ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 220, 2020-12-29 10:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד להמשיך את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני רוצה להודות לך על אתמול.

משה גפני: האחריות שלך לגבי המצב הקשה מאוד שהמדינה מצויה בו עם כל הנושא התקציבי – אני לא שלם עם החוקים שעברו, כמו שגם אתה לא שלם.

משה גפני: גם אמרתי את זה, גם במליאת הכנסת אמרתי את זה.

משה גפני: אין ברירה – לפעמים אתה צריך לבחור בין הרע יותר לרע פחות, ובחרנו ברע פחות.

משה גפני: יש דברים שעשינו שהסתדרו.

משה גפני: המציאות הזאת עולה על כל דמיון.

משה גפני: מציאות שאנו הולכים למערכת בחירות נוספת היא לא תיאמן, ושאין תקציב.

משה גפני: אז אני מודה לך על האחריות שגילית בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: העברת הרשות לזכויות ניצולי השואה למשרד לשוויון חברתי.

משה גפני: אני רוצה להקדים ולומר: ועדת הכספים עוסקת בעניין של ניצולי השואה - המנכ"לית פה, ברוכה הבאה – כמו עוד כמה דברים שהם על סדר-יומנו.

משה גפני: לא בטוח שאנחנו יכולים לעסוק בנושאים האלה במישרין, אבל לקחנו על עצמנו, כמו זכויות עובדים, כמו שאנשים לא יפוטרו, כמו הפריפריה עם הנושא של הטבות המס.

משה גפני: אחד הדברים המרכזיים זה ניצולי השואה.

משה גפני: עסקנו בזה, הגיעו לפה השגרירים גם של ממשלת גרמניה, הולנד.

משה גפני: הוספנו תקציבים לניצולי השואה.

משה גפני: אנחנו סבורים שיש חובה מוסרית, ציבורית, אישית, כל מה שרוצים להגיד בעניין הזה.

משה גפני: לצערנו הניצולים פוחתים, ואנחנו מרגישים מחויבות לסייע להם.

משה גפני: אנחנו יכולים גם להצביע על דברים רבים שעשינו בעניין הזה.

משה גפני: ואז אנחנו נדרשים להחלטה שבמהותה היא פוליטית, ואני לא מערער על החלטה פוליטית.

משה גפני: אני חושב שהחלטה פוליטית היא החלטה, אבל היא החלטה פוליטית, ואנחנו נדרשים להחליט ולבדוק מה קרה כתוצאה מההחלטה הזאת שמעבירים את הרשות לזכויות ניצולי השואה למשרד לשוויון חברתי, מוציאים את זה ממשרד האוצר.

משה גפני: הורגלנו שהנושא הזה נמצא במשרד האוצר.

משה גפני: משרד האוצר הוא משרד גדול, יש לו שם גם התקציבים, ועוסק רק בנושא של ניצולי השואה, ולא עם נושאים נוספים – על זה הוקמה הרשות; היא עוסקת רק בעניין ניצולי השואה, ואנחנו נדרשים היום לברר מה קורה עם ההעברה הזאת – מה היא עושה לניצולים, מה היא עושה בנושא עצמו.

משה גפני: נתחיל את הדיון בעניין.

משה גפני: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני, אהיה פחות מנומס ממך.

מיקי לוי: אתה איש מנומס.

מיקי לוי: אני מכיר את הרשות מ-2013.

מיקי לוי: המנכ"לית היתה באוצר גם כן.

מיקי לוי: מכירים את הרשות היטב, כשהרשות נסמכה על שולחנו של משרד האוצר.

מיקי לוי: גם עתה נותרו פה – טובות יותר, פחות, אבל מצאנו תרופות והכסף הגיע לניצולים.

מיקי לוי: אם לא היה שינוי פוליטי מהותי שלשום, אולי הייתי שותק.

מיקי לוי: בהתחלה אמרתי שזה לא על דעתי שזה עובר ממשרד האוצר.

מיקי לוי: אני רגיל שזה במשרד האוצר.

מיקי לוי: המחשבים במשרד האוצר, התמיכה במשרד האוצר, הכול במשרד האוצר.

מיקי לוי: לבוא חמישים יום לפני הליכה לבחירות, להעביר רשות למשרד, זה כנראה לא יהיה קיים.

מיקי לוי: זו תהיה חלוקה אחרת, ואתם כמשרד, עם כל הכבוד למנכ"לית ולשרה, להתחיל ללמוד את הדקויות בנושא ניצולי השואה – אתה יותר ממני בנושא ניצולי השואה, ואני כבר עוסק בניצולי השואה גם כסגן שר האוצר וגם כחבר בוועדת כספים בשנים האחרונות – רק בוועדת הכספים; לא הולך לשום ועדה – זוהי טעות.

מיקי לוי: אני אתנגד בתוקף להעביר, ואגייס גם את חבריי, אופוזיציה וקואליציה, כדי לשכנע אותם.

מיקי לוי: זה לא הזמן לעשות ניסויים קליניים – אני מתנצל על המילה, אבל אין לי אחרת.

מיקי לוי: טוב שאין כאן ניצולי השואה כדי שלא תהיה הבנה לא נכונה של המשפט הזה – ניסויים קליניים עכשיו בימינו אנו ברשות הזאת.

מיקי לוי: למשרד אין היכולת לתת את התמיכה המחשובית.

מיקי לוי: מי שייתן את זה, זה משרד האוצר.

מיקי לוי: להתחיל על גב הרשות חמישים יום ללמוד את הנושא הזה – אצביע נגד.

מיקי לוי: אשכנע את חבריי להצביע נגד.

מיקי לוי: מה עוד שבדקתי את הנושא.

מיקי לוי: היתה החלטת ממשלה, ולמרות שאני מהאופוזיציה, אני מכבד החלטות ממשלה.

מיקי לוי: מה לעשות – זה הריבון, רוצה, לא רוצה.

מיקי לוי: כשאמרה: יוקם צוות בין משרדי.

מיקי לוי: הצוות הבין משרדי, בשיתוף עם הרשות.

מיקי לוי: אכן הוקם צוות בין משרדי שקבע מה שקבע.

מיקי לוי: כל מה שהיינו בימים נורמליים – ניחא.

מיקי לוי: לא יודע כמה ימים נורמליים היו בתשעת החודשים שחלפו, אבל ניחא.

מיקי לוי: לפני התפרקותה של הממשלה הנוכחית, ישבנו בשקט – החלטת ממשלה.

מיקי לוי: הצוות הבין משרדי, נקבע שמי שיהיה חבר בו זה אנשי הרשות.

מיקי לוי: אני מודיע לך שאנשי הרשות לא היו, ובדקתי.

מיקי לוי: מה עוד שכנראה אין חתימה של שר האוצר.

מיקי לוי: אני חושב שהאחריות הציבורית שלנו – אני לא מתייחס לא למנכ"לית, ואני נותן לה את כבודה – ולא לשרה.

מיקי לוי: חמישים יום, כאשר כל המדינה נמצאת בבלגאן אחד מובנה לקראת בחירות, בתוך קורונה, אנחנו נרים את ידינו להעביר את הרשות למשרד שאיני יודע אם יהיה קיים, אני לא יודע אילו חלקים יועברו לו אחרי זה – אני מבקש שההחלטה הזאת תידחה.

מיקי לוי: אני לא רוצה לקבוע לממשלה הבאה.

מיקי לוי: קטונתי.

מיקי לוי: אני מבקש שהוועדה בשלב הזה לא תיתן את ידה – אני לא רוצה לקבוע לממשלה הבאה, קטונתי – להעברת הרשות.

מיקי לוי: עכשיו יתחילו ללמוד, עכשיו זה, תקציבים, עכשיו מחשבים, עכשיו יכירו את האנשים, מי העובדים – לא עובד.

מיקי לוי: זו רשות יותר מדי רגישה שאנחנו נעשה בה שינויים קליניים.

מיקי לוי: אני מתנצל – שלא יהיה שהמילה הזו רומזת על משהו.

מיקי לוי: אני אתנגד, שכנעתי גם חלק מחברי הוועדה להתנגד.

מיקי לוי: אני מבקש לדחות את זה עד שתקום ממשלה חדשה, להשאיר את זה במתכונת הזאת.

מיקי לוי: אני אצביע נגד – אני כבר מודיע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ינון, בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כל, אני מצטרף לחברי מיקי.

ינון אזולאי: העלינו את זה גם אז בדיון שהיה ביוני.

ינון אזולאי: אז דובר, גם אבי כהן שהיה אז מנכ"ל, ואמר שזה דבר טוב ונכון שנעשה, וכשנשאל אם הוא חושב שזה יהיה אותו דבר כמו במשרד האוצר, הוא אמר: לא, אני יודע שיהיו קשיים.

ינון אזולאי: אני רוצה להזכיר לכם שרק בשנה האחרונה – אני לא יודע מה היום בקורונה, אבל אז, כשכמות הנפטרים – הולכים ומתמעטים.

ינון אזולאי: בכל דבר תגידו לי שיש חבלי לידה, וצריך להתרגל.

ינון אזולאי: לניצולי השואה אין זמן לחבלי לידה.

ינון אזולאי: אם נחכה לחבלי הלידה שלהם, חלילה אנחנו אמורים להיות בלוויה שלהם.

ינון אזולאי: זה דבר שהוא מחריד וכואב.

ינון אזולאי: לנו אסור לתת יד – לצערנו, זה היה בהחלטת ממשלה בכל מיני הסכמים שאני לא חושב שהיו ראויים לעשות, ודווקא בניצולי השואה להעביר אותם ממקום למקום.

ינון אזולאי: ניצולי השואה, אנחנו כאן בזכותם, ולכן אנחנו צריכים לעשות הכול, עד כמה שביכולת הוועדה, לא לאפשר את הוועדה הזאת.

ינון אזולאי: מי שנמצא פה בדיונים יודע כמה אנחנו מתנגדים לכל מיני עמדות של משרד האוצר.

ינון אזולאי: יש לנו איתם ויכוחים מאוד גדולים, אבל אני לא חושב שהפעם הם באו ממקום שרוצים שיישאר אצלם עוד כוח.

ינון אזולאי: אני חושב שהמקום הנכון הוא במשרד האוצר.

ינון אזולאי: הם מכירים אותם.

ינון אזולאי: גם אחרי הבחירות לא צריך להעביר – צריך להשאיר במשרד האוצר, אבל במיוחד בתקופה כזאת – היום יש שרה טובה, אני מסכים, אבל אנחנו לא יודעים מה יהיה הלאה – אם יפרקו את המשרד, לא יפרקו את המשרד, עוד פעם יחזירו.

ינון אזולאי: ניצולי השואה צריכים את הלחם שלהם.

ינון אזולאי: זה התרופות והלחם שלהם.

ינון אזולאי: כל שקל שאנחנו מחסירים מהם זה פחות שעה בחיים שלהם.

ינון אזולאי: זה אנחנו צריכים להבין, לכן אסור לנו לתת לזה לעבור למשרד.

ינון אזולאי: אנחנו חייבים שזה יישאר במשרד האוצר.

ינון אזולאי: חד וחלק.

ינון אזולאי: יש ניצולי שואה, יש ארגונים שמדברים אתנו ואומרים לנו את הכאב הזה, שיכול להיות שהם פוחדים לומר את זה במשרדים, אבל אנחנו יודעים.

ינון אזולאי: פה אומרים לנו הכול כחברי הכנסת, ולכן אני אומר:

ינון אזולאי: אסור לנו לתת יד להעביר את זה למשרד לשוויון חברתי.

ינון אזולאי: זה חייב להישאר במשרד האוצר, לעשות הכול כדי להחזיר את זה, לתת להם את שארית הימים שנשאר לאותם אנשים, שאנחנו חייבים להם את החיים שלנו, שיעברו את זה בזכות ולא בחסד, בכבוד ולא בביזוי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: המשרד לשוויון חברתי, המנכ"לית, בבקשה.

יעל מבורך: בוקר טוב.

יעל מבורך: אני רוצה קודם כל לברך את התיקונים שנעשו אתמול בוועדת הכספים בנושא התקציב ההמשכי.

משה גפני: את יודעת מה הלך פה?

משה גפני: את יודעת שעברתי הרבה תקציבי מדינה.

משה גפני: אתמול זו היתה אחריות של כמה חברים.

משה גפני: כשאמרתי למיקי לוי, שהיה סגן שר האוצר ושהוא חבר בוועדה – יש אנשים שלזכותם ייאמר.

משה גפני: יש אנשים שאפילו לא יודעים.

משה גפני: יש אנשים שהיו רעבים ללחם.

משה גפני: את יודעת במה מדובר.

משה גפני: דבר כזה לא ראינו.

יעל מבורך: התיקונים האלה מאוד חשובים לוודאות המשרדית.

יעל מבורך: אז אני מודה על זה וגם על המחויבות רבת השנים שלכם לנושא הזה של ניצולי שואה.

יעל מבורך: כולנו פה באים מאותו מקום ולאותה מטרה.

יעל מבורך: אני רוצה לומר כמה דברים על הנושאים שעלו פה, על העברת הרשות.

יעל מבורך: אל"ף, התקבלה החלטת ממשלה בנושא, והרשות כבר עברה למשרד לשוויון חברתי.

יעל מבורך: בפועל העבודה שלנו ברשות מתבצעת מול המשרד בחודשים האחרונים.

יעל מבורך: חלק מהנושאים הועברו לתוך, חלק נקלטו בתוך המשרד, והישורת האחרונה – עד סוף השבוע.

יעל מבורך: במהות, אני חושבת שלמעבר הזה יש הרבה מאוד יתרונות, כי המשרד לשוויון חברתי, פעילות הליבה שלו זה אזרחים ותיקים וגמלאים.

יעל מבורך: הוא עושה את זה כבר עשר שנים.

יעל מבורך: יש בפעולות שהוא עושה המון סינרגיה עם מה שעושה הרשות.

יעל מבורך: אחד זה נושא של מיצוי זכויות.

יעל מבורך: פעילות ליבה גם במשרד שלנו וגם ברשות, ניצול זכויות בבתים.

יעל מבורך: אנחנו עכשיו הנענו כמה וכמה פרויקטים.

משה גפני: בוקר טוב, סגן השר.

משה גפני: אני מקדם אותך בברכה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: סליחה, יעל.

יעל מבורך: דיברנו על הסינרגיה המקצועית שיש בין אגף אזרחים ותיקים לבין הפעילות של הרשות.

יעל מבורך: פרויקטים שהונעו בחודשים האחרונים – אחד, שיפוץ של בתי ניצולי שואה – פרויקט חדש שאנחנו עושים עכשיו יחד עם משרד השיכון, המנכ"ל שלו, יצא עכשיו לדרך.

יעל מבורך: פרויקט של אוריינות דיגיטלית בבתים של אנשים כדי לעזור להם להתחבר – בטח בתקופה הזאת – לזום, ולראות את בני המשפחה שלהם, כי הדברים האלה מסובכים.

יעל מבורך: הרחבה של תוכנית ידידות – עכשיו זה הזמן, שהיתה תקועה בחודשים הראשונים של השנה, והורחבה וחזרה לפעילות למרות הקורונה, גם פיזית וגם מרחוק, ופרויקט ממשלתי שאנחנו כמשרד לשוויון חברתי מנהלים, וחלקו מבוצע עכשיו יחד עם הרשות של מגן הזהב – טלפונים יזומים לכל אחד מהאזרחים הוותיקים במדינת ישראל, לשאול אותם מה הם צריכים ולתת להם את המענים עד הבית – מקניות בסופר, בדידות, ולהוריד לך את הכלב.

יעל מבורך: זה 500,000 איש שהמשרד לשוויון חברתי יוצר אתם קשר.

יעל מבורך: מתקשרים ל-500,000 איש, כל האזרחים הוותיקים.

משה גפני: מי זה 500,000 איש האלה?

יעל מבורך: אזרחים ותיקים.

יעל מבורך: הרשות עושה בדיוק את הפעילות הזאת.

משה גפני: אנחנו לא מקיימים דיון על המשרד לשוויון חברתי.

משה גפני: אנחנו מכבדים את זה.

משה גפני: אנחנו דנים על הניצולים.

משה גפני: הניצול בקצה השרשרת – האם הוא מקבל?

משה גפני: 500,000 איש – זה לא הניצולים.

שגית אפיק: יעל, מה שאת אומרת אפשר לפרש לטוב ולרע.

שגית אפיק: אפשר לפרש לטוב כפי שאת מתארת את זה, אבל אפשר לפרש את זה גם לרע כי היום הניצולים בכל זאת הם אוכלוסייה ייחודית שאינה חלק מאוכלוסיית הקשישים, ואם אנו ממקדים עליהם דיון – הניצולים הם בבת עינה של הוועדה הזאת, והרצון לשפר את מצבם ולהקצות להם תקציבים זה דבר מאוד חשוב פה.

יעל מבורך: אני מקבלת את זה ומכבדת את זה.

יעל מבורך: את הפעילות הזאת עושה הרשות מתוך- - -

משה גפני: הדיון הוא לא על המשרד לשוויון חברתי.

משה גפני: אנחנו מכבדים את המשרד לשוויון חברתי.

משה גפני: הדיון הוא הניצולים.

יעל מבורך: לכמה נקודות שהעלינו מול משרד האוצר בחודשים האחרונים, ולא קיבלו מענה, ואם אנחנו מדברים על מדוע נכון שבמשרד האוצר – לשיטתכם, אתם אומרים: היו משאבים למשרד האוצר.

יעל מבורך: אני חושבת שלא נכון שככל שהתקבלה החלטה, והיא התקבלה על ידי הממשלה, שהמשאבים האלה יהיו באוצר.

יצחק כהן: הסכם קואליציוני שבא לאישור הממשלה.

יעל מבורך: התה החלטת ממשלה, ולפיה אנחנו פועלים.

יעל מבורך: העברה של הרשות מהאוצר למשרד לשוויון חברתי נעשתה בצורה – אני רוצה לומר את זה בצורה נורא עדינה, מכבודם של כל החברים – לא מיטבית.

יעל מבורך: הרשות שאנחנו קיבלנו הגיעה, אל"ף, בגירעון תקציבי.

יעל מבורך: היא הגיעה בגירעון של העובדים – מה שלא קרה במשרד האוצר כל השנים.

יעל מבורך: כל הקיצוצים שלא נעשו במשרד האוצר כל השנים, כשההעברה נעשתה, היא נעשתה בגירעון, וגם מבחינת הכלים התומכים כמו מערכות המידע, שהגיעו באופן חלקי.

יעל מבורך: הדבר הזה לטעמי דורש בדיקה.

יעל מבורך: כל עוד זו ההחלטה שהתקבלה, לא נכון להעביר את הרשות בצורה הזאת.

יעל מבורך: היא צריכה לעבוד בדיוק כפי שעבדה באוצר.

מיקי לוי: אז שתישאר באוצר.

מיקי לוי: שר האוצר לא חתם על החלטת הממשלה, למיטב ידיעתי.

מיקי לוי: הוועדה היתה לא מאוזנת – היתה רק בין שני המשרדים, ללא הרשות עצמה.

מיקי לוי: חמישים יום.

מיקי לוי: זה פספוס גדול מבחינתי שהיועצת המשפטית והיועץ המשפטי לא היו פה בדברי ההקדמה שלי.

מיקי לוי: להעביר חמישים יום את הרשות לפני בחירות – אני לא רוצה לומר מה יהיה עם הממשלה הבאה – זה לא תפקידי, אבל לפחות לדחות את ההעברה ולהשאיר את הרשות באוצר עד שתקום ממשלה כלשהי.

מיקי לוי: זה לא יהיה נכון.

מיקי לוי: אנחנו נצביע נגד.

מיקי לוי: גם חברי.

מיקי לוי: סיכמנו כמה חברי כנסת.

משה גפני: יעל, תתכנסי לסיכום.

יעל מבורך: העלינו כמה נקודות בחודשים האחרונים מול משרד האוצר.

יעל מבורך: אתן כמה דוגמאות.

יעל מבורך: אחת זה מקבלי קרן סעיף 2, שהיא גמלה שניתנת על ידי ממשלת גרמניה.

יעל מבורך: יש לה השלמה מכספי ממשלת ישראל.

יעל מבורך: הקצבה הגרמנית הזאת הולכת ועולה בעקבות סיכום של ועידת התביעות עם ממשלת גרמניה – מה ששוחק את הקצבה הממשלתית.

יעל מבורך: אנחנו ביקשנו לא לבצע את השחיקה הזאת שקורית ב-1 בינואר, והמשמעות שלה היא 250 ₪ לניצול.

יעל מבורך: זו הפעימה השלישית שקורית בהקשר הזה, להשאיר את הקצבה הזאת לניצולים ללא שינוי, ולא קיבלנו תשובה ממשרד האוצר לעניין הזה.

יעל מבורך: ביקשנו עוד דבר – ניצולי שואה דמנטיים.

יעל מבורך: קבוצה מצומצמת, 8,000 איש, שיש לה זכאות לקבל קצבה, והיא צריכה להגיש טפסים בעניין הזה.

יעל מבורך: מה לעשות, האוכלוסייה הזאת לא ממצה את הזכאות שלה, ויש לנו 3,500 איש שיכולים לקבל 740 ₪ לחודש קצבה ולא מקבלים את זה בגלל מיצוי זכויות.

יעל מבורך: איזו תשובה קיבלנו ממשרד האוצר בעניין הזה – אתם מבינים.

מיקי לוי: הוועדה הזאת לא הסכימה לקצץ בקיצוץ הכללי של משרתי הציבור שהתוספת לא תבוא לידי ביטוי, ניצולי השואה נשאר.

יצחק כהן: רק הסעיף הזה – 130 מיליון שקל, ועוד 60 מיליון של ביטול הקיזוזים.

משה גפני: את מחזקת את העמדה של מה שאמרו מיקי לוי וינון שזה לא צריך לעבור, כי אם משרד האוצר לא נותן את הכסף, הניצולים מפסידים.

משה גפני: כאשר זה היה במשרד האוצר, זה לא היה, הדמנטיים ואחרים.

יעל מבורך: חלק מהשינויים שנעשו בתקופה האחרונה לא נעשו שנים במשרד האוצר ונעשו עכשיו.

יעל מבורך: דליה בטח תרחיב בזה – חולי סרטן שקיבלו זכאויות ודברים נוספים, ששנים לא קרו.

יעל מבורך: לגבי התהליך, התבצע תהליך מאוד מסודר יחד עם אנשי ההסתדרות, יחד עם ועד העובדים, יחד עם הרשות, גם עם עפרה רוס מנהלת הרשות הקודמת וגם עם נציגים אחרים מהרשות, לאורך התקופה, יחד עם האוצר ונציבות שירות המדינה.

יעל מבורך: הנושא הזה ממוסמך – אפשר להעביר את זה לוועדה, אם היא רוצה את עשרות הישיבות שהתקיימו בנושא הזה, גם בין גורמי המטה וגם יחד עם העובדים.

יעל מבורך: יש גם הבנות לגבי התנאים של העובדים במעבר.

יעל מבורך: יש פער מאוד משמעותי שעדיין לפתחנו.

יעל מבורך: התקנים של העובדים מאוד נמוכים.

יעל מבורך: היו במשרד האוצר כל השנים תקנים שאין כמותם במשרד האוצר, והבקשה שלנו לנציבות שירות המדינה זה לבצע שינוי ארגוני ברשות ולשדרג גם את זה.

יעל מבורך: פנינו אליהם בעניין הזה.

יעל מבורך: דברים שכבר התקבלו זה תוספות שכר עידוד שניתנו לעובדים, שלא קרו שנים רבות.

יצחק כהן: העובדים קיבלו עכשיו את הפעימה השלישית על המבצע הגדול שעשית.

יעל מבורך: אני מדברת על עובדי החשבות במשרד האוצר.

יעל מבורך: הם עובדי רשות.

יעל מבורך: הם עוברים יחד אתם.

יעל מבורך: הם לא קיבלו שנים את שכר העידוד הזה, וקיבלו אותו עכשיו אגב המעבר, וגם סל ההדרכה.

יעל מבורך: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יעל מבורך: התהליך היה מאוד מסודר.

יעל מבורך: אני חושבת שההחלטה אם להקצות תקציב לניצולי שואה דמנטיים לא צריכה להיות תלויה בזה שהרשות יושבת במשרד האומר או במשרד לשוויון חברתי.

יעל מבורך: למטרה הזאת יש לתת את התקציבים הללו כל עוד זו ההחלטה שהתקבלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אדוני שר האוצר.

יצחק כהן: אני מסכים עם יעל בכל דבריה.

יצחק כהן: בנושאים כמו הדמנטיים – לא זה המיקום, אבל לא זה הדיון.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, יש דבר אחד שלא נוגעים בו.

יצחק כהן: אף אחד לא נדע ביחידה הזאת שנקראת הרשות לזכויות ניצולי השואה.

יצחק כהן: זה קודש קודשים שאף אחד לא נוגע בה.

יצחק כהן: כדי לסבר את האוזן – התקציב – אתה מכיר אותו, לא מעט דחפת – 5.5 מיליארד שקל.

יצחק כהן: לראות כותרת בעיתון שאנחנו מחביאים כסף של 5.5 מיליארד שקל זה קצת פוגע.

יצחק כהן: זה לא לעניין, כי כבר ביטלנו קיזוז קרן סעיף 2, ומקבלים שתי קצבאות מלאות.

יצחק כהן: רק לאחרונה זה 60 מיליון שקל תוספות, ועוד ה-130 מיליון שיצא בשולחן הזה.

יצחק כהן: והמבצע הגדול שיצאנו אלינו בביקורי בית זה עשרות אלפי ביקורי בית.

יצחק כהן: לוקחים את זה בחרדת קודש.

יצחק כהן: לא בגלל הסכם קואליציוני.

יצחק כהן: יעל, את יודעת שאני מלא הערכה אליך.

יצחק כהן: זה לא אישי.

יצחק כהן: פשוט יש פה יחידה שלא נוגעים בה.

יצחק כהן: כל מה שאמרת, נכון.

יצחק כהן: אנחנו ערים לכל דבר.

יצחק כהן: גם הדמנטיים, הרבה לפני שמפלגת כחול לבן קמה, הרבה לפני.

יצחק כהן: ב"ה גם מתקדמים.

יצחק כהן: בלי שום קשר – ועם הרבה הערכה – זו רשות שלא נוגעים בה.

יצחק כהן: מין אקס טריטוריה שמטופלת בחרדת קודש.

יצחק כהן: באמת.

יצחק כהן: היושב-ראש ואני כל השנים – הדמנטיים על השולחן המון זמן.

יצחק כהן: כל מי שזכאי, מקבל.

יצחק כהן: אנחנו רוצים לבטל בירוקרטיה, לעשות דבר שיהיה אוטומטי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, נכון שזה הסכם קואליציוני שהגיע להחלטת ממשלה כי הממשלה מאשרת את כל ההסכמים הקואליציוניים, אבל כבר כשזה נודע לי שזה הולך לקרות, דיברתי עם גנץ, דיברתי עם ראש הממשלה.

יצחק כהן: הם הסכימו איתי, אבל זה תהליך שרץ.

משה גפני: אמרת את זה גם בישיבה הקודמת.

יצחק כהן: מבחינתי זה חוסר רגישות, ואם אפשר – אנחנו כמה ימים לפני הבחירות – להשאיר את זה היכן שזה נמצא בלי לזעזע.

יצחק כהן: אם יוציאו עוד עשרות מיליונים על מערכות מחשוב והתאמות – אגב, בהחלטת הממשלה גם היה צריך להקים צוות שהיה צריך להגיש את המסקנות תוך 45 יום.

יצחק כהן: לא ראינו את המסקנות של הצוות הזה.

יצחק כהן: יעל, עם כל ההערכה, ויש לי המון הערכה אליך – זה לא מהיום – הדבר הזה צריך להישאר באוצר, כאקס טריטוריה בתוך משרד האוצר.

יצחק כהן: אגב, אני באמת רוצה לשבח את עובדי הרשות.

יצחק כהן: יושבת פה גלי, וכל עובדי הרשות.

יצחק כהן: הם עושים מלאכת קודש, לילות כימים, כי הם מכירים את הרגישות של המשימה.

משה גפני: הרב כהן, מה שאתה אומר לגבי עובדי הרשות מקובל על כל חברי הוועדה.

משה גפני: תודה.

יצחק כהן: זו גם הזדמנות לשלוח רפואה שלמה לעפרה רוס בעז"ה.

משה גפני: רפואה שלמה אנחנו שולחים אתך.

משה גפני: קולט אביטל, בבקשה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר.

קולט אביטל: אני רוצה לדבר בשם הארגונים שלנו.

קולט אביטל: התנגדנו מלכתחילה להעברת הרשות, אבל קיבלנו את זה, ואנחנו עובדים טוב מאוד את הרשות, ואני רוצה לברך את מה שהרשות ממשיכה לעשות, ואין לנו שום דבר חלילה – להפך, אנחנו מאוד מרוצים מהיחסים שלנו ומהרגישות שאנחנו מוצאים במשרד לשוויון חברתי.

קולט אביטל: אבל גם אני רוצה להצטרף למה שאמר חבר הכנסת מיקי לוי.

קולט אביטל: היתה החלטת ממשלה 99, הוחלט להקים צוות בין משרדי שהיה צריך להגיש את המסקנות שלו תוך 45 יום.

קולט אביטל: הרשות לא היתה חלק מזה כי לא התייעצו איתה.

קולט אביטל: עכשיו אנחנו עומדים שבו, אם אני לא טועה, ואם המידע שהגיע אליי נכון, מתכוונים ביום שישי הקרוב להעביר את כל הצוות של הרשות כעובדים של המשרד לשוויון חברתי.

קולט אביטל: רוצים להעביר אותם, אבל לא מעבירים את כל המערכות, את כל התמיכה הטכנית.

קולט אביטל: אני לא מבינה מדוע ממהרים לעשות את זה עכשיו.

קולט אביטל: אני לא מבינה איך אפשר לפצל, איזה בלגאן ייווצר.

קולט אביטל: אנחנו לפני בחירות.

קולט אביטל: לצערי ולצער כולנו – אנחנו לא יודעים אם המשרד הזה ימשיך להתקיים ומי יעמוד בראשו ומה יהיה ההסכם הקואליציוני הבא, והאם המשרד לשוויון חברתי עדיין יהיה אחראי לנושא.

קולט אביטל: לכן אנחנו כניצולי שואה מבקשים לא ליצור עכשיו אנדרלמוסיה, לא להעביר.

קולט אביטל: לחכות עד אחרי הבחירות.

קולט אביטל: ואם תהיה החלטה שזה נשאר במשרד לשוויון חברתי, יש עדיין אז לעשות העברה מסודרת תוך תיאום עם הרשות עצמה, תוך העברת כל הדברים באותו זמן.

קולט אביטל: בשלב הזה אני מבקשת מאוד בשם כולנו להקפיא את המהלך הזה ולחכות עד אחרי הבחירות, שתקום אינשאללה ממשלה חדשה, נראה איזו ממשלה.

קולט אביטל: שנית, אני מבקשת – סליחה שאני מעלה את זה, אבל 1 בינואר מתקרב, וב-1 בינואר הניצולים שמקבלים מקרן סעיף 2 580 יתקוממו.

קולט אביטל: כבר היום יש כתבה בעיתון.

קולט אביטל: אנחנו חודשים מתריעים על זה.

קולט אביטל: פנינו לשרה, אני מבינה שהשרה פנתה לאוצר, וכל יום אנחנו שומעים שאין תשובה.

קולט אביטל: מה בדיוק צריך לומר לאותם ניצולים שפתאום יקבלו תלוש עם 0 או עם 200 שקל?

קולט אביטל: תהיה התנפלות עלינו, על האוצר, על כולם.

קולט אביטל: אז אני לא מבינה למה אי אפשר להיערך בזמן ולהחליט מה עושים.

קולט אביטל: הצענו לשרה ולא פעם אחת, גם בכתב וגם בעל פה, שהכסף הזה שהאוצר הולך לחסוך, יוקדש לתוכנית אחרת למען אותם ניצולי שואה.

קולט אביטל: אלה שני הדברים שאני מבקשת להעלות היום, ואני מעלה את הנושא השני כי הוא דחוף ל-1 בעוד יומיים, שלושה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מרדכי הראלי, אני שמח שאנחנו נמצאים פה יחד.

משה גפני: ברוך הבא.

משה גפני: בבקשה.

מרדכי הראלי: תודה לכבודו.

מרדכי הראלי: אני רוצה לחזק את הדברים שקולט אמרה, ורוצה להוסיף כמה פרטים מאוד חיוניים.

מרדכי הראלי: לפני חצי שנה התפרסם דוח מבקר המדינה, דוח מעקב על מצב הניצולים.

מרדכי הראלי: בדוח נכתב שחור על גבי לבן שכל חודש נפטרים 1,300 ניצולים.

מרדכי הראלי: במצב הזה, שכל יום השורות שלנו מתמעטות, נשארו עדיין הרבה בעיות לטפל בהן, אם כי בחלק מהבעיות, הודות לוועדת הכספים, לרב גפני שעומד בראשה וגם לרשות לזכויות ניצולי שואה, חל שיפור, אבל הוא לא שם.

מרדכי הראלי: לא כל העוולות טופלו.

מרדכי הראלי: חלק מהן תוקנו – לא כולן.

מרדכי הראלי: במצב קריטי כזה אנחנו פתאום נקלענו למערבולת הפוליטית של משא ומתן קואליציוני, של הסכמים קואליציוניים, ששם אנחנו ניצולי השואה היינו חלק מהמשא ומתן יחד עם הבדואים ואוכלוסיות אחרות.

מרדכי הראלי: סחורה עוברת לסוחר.

מרדכי הראלי: סליחה.

מרדכי הראלי: קיווינו לטוב, כי עד כמה שהכרנו את השרה ואת פעילותה, השרה מירב כהן פעלה רבות למען אוכלוסיית הקשישים, ואשה עם הרבה רצון טוב, אבל זה לא מספיק.

מרדכי הראלי: היא לבד לא יכול להזיז הכול.

מרדכי הראלי: יש מערכת בירוקרטית, לטוב או לרע, כי לפעמים צריך את המערכת הזאת, ופתאום מעבירים אותנו מתוך קן למשרד אחר.

מרדכי הראלי: הבענו חששות והסתייגויות.

מרדכי הראלי: אמרו לנו שהכול יסתדר.

מרדכי הראלי: בינתיים קרה משבר ממשלתי.

מרדכי הראלי: יש בחירות חדשות.

מרדכי הראלי: ובתוך כל הכאוס הזה רוצים להשלים את המעבר הזה שלנו למשרד לשוויון חברתי.

מרדכי הראלי: זה דומה למצב שאדם עושה טוטאל לוס עם הרכב שלו, ואחרי שהרכב תקוע הוא רוצה לתקן את המזגן.

מרדכי הראלי: זה ממש אבסורד.

מרדכי הראלי: דבר שני, אחת הבעיות הקריטיות שעכשיו הצביעה עליהן קולט זה עניין התשלומים.

מרדכי הראלי: התשלומים לניצולי שואה תלויים במערכת ממוחשבת שדופקת כמו שעון שוויצרי.

מרדכי הראלי: עכשיו תהיה בעיה עם התנאים של אנשי קרן סעיף 2, ובגלל בעיה של השוואה לאלה שמקבלים קצבה במסגרת חוק- - - נאצים, הם לא יקבלו דבר.

מרדכי הראלי: זו אחת הבעיות שחייבים לטפל בהם, ואני מסופק שבתוך המערבולת הזאת, אחת הבעית המרכזיות, השוואת תנאים של כל ניצולי השואה מהמעגל הראשון לפחות – השוואת תנאים כלפי מעלה ולא כלפי מטה.

מרדכי הראלי: כבודו יודע שמעלים בקודש ולא מורידים.

משה גפני: מר הראלי, אני חייב להתכנס לסיום, כי הנושא הוא האם להעביר או לא להעביר את זה או להמתין עד אחרי הבחירות.

מרדכי הראלי: בהחלט לא.

מרדכי הראלי: להמתין עד אחרי הבחירות.

מרדכי הראלי: עם כל הכבוד לרצון הטוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש פה ועד של עובדי הרשות?

משה גפני: בבקשה.

תאה אדרי: שלום, שמי תאה אדרי ואני מנהלת תחום תגמולים בחשבות.

תאה אדרי: אני רק אוסיף ואדגיש, מבחינה מקצועית, איך אנו רואי את המעבר ואת התהליך.

תאה אדרי: בשנים האחרונות התקבלו לא מעט החלטות ממשלה בחוקים שהעברנו בתוך מערכת משוננת שכרגע מתוחזקת במשרד האוצר.

תאה אדרי: מרגע ההחלטה החוקים וההחלטות, ממשלה, אם זה החלטות מנהלתיות, נעשו ממש חודש לאחר ההחלטה.

תאה אדרי: זה התאפשר בגלל המערכת שקיימת, תשתיות שכרגע מוקמות ומתפקדות כראוי.

תאה אדרי: אנחנו באמת חוששים, כלל העובדים, שהעתקה של כל התשתיות המחשוביות תפגע ברצף התפקודי התקין שאנו רגילים אליו.

תאה אדרי: מתוך ניסיון, רק שדרוג של מערכת קטנה שלנו לפעמים לוקחת חצי שנה, וזה גיוס של משאבים של עובדים שפשוט מתעסקים רק עם העתקת מערכות, והזמן נגזל מהטיפול בניצולים.

משה גפני: מה אתן מציעות?

תאה אדרי: אנו מציעות להישאר במשרד האוצר.

תאה אדרי: כיוון שמדובר באוכלוסייה מאוד מבוגרת אנו חושבות שכרגע לא נכון לעשות את המהלך הזה.

משה גפני: אברהם רות, בבקשה, בקצרה.

אברהם רות: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

אברהם רות: זו הפעם הראשונה שאנו יכולים לומר טובות גם על המשרד לזכויות הוותיקים וגם לאוצר.

אברהם רות: אני חושב שבמצב הנוכחי אנו לא מעוניינים בשום שינוי, ואני מצטרף לכל הדוברים שדיברו על זה.

אברהם רות: יש מספיק בלגאן במדינה, ולא צריך ליצור עוד בלגאן, בטח לא לניצולי השואה שהם בגילי.

אברהם רות: שנית, בנושא השני אני מבקש להציע שכבוד יושב-ראש ועדת הכספים יקיים דיון נפרד על הורדת כספים שגרמניה נותנת לניצולי השואה על ידי האוצר.

אברהם רות: זה חייב דיון נפרד.

אברהם רות: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אסתר מירון, האם את בעד להעביר את זה או להשאיר את זה במשרד האוצר בשלב הזה?

משה גפני: בבקשה.

אסתר מירון: תודה רבה.

אסתר מירון: לא נשאר לי אלא להצטרף לקודמיי.

אסתר מירון: אנחנו כרגע, יש לנו רק מילים טובות לסידור ולרציפות, איך שאנו מקבלים היום את המגיע לנו כל חודש.

אסתר מירון: אנחנו אנשים פשוטים ופוחדים שמכל ההעברה הזו, ולא מדובר בכך שרק שלושה חודשים – יהיה לנו עיכובים.

אסתר מירון: אנחנו מבקשים ומצטרפים, לא להעביר.

אסתר מירון: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גליה, ממלאת מקום מנהלת הרשות והיועצת המשפטית.

משה גפני: בהצלחה.

משה גפני: בבקשה.

גליה מאיר אריכא: שלום לכולם.

גליה מאיר אריכא: אתם מכירים אותנו לא מאתמול.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אתם בני בית כאן בוועדה.

גליה מאיר אריכא: נכון, אנחנו הרבה שנים כאן יחד, מוחזקים בידיים טובות על ידי כל החברים כאן.

גליה מאיר אריכא: אתם יודעים שאנחנו גוף מאוד מקצועית, עם רמת בציעות מאוד מאוד גבוהה.

גליה מאיר אריכא: אני חושבת שלא היה פה חוק אחד שעבר בוועדה שלא יושם על ידינו בצורה מיידית, החל באיתור הניצולים הזכאים דרך פניות יזומות שאנו עושים וכלה בתשלום אוטומטי.

גליה מאיר אריכא: כל ביצוע שלנו של כל חוק שעבר פה היה בזמן אפס.

גליה מאיר אריכא: כפי שאמר סגן השר, אנו מגיעים עד הבתים לעשות מיצוי זכויות.

גליה מאיר אריכא: אגב, גם זכינו ביחידה מצטיינת בתחרות האחרונה של נציבות שירות המדינה בהתייעלות וצמצום בירוקרטיה.

גליה מאיר אריכא: כל עובדי הרשות הם מסורים, אנשים שכל יום כל עולמם זה ניצולי השואה, וגם אני.

גליה מאיר אריכא: אני חמש שנים במשרד האוצר בלשכה המשפטית, לאחר מכן עשר שנים ברשות.

גליה מאיר אריכא: 15 שנים, גם כשהייתי בלשכה המשפטית באוצר עסקתי בתחום ניצולי השואה ובחרתי לעסוק רק בזה משך עשר שנים.

גליה מאיר אריכא: זה כל עיסוקנו וזו התמחותנו והמיומנות שלנו.

גליה מאיר אריכא: זה מה שאנו יודעים לעשות הכי טוב.

גליה מאיר אריכא: הדאגה שלנו ובקשתנו היא שכל הכלים המקצועיים שעמדו לרשותנו, כל המעטפת שעטפה אותנו, שאפשרה לנו לתת שירות מיידי, מקצועי, מהיר – שימשיך לעמוד לרשותנו – לא משנה באיזה משרד, לא משנה מה השם שלו.

גליה מאיר אריכא: אנחנו נמשיך לעמוד לרשות הניצולים, אבל שהכלים המקצועיים יהיו לרשותנו.

גליה מאיר אריכא: זה התפקיד שלנו וגם התפקיד של המשרד יחד עם יעל לדאוג לזה.

גליה מאיר אריכא: אני יודעת שיעל וכל הצוות שלה מאוד רתומים ומגויסים לנושא הזה, ויש לדאוג לזה.

גליה מאיר אריכא: הצוות הבין משרדי שהיה צריך לקום מתוקף החלטת הממשלה, אכן היתה צריכה להיות בו לפי החלטת הממשלה גם נציגות של הרשות.

גליה מאיר אריכא: לצערי לא היתה.

גליה מאיר אריכא: היתה ישיבה שלצערי לא הוזמנו אליה.

גליה מאיר אריכא: פנו אליי גם אגף התקציבים, גם משרד האוצר, שאלו למה אנו לא נוכחים.

גליה מאיר אריכא: אני אישית התקשרתי לעמית בן ארצי בנציבות שירות המדינה עוד כיועצת משפטית.

גליה מאיר אריכא: אמרתי לו שלפי החלטת הממשלה צריכה להיות נציגות של הרשות לזכויות ניצולי שואה.

גליה מאיר אריכא: הוא אמר לי שלא, ושיברר את זה.

גליה מאיר אריכא: אמרתי לו שידאג להזמנה שלנו.

גליה מאיר אריכא: לא קיבלנו הזמנות – לא אני ולא מנכ"לית הרשות.

גליה מאיר אריכא: באופן כללי, זו תקופה שהרשות לא היתה במצב יציב.

גליה מאיר אריכא: עפרה הודיעה על התפטרותה, היא נמצאת בשלהי התקופה שלה.

גליה מאיר אריכא: ב-16 בספטמבר היא כבר פרשה.

גליה מאיר אריכא: במשך חודש לא היתה הנהלה לרשות, ואני מוניתי בסוף אוקטובר.

גליה מאיר אריכא: חודש אחרי שאני בתפקידי, שאני גם לומדת את המשרד, קיבלתי את מכתב הסיכום שיעל הראתה לי, ב-7 בדצמבר, שמסכם הכול כמעשה עשוי.

גליה מאיר אריכא: ביחד יש לנו עוד הרבה היבטים שצריך להידרש אליהם – נושא המחשוב והפיצול בין כוח אדם למחשוב וכל הנושאים שעלו.

גליה מאיר אריכא: אלה נושאים שנידרש אליהם יחד.

גליה מאיר אריכא: אני מאמינה שתהיה אוזן קשבת ושנפתור את הנושאים.

גליה מאיר אריכא: אני יכולה להבטיח שלא נרפה, אנחנו עם המשרד לשוויון חברתי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוחנן רון זינגר, בזום.

יוחנן רון זינגר: אל"ף, אני מברך על היוזמה לקיים את הדיון הזה.

יוחנן רון זינגר: בי"ת, אני לחלוטין בדעה שאסור להזיז את זה ממשרד האוצר.

יוחנן רון זינגר: זה מתפקד פנטסטי מזה הרבה שנים, ואני לא רואה שום סיבה, בשל יצירתיות פוליטית, להעביר את זה משם למקום אחר, וליצור אנדרלמוסיה שלמה.

יוחנן רון זינגר: אני איש טכני, ויודע במה זה כרוך, ואני לחלוטין מחזק את ידי ממלאת המקום שאמרה שזה כרוך באנדרלמוסיה שלמה, וזה בדיוק המצב.

יוחנן רון זינגר: אני מבקש להתריע בפני העברה של הרשות מהאוצר למשרד לשוויון חברתי.

יוחנן רון זינגר: אין לי הרבה מה להוסיף.

משה גפני: תודה.

משה גפני: היית מאוד ברור.

משה גפני: אני מבקש לומר בקצרה.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל.

משה גפני: אני לא מדבר על המשרד לשוויון חברתי, לא מדבר על הרשות לניצולי השואה.

משה גפני: אני מדבר על מה שקורה במדינה.

משה גפני: אנחנו יודעים איזה בלגאן יש לנו פה על דברים פשוטים שצריכים להתנהל נורמלי.

משה גפני: אנחנו היום במצב לא נורמלי, והולכים למספר חודשים שהמצב יהיה רע יותר.

משה גפני: לא יהיה מי שיקבל החלטות.

משה גפני: המציאות הזאת היא בלתי מתקבלת על הדעת, ואז כשאנחנו מגיעים לנושא הזה, שפתאום מעבירים את זה – ואני לא חושב שתפקיד הוועדה להיכנס, איפה הרשות צריכה להיות.

משה גפני: יכול להיות שצריכה להתקבל החלטה, והממשלה צריכה לקחת בחשבון את כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: יכול להיות שזו תהיה ההחלטה.

משה גפני: היום זאת הפקרות, להעביר את זה ממשרד האוצר.

משה גפני: למשל, הנושא של המחשוב.

משה גפני: איפה יהיה בשלושת החודשים?

משה גפני: הוא במשרד האוצר.

משה גפני: מה יעשה המשרד לשוויון חברתי?

משה גפני: את מה שכולם אמרו אני חוזר ומדגיש.

משה גפני: אני בעד השרה.

משה גפני: אני בעד המנכ"לית, שלא לדבר על זה שאני בעד הרשות.

משה גפני: אין ויכוח.

משה גפני: אנשים צריכים לקחת אחריות.

משה גפני: יש פה דברים שצריך להתמודד איתם.

משה גפני: מגיע 1 בינואר, יש דברים שצריך, מה שתמיד היינו בקשר עם משרד האוצר ועם הרשות כדי לשלם את התשלומים המגיעים לניצולים.

משה גפני: הפערים גם הרנטה הגרמנית וכל מה שנלווה – אני לא נכנס לזה כי זה לא נושא הדיון.

משה גפני: היינו צריכים להביא עוד אנשים אם היינו מקיימים את הדיון הזה, ויכול להיות שנצטרך לקיימו גם בפגרת הבחירות.

משה גפני: אין ברירה – פגרת בחירות.

משה גפני: לכן אני מקבל את מה שאמרו פה כולם.

משה גפני: לא היה אחד שאמר אחרת, להוציא את המשרד, את יעל שברוב כישרון הסברת את החשיבות בעניין.

משה גפני: אני לא מתווכח, אבל זה צריך להיות ביום שבו נדע שהולכים לזה.

משה גפני: מה יהיה אם יהיו בחירות, שהשרה כהן תהיה שרת החוץ והממשלה תחליט לפרק את המשרד לשוויון חברתי?

משה גפני: הוא לא משרד שיכול ויש לו זכות קיום מצד עצמו אילולא הנושא של המערכת הפוליטית, ואני לא מזלזל בנושא המערכת הפוליטית – אני חלק מזה, אבל אנחנו באי ודאות מוחלטת, מה יהיה אם תהיה החלטה שהרשות חוזרת לאוצר?

משה גפני: אז יחזירו את נושא המחשוב?

משה גפני: ומי יסבול את זה – אותם אלה שנמצאים בגיל מבוגר וצריכים לקבל אותם שקלים, את אותם תקציבים, שזה החיות שלהם, התרופות – אני חוזר על מה שאנשים אמרו.

משה גפני: אני מבקש שנצביע על זה.

משה גפני: אני מבקש להקפיא את ההעברה עד אחרי הבחירות.

משה גפני: תוקם ממשלה, היא תקבל החלטה בעיניים פקוחות, ואז צריך להעביר מחשוב ולעשות את זה מסודר ולדעת את ההשלכות.

מיקי לוי: אם בכלל.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אתה קטונת מלדבר על הממשלה הבאה.

משה גפני: אני לא קטונתי.

משה גפני: גם מבחינה עניינית, מה שנאמר פה על ידי כל החברים – המציאות הזו שבה אנו חיים, אנחנו חייבים שתהיה ממשלה אחראית שתגיד אם להעביר או לא.

משה גפני: אם לא להעביר – לא, מה שהיה הוא שיהיה ואנחנו נמשיך את הדיונים כדי להעלות את התקציבים של ניצולי השואה כדי לפתור בעיות שצצות מעת לעת עם המציאות שאנו חיים בה, אבל שיהיה מישהו שיבוא בעיניים פקוחות ויגיד: זה מה שהולך להיות קדנציה שלמה.

משה גפני: כך נעשה, נביא את זה כאן לדיון – אני לא יודע מי יהיה יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: לכן זו מציאות שאיתה צריך לחיות, כמה חודשים לא לגעת בזה.

משה גפני: להשאיר את זה.

משה גפני: אנחנו נעזור בכל מה שאנחנו יכולים, גם בבעיות שהועלו פה.

משה גפני: אני מבקש שזה יישאר.

משה גפני: יעל, בבקשה.

יעל מבורך: אל"ף, לא תהיה פגיעה בניצולים.

יעל מבורך: המשרד לשוויון חברתי, ככל שהתחום הזה, העשייה החשובה הזאת נמצאת תחת אחריותנו, לא תהיה שום פגיעה בניצולים.

יעל מבורך: תהיה העברה חלקה לחלוטין.

יעל מבורך: שנית, ככל שזו ההחלטה בינתיים אני חושבת שמשרד האוצר צריך לתת את המשאבים כדי לוודא שזה אכן לא יקרה.

יעל מבורך: ככל שיוחלט אחרת- - -

משה גפני: יעל, אני אומר לך את זה בידידות – מה שאת אומרת, יכול להיות שנכון ויכול להיות שלא.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים האלה, כי היום לבדוק את משרד האוצר, מה הוא נותן ומה הוא לא נותן – היום זה לא הזמן.

משה גפני: לכן אני אומר לך בידידות מתוך אחריות להמתין עם זה עד אחרי הבחירות.

משה גפני: ההחלטה שתתקבל, תתקבל.

משה גפני: אני מבקש להביא את זה להצבעה, רבותיי חברי הכנסת.

משה גפני: אנחנו מבקשים לקבל החלטה שההעברה של הרשות לזכויות ניצולי השואה תוקפא עד אחרי הבחירות, והממשלה הבאה תחליט אם להעביר, איך עושים זאת.

משה גפני: מי בעד ההחלטה הזאת – ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: הצבעה בעד ההחלטה – פה אחד ההחלטה התקבלה.

משה גפני: ההחלטה שלנו, אדוני סגן האוצר, של הוועדה פה אחד, להקפיא את ההעברה עד אחרי הבחירות.

משה גפני: אנחנו לא מבטלים את זה, לא מתנגדים לזה, לא תומכים בזה.

משה גפני: שיהיה פה מישהו שיישא באחריות לאורך זמן.

משה גפני: לא בתקופת הביניים הזאת זה יעבור.

משה גפני: אני מבקש להעביר את ההחלטה גם לשרה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.