

יוסף ג'בארין: אני לא מוצא תשובה וזה אומר שבהחלט יש כאן עשרות-אלפי ילדים שנופלים בין הכיסאות וישנים כשהם רעבים, ובוודאי גם לא יכולים ללמוד ולא יכולים להתרכז.

יוסף ג'בארין: זה נושא שמדיר שינה ממני וצריך להדיר שינה מכל מי שעוסק בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להוסיף לדבריי – אז קודם כל, תודה למשתתפים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לשרה אורלי לוי אבקסיס על ההשתתפות שלה.

יוסף ג'בארין: על הנכונות של המשרד בהובלת המנכ"ל של המשרד חגי רזניק, לגייס את המשאבים של המשרד לטובת התכלול של מפעל ההזנה, במיוחד בהקשר של מפעל ההזנה של משרד החינוך – אני חושב שהדיון של היום רק מדגיש את חשיבות ההתערבות שצריכה להיות ממש מיידית כדי להוציא את התכלול הזה לפועל, ולכן יהיה חשוב ואנחנו שמענו על הרעיון של שולחן עגול, שלא התקיים אתמול.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאפשר לקבוע דיון ממש בימים הקרובים, ואנחנו בוועדה נשמח להיות שותפים לאותו שולחן עגול בין-משרדי, שיביא את כל הגורמים השותפים לאחריות בתחום.

יוסף ג'בארין: חשוב לי להדגיש – אנחנו שמונה חודשים מפרוץ המשבר ובוודאי שראוי היה שיימצא פתרון לסוגיית הילדים הזכאים למנה חמה ולא נמצאים במוסדות החינוך בגלל הסגר המתמשך או במיוחד בהתחשב בכך שיש תקציב, התקציב קיים, תקציב של 600 מיליון שקל, והתקציב הזה צריך להיות משוקע, חובה שיהיה מושקע כדי להבטיח אותו ביטחון תזונתי של אותם מאות-אלפי ילדים.

יוסף ג'בארין: אני מברך גם על היוזמות החברתיות של העמותות השונות, של עידן מבית"ר ירושלים – אני מקווה שעוד ספורטאים וכוכבי ספורט יצטרפו למאמצים הללו למען הילדים של כולנו.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת שוב ממשרד החינוך וממשרד האוצר לקבל את הנתונים – מתוך ההרשאה של 600 מיליון, כמה הושקע עד היום, והתכנית להשקעת התקציב שלא נוצל במאמצים הללו, של הבטחת ביטחון תזונתי לילדים.

יוסף ג'בארין: התקציב הזה, 800 מיליון שקל הוא תקציב שמיועד להבטיח את המנה החמה לאותם ילדים שהצורך שלהם במנה הזאת רק גבר והתעצם בעקבות משבר הקורונה המתמשך.

יוסף ג'בארין: לעניין התכנית של משרד הפנים ותווי המזון – הוועדה קוראת ליצור מנגנון שוויוני לכלל האזרחים כדי שלא יהיה מצב שאזרחים יישארו מאחור.

יוסף ג'בארין: הוועדה מדגישה את הצורך לתת מענים לאוכלוסיות שאינן משלמות ארנונה מסיבות כל שהן, והייתי אומר שהן אוכלוסיות שענייניהן לא מוסדרים במסגרת רשויות מקומיות כמו למשל התושבים הערבים בכפרים הלא-מוכרים בנגב, הנשים שנמצאות במקלטים – צריך לתת את הדעת על מתן מענים הולמים גם אליהם.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת ממשרד הפנים שבחלוקת תווי המזון תילקח בחשבון נגישות כלל היישובים וכלל המשפחות לספק המזון, לרשתות המזון, ככה שתהיה פריסה רחבה דיה על-מנת שתהיה נגישות ראויה לכלל המשפחות בכלל היישובים.

יוסף ג'בארין: הוועדה גם מודאגת ממה ששמענו היום מנציגת ועד ההורים הארצי, על ביטול הצהרונים לכיתות ג'.

יוסף ג'בארין: המשבר הנוכחי מחייב הגברת צהרונים והגברת תכניות התמיכה בביטחון התזונתי ולא ההיפך, ולכן נדרש להבטיח הימשכותן של התכניות הקיימות, ולהבטיח שעכשיו, עם החזרה של שכבות ה'-ו' ועם החזרה החלקית שמתקיימת בשכבות היותר נמוכות – צריך להבטיח שמפעל ההזנה מתקיים במלואו, גם באותם הימים שהילדים לא נמצאים במוסדות החינוך כי החזרה, כפי שאנחנו מבינים, היא בכל מקרה חזרה חלקית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שוב להודות לכל המשתתפים.

יוסף ג'בארין: זה דיון שני ואני רוצה לקיים עוד דיון בעוד כמה שבועות כי חשוב לנו לעקוב.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבדיון הבא אנחנו כבר נשמע בשורות טובות על ההתארגנות של אותו גוף מתכלל וגם נתונים על כך שאותם מאות-אלפי ילדים – כבר הגיעו אליהם.

יוסף ג'בארין: אם לא הגיעו אליהם במשך שמונה חודשים אז שבחודש הקרוב יובטח שהמנה החמה אכן מגיעה אליהם ושהמערכת לא שכחה אותם מאחור.

יוסף ג'בארין: אני נועל את הישיבה הזאת תוך תחושות של דאגות קשות ממצבם של ילדינו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולם.