הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 114, 2020-12-15 11:30

עפר שלח: אני פותח את הדיון.

עפר שלח: זה דיון מהיר שהופנה אלינו באמצעות הכנסת בנושא 15 שנה אחרי והטיפול במגורשי גוש קטיף טרם הושלם.

עפר שלח: זה לבקשת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ' ואריאל קלנר.

עפר שלח: אני אוותר כרגע על דברי הפתיחה שלי.

עפר שלח: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב הראש, אני ברשותך רוצה ממש בפתח הדיון לתחם אותו למקטע מאוד מסוים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה עכשיו להסתכל 15 שנה אחורה ולא על היבטי מקרו, העתקות קהילתיות, מבני ציבור ורשויות קולטות, יש המון סוגיות והמון טענות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה למקד את זה במעט מאוד מקרים פרטניים של אנשים פרטיים שעד היום לא קיבלו את המענה שלהם מכל מיני סיבות.

בצלאל סמוטריץ': איפה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו פוגשים את זה בהמון סוגיות בכלל, כשאתה מנהל מערכת כמו מדינה אתה קובע קריטריונים שהם מתאימים לרוב.

בצלאל סמוטריץ': ראיתי את המצגת שנשלחה על מה שנשאר מהמִנהלת במשרד החקלאות וזה מרשים, 99% טופל, הדאגה שיש אחוז אחד ואני מבקש שבו נתמקד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נראה כמה מקרים ושוב זה באמת אחוז ואולי אפילו פחות מאחוז, זה 15 משפחות בניצן, חמש משפחות של בני מנשה וקהילה אחת בנווה-ים שמשהו כנראה בקריטריונים הקבועים שנקבעו לא מצליח לתת להם את המענה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוכן לקבל את העובדה שאנחנו משאירים פצועים בדרך.

בצלאל סמוטריץ': כבר כמה וכמה שנים מדברים על סגירת המִנהלת והמִנהלת כמעט נסגרה, נשארה פונקציה אחת, אדם אחד במשרד החקלאות שעוד מנסה טיפה להחזיק את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בא אליו חס וחלילה בטענות, הוא עושה עבודה יוצאת מן הכלל עד כמה שהוא רק יכול בעצמו.

בצלאל סמוטריץ': ברשותך, אני ארצה לתת רשות לשניים שלושה אנשים פרטיים ומשפחות רק לספק בקצרה את הסיפור שלהם ולהבין איך הם נפלו פה בין הכיסאות לתוך התהליך הבירוקרטי הגדול הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני ארצה לבקש, הוועדה בראשותך תבקש אולי למנות על זה פרויקטור ספציפי בממשלה שלוקח עכשיו את המקרים האלה, זה 15 עד 20 מקרים פרטניים, מקבל את המנדט לייצר את הגמישויות הנדרשות במסגרת מה שאפשר חוקית.

בצלאל סמוטריץ': לדעתי ברצון טוב ויצירתיות אפשר לתת את הפתרונות וללוות את הדבר הזה עד הסוף שלו.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני ממש מבקש גם מכל המשתתפים האחרים שלא כל אחד עכשיו ייתן את כל צרותיו, ויש, ברור לי שלכל אחד מהאנשים שירצה לדבר בפריזמה שלו יהיו דברים שהוא אומר ש-15 שנה אחרי עוד לא הגעתי למנוחה ולנחלה.

בצלאל סמוטריץ': המערכות הגדולות, הרשויות, היישובים והקהילות, יודעים לדאוג להם, אנחנו דואגים להם לאורך כל הזמן הזה, אבל אני ממש מרגיש שיש פה אנשים קטנים, אני לא אוהב את הביטוי הזה, אבל האזרח הקטן בתחתית שרשרת המזון שבכל מיני נסיבות, או טרגיות או פשוט נפל בין הכיסאות בבירוקרטיות קשוחות, כי מה לעשות מדינה היא תמיד גוף קשוח נורא כשהוא מגיע לבירוקרטיה ולקריטריונים.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש מבקש מיושב הראש שבזה נתמקד בדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תנהל את הדיון, אבל אני הייתי שמח לתת לשניים שלושה מקרים פרטניים פשוט להציג מקרים שבעיניי הם אבסורדים, אי אפשר שלא להתפוצץ מולם ובאמת אני אומר, עם רצון טוב, יצירתיות ואכפתיות, קצת של המִנהלת, קצת של רשות מקרקעי ישראל, קצת של משרד האוצר וקצת של משרד המשפטים, אפשר לפתור אותם ולוודא שאנחנו לא משאירים פצועים מדממים בצד הכביש בתהליך הזה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: הייתה שיחה מקדימה ביני לבין חבר הכנסת סמוטריץ' והדברים שהוא אומר עכשיו הם בהחלט תוצאה שלה.

עפר שלח: אני מבקש מכל הדוברים שיהיו כאן

עפר שלח: באמת להתמקד בדיוק באספקט שעליו הוא מדבר.

עפר שלח: יש המון דברים להגיד על גוש קטיף ועצם המילה, אתה אומר התנתקות, אתה אומר גירוש וכבר עצם המילה מתחילה להיות טעונה, אפילו כשנכנסים לטיפול באנשים עצמם.

עפר שלח: אני סיפרתי אתמול לחבר הכנסת סמוטריץ' שכשהגעתי לכאן בכנסת ה-19 ביקש ממני חבר הכנסת זבולון כלפה, שהיה כמובן מראשי המתיישבים מגוש קטיף, לעשות יחד איתו שדולה ואני הסכמתי ברצון רק שדי מהר התברר לי שהטיפול בזה הוא כמעט בלתי אפשרי מפני שכל מיני כוחות פוליטיים מושכים, חלקם אפילו, שבוא נאמר פוליטית או מגזרית מזוהים עם האנשים שגרו בגוש קטיף, אבל כמעט אני לא רוצה להגיד מתפרנסים מהטיפול במצבם, אבל לא ראיתי אפילו איזה לחץ גדול לסיים את העניין הזה.

עפר שלח: זה סיפור הומניטרי פר אקסלנס.

עפר שלח: אני מבקש להתמקד, לא להגיד עשינו ואמרנו על כל מיני דברים שנעשו ונאמרו, ואני יודע שיש דברים שנעשו ונאמרו, לכן בוא נתחיל ונתמקד.

עפר שלח: אני מציע, חבר הכנסת סמוטריץ', שנתחיל מהמקרים הפרטניים, אם אפשר להעלות אותם.

בצלאל סמוטריץ': שנבין רגע על מה הדיון מדבר, זה ייתן לנו סדר.

עפר שלח: מרדכי מורחי, בבקשה, שלום, אדוני.

עפר שלח: אנא בקצרה ובתמציתיות.

עפר שלח: הבעיה ודרכי פתרונה, בבקשה.

מרדרכי מורחי: אני אחד ממגורשי גוש קטיף וגרתי בנווה דקלים.

מרדרכי מורחי: עברתי עם כל הקהילה ליישוב ניצן לקרווילות.

מרדרכי מורחי: קיבלתי מגרש, התחלתי לבנות את ביתי.

מרדרכי מורחי: לצערי עזבו אותי ונטשו אותי בעלי המקצוע עם הכסף.

מרדרכי מורחי: כשגורשתי הייתי בן 50, לא עבדתי מאז הפינוי עד 2009.

מרדרכי מורחי: ב-2009, מאחר ואף אחד לא קיבל אותי לעבוד בכזה גיל, נאלצתי לקנות מונית ואני עובד עם מונית לפרנס את המשפחה.

מרדרכי מורחי: יש לי אישה וילדה והן בטראומה מהגירוש עד היום.

מרדרכי מורחי: אשתי עבדה בנווה דקלים כמזכירה של היישוב, היא קלטה את רוב התושבים בנווה דקלים אחד לאחד.

מרדרכי מורחי: היום היא לא יוצאת מהבית.

מרדרכי מורחי: איפה שאני הולך, איפה אשתך?

מרדרכי מורחי: לא רואים אותה.

מרדרכי מורחי: פניתי למִנהלת, לצערי, מאז שסגרו פה את המִנהלת בניצן אין עם מי לדבר.

מרדרכי מורחי: קיבלתי מכתב שפשוט החזיר אותי אחורה.

מרדרכי מורחי: אפילו כשחשבתי יחד עם הבן, שבא ואמר לי: אבא בוא אני אעזור לך ונרים את העסק, קיבלתי מהמִנהלת מכתב שלוקחים לי גם את הכסף שנשאר.

מרדרכי מורחי: ההפך, במקום לבוא לעזור לי, באחד הסעיפים הם כותבים שאגף ההתיישבות פועל על מנת להשלים את הטיפול במפונים.

מרדרכי מורחי: אף אחד לא דיבר איתי מאז שעזב פה בחור בשם עזרא חן.

מרדרכי מורחי: אף אחד לא דיבר ולא באו לבדוק מה ולמה ואיך.

מרדרכי מורחי: היום הקרווילה כולה רעועה, עכברים, לצערי.

מרדרכי מורחי: אתמול קיבלתי טלפון: אבא, מכונת הכביסה הלכה, למה?

מרדרכי מורחי: עכבר אכל את החוטים.

מרדרכי מורחי: זה המצב.

עפר שלח: מרדכי, אני מנסה להיות קונקרטי.

עפר שלח: הסיבה שלא הצלחת לעבור מהקרווילה לבית קבע היא שבמהלך הבנייה היו בעיות עם בעלי המקצוע ובשלב מסוים פשוט נגמר הכסף?

מרדרכי מורחי: כן, גם, חלק מהבעיות.

מרדרכי מורחי: ברוב הבעיות גם זה הכסף וגם, מה אני אגיד לך, הדיכאון שנכנסנו.

מרדרכי מורחי: נקלענו למצב שאין לאן להתקדם.

מרדרכי מורחי: היום אני מקבל מכתב שמחזיר אותי אחורה 15 שנה.

בצלאל סמוטריץ': אם אני מבין ככה, חסר לו כסף לבנות את הבית.

בצלאל סמוטריץ': הוא ביקש מהמִנהלת.

בצלאל סמוטריץ': המִנהלת עדיין חייבת לו איזה 300,000 שקל או משהו כזה שהיא שומרת כפיקדון שהוא יפנה את הקרווילה.

בצלאל סמוטריץ': הוא ביקש שישחררו לו את הכסף ובכסף הזה הוא יצליח להשלים את הבית ואז לפנות את הקרווילה.

בצלאל סמוטריץ': לא רק שלא מוכנים לדבר איתו על זה, הוא הם קיבל מכתב שאם הוא לא יפנה עד תאריך כזה וכזה, מאוד מהר, ייקחו לו את 300,000 שקל האלה שחייבים לו.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת במקום להגיד לו: קח את הכסף, תגמור את הבית ואז תפנה את הקרווילה, לא מוכנים לשחרר את הכסף.

בצלאל סמוטריץ': אומרים לו: תפנה את הקרווילה, לא מעניין אותנו לאן ואם לא תפנה אותה עד לתאריך אנחנו מחלטים לך את הערבות.

בצלאל סמוטריץ': זו בעיה פתירה.

בצלאל סמוטריץ': עם רצון טוב ואכפתיות אפשר לעזור לו לעבור לבית הקבע והוא יפנה את הקרווילה, אין לו עניין להמשיך לגור בקרווילה, אבל הוא צריך את העזרה הזאת.

עפר שלח: שאלה אחרונה, ברשותך.

עפר שלח: יש עוד מפונים שהם במצב שלך?

עפר שלח: שהם נמצאים בניצן ותקועים בגלל סיטואציה דומה לשלך?

מרדרכי מורחי: כן יש בין 15 ל-20.

מרדרכי מורחי: כל אחד והבעיות שלו.

עפר שלח: ברור.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אנחנו ננסה לראות באמת איך מטפלים בזה.

עפר שלח: אני מבקש להעלות את יהודה גרוס.

עפר שלח: בוקר טוב.

יהודה גרוס: שלום, מדבר יהודה גרוס מניצן.

יהודה גרוס: לי הייתה חנות בבעלותי בנווה דקלים במשך 20 שנה.

יהודה גרוס: כשהגענו לניצן הובטח לנו על ידי המשרד לשיכון שייבנה מרכז מסחרי באתר הקרווילות.

יהודה גרוס: מיותר לציין שהמרכז לא נבנה עד היום ובנינו בינתיים, בעלי העסקים, חנויות זמניות באתר הזמני במבנים זמנים, כדי להתחיל לפרנס את המשפחה.

יהודה גרוס: דרך אגב אני המפרנס היחידי במשפחה שלי.

יהודה גרוס: לפני ארבע שנים קיבלנו תביעות משפטיות.

יהודה גרוס: במקום לפתור את הבעיה פנו אלינו בתביעה משפטית שנפנה מיד את המבנה, ללא כל פתרון אחר לאן להגיע, ונשלם להם כמה מאות אלפי שקלים על דמי שימוש חריג בקרקע, ביזמות וכל מיני סעיפים שמצאו לנו ולא מוכנים לדבר איתנו בכלל.

יהודה גרוס: קודם תפנה ותלך, לא מעניין אותנו לאן.

יהודה גרוס: אין שום פתרון בניצן, לא מצד המועצה, לא מצד המִנהלת, לא מצד רמ"י.

יהודה גרוס: רמ"י לא מוכנים לדבר איתנו ולי אין לאן ללכת.

עפר שלח: כשהגעת לניצן אני מבין שנאמר לך שיוקם שם איזשהו מרכז מסחרי.

יהודה גרוס: יש כאן תמונה.

יהודה גרוס: השלט הגדול שעמד ליד המגרש שיועד למרכז מסחרי.

יהודה גרוס: המגרש הוכשר, המבנים היו מוכנים בחברת "עולם".

יהודה גרוס: כמו שאתם רואים, "עולם" פה חתומים גם כן.

יהודה גרוס: מישהו החליט בממשלה או במדינה שלא מקימים את האתר הזה, לא מקימים מרכז מסחרי, לא ביישוב הקבע ולא ביישוב הזמני.

יהודה גרוס: אני מבקש מהמדינה או מרמ"י שייתנו לי רשות או להמשיך עם החנות שלי במקום שהיא קיימת או לעבור לאותו מגרש שיועד להיות המרכז המסחרי.

יהודה גרוס: לא קיבלתי תשובה חיובית לאף אחת מהפניות האלה.

בצלאל סמוטריץ': הוא מוכן להעביר על חשבונו, זה מבנה יביל, הוא אומר: אני אעביר על חשבוני.

בצלאל סמוטריץ': בן אדם בגיל 60 ומשהו, מה הוא עושה עכשיו?

איתמר רביבו: חשוב לציין שבניצן באתר הקרווילות יש מרכז מסחרי, יש שם חנות מכולת, יש שם ירקנייה ועוד איזושהי חנות קטנה שעם זה אין למדינה בעיה.

איתמר רביבו: אני ביקשתי מהם שייתנו לו לעבור בסמוך, יש לו מקום שהוא יכול לשבת עליו.

איתמר רביבו: אמרו לי: לא, אנחנו רוצים שיפנה משם מאיפה שהוא נמצא ושיתפנה.

איתמר רביבו: אמרתי להם עד שייבנה מרכז מסחרי בניצן, שזה אמור לקרות בשנים הקרובות, בואו תנו לו לעבור לשמה.

עפר שלח: יהודה, מה העסק שלך?

עפר שלח: מה אתה מוכר?

יהודה גרוס: מסגור תמונות, טמבוריה, שכפול מפתחות, מן כלבו כזה.

עפר שלח: האם נאמר לך, למשל, אנחנו נעזור לך להקים עסק כזה, אני לא יודע, באשקלון?

יהודה גרוס: אף אחד לא פנה אליי ואף אחד לא הציע.

יהודה גרוס: להפך, כל הפניות שלי לא נענו בכלל, לא התייחסו מהמִנהלת ולא מרמ"י.

עפר שלח: תודה רבה.

עפר שלח: יש עוד מישהו ?

בצלאל סמוטריץ': רציתי לתת דוגמא אחת בנווה ים.

עפר שלח: כן, בבקשה, נעמה.

נעמה פרץ ברגיג: אני ממשפחת פרץ, הבת של משפחת ברגיג.

נעמה פרץ ברגיג: אנחנו שתי משפחות שמפונות מצפון השומרון.

נעמה פרץ ברגיג: שתי משפחות זכאיות.

נעמה פרץ ברגיג: אנחנו כרגע תקועים כי הפרויקט שלנו לא מתקדם בנווה ים מכל מיני עניינים בירוקרטיים של הקיבוץ.

נעמה פרץ ברגיג: עכשיו יש משהו חדש שרוצים להפוך את הקיבוץ ליישוב קהילתי ואנחנו די תקועים בין הפטיש לסדן כבר 15 שנה, אנחנו רוצים לבנות את בית הקבע שלנו ואין לנו אפשרות.

עפר שלח: הפרויקט, מה הוא היה?

עפר שלח: שכונה צמודה לנווה ים?

עפר שלח: משהו בתוך הקיבוץ או על יד הקיבוץ ?

עפר שלח: מה זה היה?

נעמה פרץ - ברגיג: אנחנו בגרעין של 'אל הים'.

עפר שלח: שהיה למעשה אמור להיות מועתק לנווה ים.

עפר שלח: מה מערכת היחסים בינו ובין הקיבוץ שכמו שאת אומרת, וזה גם מוכר לי, הקיבוץ הוא קיבוץ בפירוק, מה מערכת היחסים הסטטוטורית בינו ובין הקיבוץ?

נעמה פרץ - ברגיג: הם לא מחריגים אותנו מהקיבוץ.

נעמה פרץ - ברגיג: גם אם השטח שלנו למעשה מוכן, עד שלא פותרים את כל בעיות הקיבוץ לא נותנים לנו, המשפחות, לבנות את בית הקבע.

בצלאל סמוטריץ': לפי מה שאני מבין קצת אחרי הגירוש נחתם הסכם עם הקיבוץ.

בצלאל סמוטריץ': כשהקיבוץ נכנס לפירוק בא המפרק ואמר שהוא לא מכבד את ההסכם והתחיל לפתוח את הכול מחדש.

בצלאל סמוטריץ': בפועל יש מלחמות בין הקיבוץ לרשות מקרקעיי ישראל על כל מיני עניינים והם בני ערובה של הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': לא נתונים להם בינתיים.

בצלאל סמוטריץ': הם באו ואמרו: תנו לנו את 20 המגרשים שלנו, זה לא הרבה ואנחנו נבנה.

עפר שלח: המגרשים האלה כבר פותחו, נעמה, או שהם רק סימון על הקרקע?

נעמה פרץ - ברגיג: הם כבר פותחו.

נעמה פרץ - ברגיג: הבנתי שהיו שם עניינים עם הביוב שהיה יותר גבוה מהקרקע.

נעמה פרץ - ברגיג: כל מיני עניינים שלא קשורים אלינו.

נעמה פרץ - ברגיג: לא שמה שנותנים לנו, קחו את האפשרות, הקרקע שלכם ואנחנו מתמהמהים.

עפר שלח: איפה אתם גרים בינתיים?

נעמה פרץ - ברגיג: בניצן, בקרווילות.

בצלאל סמוטריץ': צריך להבין, מִנהלת פינוי אתרים דורשת מהם לפנות את הקרווילות כי הוא צריך לפנות את האתר.

בצלאל סמוטריץ': אין להם לאן ללכת.

נעמה פרץ ברגיג: קיבלנו מכתב שאנחנו צריכים במאי לפנות את הקרווילה.

נעמה פרץ ברגיג: יותר מזה ויותר אקוטי בשבילי כבת.

נעמה פרץ ברגיג: אמא שלי חולת סרטן ריאות, הם מתגוררים בקרווילה של 60 מטר, היא לא יוצאת מהחדר 24/7, יש לה שירותים כימיים בתוך החדר.

נעמה פרץ ברגיג: בשביל להתקלח צריך שני אנשים שיחזיקו אותה כי התנאים בקרווילה של 60 מטר הם בלתי אפשריים.

נעמה פרץ ברגיג: אי אפשר להתנייד שם עם כיסא גלגלים, אין אפשרות, אז היא 24/7 נמצאת בחדר.

נעמה פרץ ברגיג: היא פשוט כבויה.

נעמה פרץ ברגיג: היא חלתה, אני מאמינה שבעקבות כל ההתנקות הזאת.

נעמה פרץ ברגיג: פנינו וביקשנו שייתנו לנו קרווילה של 90 מטר.

נעמה פרץ ברגיג: קרווילה שהיא קיימת, זה לא שצריכים לבנות אותה בשבילנו.

נעמה פרץ ברגיג: היא קיימת ויש משפחות שעוזבות פה.

נעמה פרץ ברגיג: פשוט קיבלנו תשובה של לא, אין התניידות, לא מזיזים משפחות ממקום למקום.

נעמה פרץ ברגיג: מפה זה רק לבית הקבע.

נעמה פרץ ברגיג: תנו לה למות בכבוד.

נעמה פרץ ברגיג: היא לא תגיע הרי לבית הקבע שלה, אז לפחות שיהיה לה את התנאים.

איתמר רביבו: אני חייב לציין שבמקרה שלהם אני פניתי בעצמי למִנהלת.

איתמר רביבו: איך שזה עבד עד עכשיו בקרווילות, כל משפחה שבנתה את בית הקבע שלה ועברה לשם, באה המדינה והרימה את הקרווילה כדי שתפנה את המקום ולא ייכנסו ולא ישתלטו.

איתמר רביבו: במקרה הזה בגלל המצב, שכל הסיטואציה שלהם לא קשורה אליהם, מבחינתם כבר אתמול לבנות את בית הקבע שלהם, אבל מסיבות כאלה ואחרות הדבר הזה לא התאפשר.

איתמר רביבו: עכשיו אמא שלה הייתה צריכה מטפלת, בשביל מטפלת היא הייתה צריכה להגדיל את היחידה.

איתמר רביבו: יש משפחה שלפני כמה ימים פינתה את הקרווילה שלה, אמרתי להם: תעצרו שנייה לפני שאתם מרימים אותה.

איתמר רביבו: גם שם, לא בגללם, בגללכם, תנו לה לעבור לקרווילה אחרת.

איתמר רביבו: הם לא מוכנים לשמוע.

עפר שלח: נעמה, שאלה אחרונה.

עפר שלח: היום אם יכשירו לכם, יש לכם כסף להיכנס לנווה ים?

נעמה פרץ - ברגיג: אני מדברת על המשפחה שלי ועל המשפחה של ההורים שלי.

נעמה פרץ - ברגיג: אנחנו כמו כולם ואנחנו נצטרך להתגייס לזה.

נעמה פרץ - ברגיג: זה לא שיש לנו ארגזים של כספים שמחכים לנו כדי שנתחיל לבנות את הבית.

נעמה פרץ - ברגיג: אנחנו אפילו לא בהליך של זה.

נעמה פרץ - ברגיג: מן הסתם תצטרך להיות משכנתא ואנחנו נצטרך להתארגן לזה, גם אנחנו וגם ההורים.

נעמה פרץ - ברגיג: כבר יש הרבה פשרות לגבי זה.

נעמה פרץ - ברגיג: אני רוצה לראות את ההורים שלי, לפחות שהם ימותו בכבוד באמת.

נעמה פרץ - ברגיג: כרגע המצב הוא לא כזה.

נעמה פרץ - ברגיג: כל אחד שיושב שם בוועדה יחשוב על ההורים שלו, איך הוא רוצה שההורים שלו יסיימו את החיים.

נעמה פרץ - ברגיג: זה לא פייר, כי אחרי כל כך הרבה שנים, 15 שנים שאנחנו בצפייה.

נעמה פרץ - ברגיג: אז אני יודעת שאימא שלי כבר לא תגיע לזה, אני לא חיה באשליה, אבל לפחות שהיא תוכל לקום לשירותים ושהיא תוכל להתנועע בתוך הבית, להגיע למטבח.

נעמה פרץ - ברגיג: דברים שהיא לא יכולה לעשות היום.

נעמה פרץ - ברגיג: אישה שהיא פעילה והיא סך הכול בת 64, זה לא בן אדם קשיש.

נעמה פרץ - ברגיג: תנו לה את הכבוד, זה רק מה שאני מבקשת.

עפר שלח: נעמה, תודה רבה שדיברת איתנו.

נעמה פרץ ברגיג: תודה לכם.

עפר שלח: אוקיי, אני מבקש תגובה ראשונה על הסיפורים ששמענו וכמובן על הסוגיות הכלליות שעולות מהן.

עפר שלח: תעלו בבקשה את אסף יצחק, מנהל אגף התיישבות ומִנהלת תנופה במשרד החקלאות.

עפר שלח: בוקר טוב, אסף.

אסף יצחקי: בוקר טוב לכולם.

אסף יצחקי: קודם כל אני הנחתי שהדיון כולו מתנהל בזום אז לא הגעתי לוועדה, אבל בכל מקרה אני אתייחס.

אסף יצחקי: קודם כל שמענו את הדברים.

אסף יצחקי: דבר ראשון שחשוב לי להגיד, כמו שחבר הכנסת סמוטריץ' ציין, אנחנו באמת בישורת האחרונה ואנחנו מדברים פה על המשפחות שנמצאות פה והם באמת מקרים חריגים ולא מייצגים של המצב.

אסף יצחקי: אז רק לשים את הדברים בפרופורציה.

עפר שלח: אסף, ברשותך, בדיוק בשביל זה חבר הכנסת סמוטריץ' ואני ביקשנו להתייחס אך ורק למקרים האלה.

עפר שלח: אנחנו יודעים, אני מכיר את זה, חברי הכנסת סמוטריץ' וקלנר בטח עוד יותר טוב ממני, המדינה טיפלה כמיטב יכולתה וכן הלאה והלאה.

עפר שלח: נשארו כמה עשרות המקרים האלה, בוא נתמקד בהם.

אסף יצחקי: עכשיו אני אתייחס לשלושת המקרים שדיברנו עליהם.

אסף יצחקי: אני כמובן אעשה את זה בזהירות, כי כל מקרה יש לו את צנעת הפרט שלו, ולא כל דבר אני רוצה להכניס לדיון כאן.

אסף יצחקי: נתחיל מהמקרה האחרון של משפחת ברגיג ומשפחת פרץ.

אסף יצחקי: תראו, אנחנו פנינו למשפחת ברגיג במסגרת החלטת הממשלה לבוא ולבנות עבורם את הבית.

אסף יצחקי: יש פרויקט שנקרא משפחתית, שלוקחים מבנה מתועש ומציבים אותו על המגרש שהמשפחה קיבלה ובעצם כל התהליך הוא באחריות המדינה, אנחנו מוסרים להם מפתח והם גרים.

עפר שלח: אבל לפי מה שהם הציגו יש בעיה בכלל להתיישב בנווה ים בגלל הפירוק של הקיבוץ וכל מיני עניינים שלא שייכים אליהם.

עפר שלח: זה לא עניין של לבנות את הבית.

עפר שלח: אני בכוונה שאלתי אותה לגבי לבנות את הבית, אמרה ניקח משכנתא.

עפר שלח: זה לא הסיפור, הסיפור הוא שהם לא יכולים להתיישב שם בכלל.

אסף יצחקי: אז הדברים ממש לא מדויקים.

אסף יצחקי: החל מיום הראשון בדצמבר 2019 אפשר להגיש בקשות להוצאת היתר בנייה ולמיטב ידיעתי יש כבר משפחה אחת שכבר קיבלה היתר בנייה, כך שאין שום מניעה להתקדם ולבנות.

אסף יצחקי: היו הרבה בעיות לקדם את זה, אני מסכים, אבל בסופו שלש דבר יחד עם המועצה הצלחנו לפתור את כל הבעיות.

אסף יצחקי: כבר שנה שאין שום בעיה להגיש בקשות להיתרים.

עפר שלח: כמה מהמשפחות שהיו אמורות להיות בגרעין הזה אכן התחילו תהליך של להתיישב בנווה ים?

אסף יצחקי: יש בסך הכול בגרעין הזה 20 משפחות.

אסף יצחקי: מתוכן יש ארבע משפחות שהמדינה היא זו שתבנה להם את המשפחתית על גבי המגרש.

אסף יצחקי: יתר המשפחות אמורות לבנות בעצמן.

אסף יצחקי: למיטב בדיקתי יש שלוש משפחות שבאמת פועלות בצורה רצינית בלבוא, להוציא היתר ולבנות את הבית שלהם.

אסף יצחקי: יתר המשפחות לא מתקדמות, פשוט לא פועלות בשום צורה להוציא היתר, למרות שאנחנו יידענו אותן כמה וכמה פעמים שאין שום בעיה לבוא ולהתקדם.

אסף יצחקי: לא רק זה, גם העמדנו להם בעזרת המועצה אדריכלית שתלווה אותם ותיתן להם יעוץ וסיוע בקידום הבנייה.

עפר שלח: אנחנו נבדוק את זה בהמשך, אני מבין שאבי פרחן הוא בגרעין הזה, אז אנחנו נבדוק את זה.

אסף יצחקי: נכון, אבי פרחן הוא ראש הקהילה.

בצלאל סמוטריץ': אסף, אני חוזר רגע למשפחה הספציפית הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תוך כמה זמן אתם יודעים לשים להם על המגרשים שלהם בנווה ים את המשפחתית?

אסף יצחקי: אני אשלים רק את מה שרציתי להגיד.

אסף יצחקי: אנחנו פנינו אליהם כבר מזמן לקדם את המשפחתית.

אסף יצחקי: בהתאם להחלטת הממשלה בעניין, היה אפשר להגיש בקשות עד לאוגוסט 2018.

אסף יצחקי: סייענו ונתנו להם החלטה להתקדם עם הפרויקט ואז באוגוסט 2019 הם הודיעו לנו שהם לא מעוניינים בפרויקט וכתוצאה מכך הזכאות שלהם בוטלה.

אסף יצחקי: יש לי מכתב שלהם וזה משהו שהוא בכתובים.

אסף יצחקי: זאת אומרת בסוף זו משפחה שהמדינה באה והציעה לעשות הכול עבורה והיא באה ואמרה לא, אנחנו לא מעוניינים.

אסף יצחקי: זאת זכותם אגב ואין לנו בעיה עם זה.

אסף יצחקי: לבוא היום ולהגיד שהמדינה לא עוזרת להם, אני חושב שזה קצת לא הוגן.

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה, אסף, אף אחד לא אמר שהמדינה לא עוזרת.

בצלאל סמוטריץ': הטענה הייתה שיש מקרים מיוחדים שאנחנו חושבים שצריכים טיפול יותר פרטני ויותר גמיש.

בצלאל סמוטריץ': אפשר תיכף לשאול אותה, היא איתנו, א', למה הם חזרו בהם, ב', אם הם יחזרו בהם עכשיו, האם אתה יכול לתת להם מחדש את הזכאות הזו?

בצלאל סמוטריץ': ו-ג', מה זה קשור לזה?

בצלאל סמוטריץ': הרי גם אם הם היו מסכימים להצטרף, הרי אתה בעצמך אומר שרק מדצמבר 2019 היה אפשר להגיש היתרי בנייה שם בנווה ים, אז גם אם הם היו נכנסים לזה אתה עד היום עדיין מן הסתם לא היית גומר לעשות את כל הפרוצדורה של היתר הבנייה והבנייה בעצמה.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות שיש אימא חולת סרטן ואומר לך ראש המועצה שיש קרווילה.

בצלאל סמוטריץ': מה שלא יהיה, בין אם הם יבנו בעצמם ובין אם אתה תבנה להם, זה עוד ייקח קצת זמן, תן להם בזמן הזה לחיות בכבוד, להתנהל בכבוד כשחולים במחלה נוראה שכזו, לעבור לקרווילה קצת יותר גדולה שנמצאת שם.

בצלאל סמוטריץ': הרי שוב, בוא נאמר ככה, גם לשיטתך עד היום הם לא אשמים במצבם כי גם אם היו עושים הכול, אתה אומר שמדצמבר 2019 אפשר להגיש היתרי בנייה.

בצלאל סמוטריץ': לאדם נורמלי לוקח שלושה או ארבעה וחמישה חודשים לקבל היתר בנייה במדינת ישראל כמעט בכל רשות, היו מקבלים היתר בנייה איפשהו במאי-יוני, מתחילים לבנות או שאתה בונה להם, איך שלא יהיה, בדצמבר 2020 הם עדיין לא היו בבית הקבע שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אז נכון לרגע זה הם לא אחראים אפילו ליום אחד של עיכוב, ואם כן, אז זה לכמה חודשים של ויכוח, ותכף נשמע מה להם יש להגיד על החלופה הזאת של המשפחתיות.

בצלאל סמוטריץ': בכל מקרה, מה שלא יהיה, נכון להיום 15 לדצמבר 2020 הם עדיין אמורים להיות בניצן, למה לא לתת להם בניצן קרווילה יותר נורמלית?

עפר שלח: אני מנסה לקצר את מה שאמר חבר הכנסת סמוטריץ' וגם שמענו קודם מנעמה בעצמה.

עפר שלח: הם את המשפחתית, רוצים.

עפר שלח: השאלה אם זה יהיה בניצן או בנווה ים, מאה אחוז, על זה אפשר לדבר.

עפר שלח: זה לוקח בערך עשר שניות לברר.

עפר שלח: האם אתם יכולים לתת להם את אותה משפחתית בניצן?

בצלאל סמוטריץ': בניצן מדובר על מעבר זמני.

עפר שלח: ברור לי, אבל בוא נגיד שקודם כל תנאי המגורים יהיו יותר טוב.

עפר שלח: אסף, בבקשה.

אסף יצחקי: תראו, החלטת הממשלה שהתקבלה ב-18 בינואר 2018 ותיקנה החלטה קודמת קבעה שהתאריך האחרון שבו אפשר יהיה להגיש בקשות למשפחתיות זה ה-30 באוגוסט 2018.

אסף יצחקי: בהחלטה גם צוין שהמועד הוא סופי ולא תינתנה הארכות נוספות.

אסף יצחקי: אני לא מחליף את שרי הממשלה.

אסף יצחקי: אם שרי הממשלה רוצים לתת הארכה נוספת ולאפשר למשפחות שבאופן יזום באו וויתרו על האפשרות שהייתה להם, לבוא עכשיו ולפתוח את זה שוב.

בצלאל סמוטריץ': אתה, כמי שאחראי על זה, פנית לשר שלך וביקשת ממנו לפתוח את זה?

בצלאל סמוטריץ': באת ואמרת, זה מה שאני רוצה לעשות, אני לא יכול כי החלטת ממשלה אומרת X, נא, אדוני השר, אני מבקש ממך.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה רואה את תפקידך, אסף?

בצלאל סמוטריץ': לנקות שולחן?

בצלאל סמוטריץ': להגיד 'אמרתי'?

אסף יצחקי: אני רואה את תפקידי לעזור למי שרוצה לעזור לעצמו.

בצלאל סמוטריץ': כולם רוצים לעזור לעצמם, תעשה לי טובה, אסף.

בצלאל סמוטריץ': זה בדיוק השיח שאני לא מוכן שתלך אליו.

בצלאל סמוטריץ': כולם רוצים לעזור לעצמם, אף אחד הוא לא מזוכיסט.

בצלאל סמוטריץ': כולם רוצים לעזור לעצמם, כל אחד עם הטרגדיה שלו.

בצלאל סמוטריץ': כל האירוע הזה הוא טרגדיה אחת גדולה, ושוב פעם, זה בכלל לא קשור לוויכוח המדיני, ברמה האנושית הוא ודאי טרגדיה.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא רוצה לדפוק את עצמו בכוונה, יש קשיים אובייקטיבים וסובייקטיביים.

בצלאל סמוטריץ': האם תפקידך זה לסמן וי ולהגיד, אני כמדינה עשיתי את חלקי עכשיו לא מעניין אותי מה יהיה איתכם או שתפקידך להגיד, אני לא ישן בלילה עד שלא פתרתי את אחרונת הבעיות של אחרון האנשים הכי חלשים שעדיין לא הגיעו לבית הקבע?

בצלאל סמוטריץ': ואז אני מצפה ממך, אסף, להיות זה שיוזם את הפתרונות ומקדם אותם.

בצלאל סמוטריץ': אם נתקעת תבוא לשר שלך.

בצלאל סמוטריץ': נתקעת עם השר שלך, אז תבוא ליושב ראש ועדת ביקורת המדינה, תגיד לו: תעזור לי, אני צריך פתרון כזה וכזה, פה אני צריך תיקון של החלטת הממשלה, פה אני צריך תקציב.

בצלאל סמוטריץ': השאלה האם אתה מכוון לעניין הזה ותפקידך להגיד אני מסמן וי או תפקידך להגיד אני מוצא את הפתרונות?

בצלאל סמוטריץ': אם הפתרון למשפחה הזו זה לתת להם מחדש את האפשרות של המשפחתית בתווך שבין לבין, כי גם אם אתה תעשה מחר את המשפחתית ייקח לך זמן לבצע אותה, לתת להם קרווילה יותר נורמלית, לפחות לאימא החולה לתקופת הביניים.

בצלאל סמוטריץ': תעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': תגיד: אני תקוע כי רשות מקרקעיי ישראל או מִנהלת פינוי אתרים לא נותנת לי, תאמין לי שיושב ראש הוועדה יעזור לך ויביא לכאן את מִנהלת פינוי אתרים, יביא לכאן את רמ"י, יביא לכאן את כל מי שצריך כדי שיהיו פתרונות.

בצלאל סמוטריץ': התחושה שלנו היום היא שאין אף בן אדם, פרויקטור, שמרגיש שתפקידו למצוא את הפתרונות ולא להגיד, תראו אני עוזר למי שרוצה, מי שנשאר כבר עד היום כנראה לא רצה מספיק לעזור לעצמו, שיילך לעזאזל.

בצלאל סמוטריץ': זה בלתי מתקבל על הדעת.

עפר שלח: כן, אסף.

אסף יצחקי: אני רק אגיד, קודם כל אני כמובן מסכים לגמרי שכל המשפחות עברו טראומה ואני לא מקל בזה ראש בכלל.

אסף יצחקי: אני שוב אומר, בסופו של דבר אנחנו כמדינה באנו ולא חיכינו שיבואו אלינו.

אסף יצחקי: באנו, הצענו, דחפנו.

אסף יצחקי: אני ישבתי בעצמי עם הרבה מהמשפחות וניסיתי לשכנע אותם, תצטרפו, זה פרויקט טוב שיעזור לכם.

אסף יצחקי: הם באים ואומרים לנו: לא אנחנו לא מעוניינים.

אסף יצחקי: במצב כזה יש מקום מסוים, שאפשר להתווכח איפה הוא עובר, אבל יש מקום שאתה כמדינה אומר, ניסיתי מה שאני יכול.

עפר שלח: אסף, סליחה שאני קוטע אותך.

עפר שלח: אני חייב להגיד לך שכל זה היה נשמע יותר טוב אם היינו מדברים ב-2007 או ב-2008.

עפר שלח: אתה בעצמך אומר, המועד האחרון היה אוגוסט 2018.

עפר שלח: פתאום מתקטננים איתם על חודש לפה או אפילו שנה לשם, כשאנחנו 15 שנה אחרי האירוע.

עפר שלח: הרוח, כמו שאומר חבר הכנסת סמוטריץ', צריכה להיות שבוא נגמור את זה ונפתור את זה.

אסף יצחקי: אבל עוד פעם, אנחנו מנסים לעזור לכל משפחה, אבל לגמור את זה ולפתור את זה, אם משפחה באה ואומרת שהם לא מעוניינים בפתרון הזה.

עפר שלח: אסף, ברשותך, הבנו את הנקודה.

עפר שלח: ראש המועצה, בבקשה.

איתמר רביבו: אבל אני רוצה שהתייחס לעניין של הקרווילה הזמנית עד שיינתן להם פתרון.

איתמר רביבו: כרגע אין להם פתרון.

איתמר רביבו: מה התשובה לגבי הקרווילה?

איתמר רביבו: מה הבעיה שיעברו לקרווילה אחרת?

עפר שלח: אחר כך אנא ענה על שני המקרים האחרים.

אסף יצחקי: החלפת קרווילה זו סוגיה שהיא בסמכות של מִנהלת פינוי אתרים זמניים באוצר, הם מנהלים את מבניי המדינה באתר הזמני.

אסף יצחקי: אפשר לתת להם להתייחס, אני פשוט לא רואה אם הם פה.

עפר שלח: הם לא פה.

עפר שלח: בסדר, אנחנו ניקח את זה הלאה, אנא תתייחס לשני המקרים הקודמים.

אסף יצחקי: לעניין מקרה יהודה גרוס אני אגיד שיהודה הוא השכיר חנות בשטח המפונה.

אסף יצחקי: הוא קיבל פיצוי כחוק לכל מה שמגיע לו.

אסף יצחקי: הנושא של הקמת מרכז מסחרי בניצן, אני לא יודע להגיד מה הובטח ולמה זה לא קרה, אולי משרד השיכון יודע להתייחס לסוגיה הזאת.

אסף יצחקי: אני יודע שאנחנו עשינו מה שיכולנו לסייע לחברה לפיתוח נווה דקלים שהיא קיבלה בעצם מגרש מרמ"י לבנות מרכז.

אסף יצחקי: למיטב ידעתי הם גם הציעו ליהודה אפשרות לשכור חנות אצלם.

אסף יצחקי: אני חייב להגיד שיכול להיות שאני לא מדייק פה.

אסף יצחקי: אני רואה את יהודה מסמן לא.

אסף יצחקי: בשורה התחתונה, את הפיצוי שמגיע ליהודה גרוס שילמנו ושילמנו מזמן.

אסף יצחקי: האפשרות לבוא ולהקים חנות בתוך היישוב ניצן זה משהו שאני לא יודע אם זה יקרה, אם לא יקרה, אבל זה תלוי.

עפר שלח: אסף, יש לי שאלה כוללת אליך שעולה מתוך הדברים שלך.

עפר שלח: מה הסמכויות של מִנהלת תנופה לצורך העניין כי בשעתו כשהיה סל"ע וכל הגלגולים הקודמים אחד הרעיונות היה, שזה מקצה לקצה ושזה חוצה משרדים, שלא על כל דבר צריך ללכת לרמ"י, מרמ"י למשרד השיכון ומשם למשרד האוצר.

עפר שלח: האם עדיין למִנה

עפר שלח: לת שלך יש יכולת לקחת מקרה וללוות אותו אל קצהו, או שאתה צריך לחזר על הפתחים של משרדי ממשלה בשביל שכל אחד יקשור את הקצה שלו בסיפור הזה?

אסף יצחקי: קודם כל הסמכות תמיד הייתה אצל הגופים השונים.

אסף יצחקי: מִנהלת סל"ע על גלגוליה השונים הייתה הגורם שריכז את כול הסיפור הזה ברמת הממשלה.

אסף יצחקי: בתחומים מסוימים אנחנו עדיין פועלים ככה.

אסף יצחקי: המקרה הנקודתי הזה הוא מקרה שמבחינתנו הפיצוי שמגיע למר' גרוס ניתן לו, ולמיטב ידעתי וזיכרוני הוא לא היה בעל חנות.

איתמר רביבו: הוא היה בעל חנות והוא היה בעל זכויות.

אסף יצחקי: בעלים?

אסף יצחקי: אני חושב שהוא היה שוכר.

בצלאל סמוטריץ': הוא היה בעל חנות.

בצלאל סמוטריץ': הוא קיבל גרושים, אבל אנחנו לא פותחים עכשיו אחורה.

אסף יצחקי: היות ולא הכינו אותי על כל מקרה ואני זומנתי לדיון הזה בלי שיגידו לי מה הנושאים שיעלו אז אני לא זוכר את כל הפרטים.

אסף יצחקי: אני מוכן כמובן לבדוק, אבל למיטב זיכרוני, כי אני עסקתי בזה תקופה מסוימת לפני כשנתיים, אנחנו בחנו את האפשרות הזאת.

אסף יצחקי: לא הייתה אפשרות לסייע למר גרוס לשכור חנות דווקא בניצן, לא הייתה אופציה כזאת.

עפר שלח: ובמקום אחר?

אסף יצחקי: האופציה היחידה שעלתה על הפרק זה שהחברה לפיתוח נווה דקלים, שזו חברה שהוקצתה לה קרקע במסגרת ההליך, היא תבוא ותבנה ותאפשר למר גרוס לשכור חנות אצלה.

אסף יצחקי: זה הכיוון שניסינו לעזור.

עפר שלח: ולגבי המקרה של מרדכי מורחי עם הבניין שבנייתו לא הושלמה וההצעה למשל לקחת את מה שאתם אמורים לתת לו בשביל הפינוי, לאפשר לו עם זה לפחות לבנות חלק מהבית שהוא יוכל לגור בו ואז לקבל את הקרקע שהוא יפנה.

אסף יצחקי: אז ברשותכם אתן פה סקירה קצרה לגבי קבוצה מסוימת של משפחות.

אסף יצחקי: יש כעשר משפחות, שאלה משפחות שאנחנו הצענו להם מספר פתרונות בשביל להוציא אותם מהדיור הזמני והם לא הסכימו לאף פתרון שהוצע.

אסף יצחקי: בשלב מסוים אנחנו הבנו שאי אפשר בעצם לעבוד איתם.

אסף יצחקי: במקרה הספציפי הזה, מר מורחי כבר שנים ארוכות לא מתקדם בבניית ביתו על המגרש שניתן.

אסף יצחקי: האופציה היחידה שנותרה, לפחות להערכתנו, זה לבוא, למכור את המגרש ובכסף שהוא יקבל לרכוש לעצמו דירה או פתרון מגורים אחר.

אסף יצחקי: אם, ואני מדגיש את זה שלא קיבלנו פנייה ממורחי אף פעם, אבל אם הכסף שאנחנו עדיין מחזיקים במסגרת הפיצויים שיש לו זה מה שיאפשר לו לסיים את בניית ביתו, אז אני בהחלט מוכן לבדוק את זה ולראות אם אפשר להגיע איתו להסדר שאנחנו נעביר לו את הכספים, הוא יפנה אחרי זה את הדיור הזמני ויעבור לבית הקבע.

עפר שלח: מצוין, התקדמנו.

איתמר רביבו: אדוני יושב הראש, אני רוצה בכל זאת להגיד כמה מילים.

עפר שלח: כן, בבקשה.

איתמר רביבו: קודם כל נעים מאוד, אני איתמר רביבו, ראש מועצה אזורית חוף-אשקלון.

איתמר רביבו: אני משמש בתפקידי בשנתיים האחרונות, למען הגילוי הנאות אשתי היא בת משפחה של מפונים מנווה דקלים, אז כך שאני מכיר פחות או יותר את המקרים.

איתמר רביבו: אני יכול לומר שמהעיניים שלי, יש לי קרווילות במועצה שאליו פונו רוב משפחות מפוני גוש קטיף שהגיעו למועצה אזורית חוף אשקלון, רוב המשפחות.

איתמר רביבו: עם חלקן הגדול, כפי שנאמר, באמת נעשתה עבודה, הם בנו את בית הקבע שלהם ועברו הלאה.

איתמר רביבו: כמו בכל מקום יש אוכלוסייה שנשארה בשוליים מה שנקרא והיא צריכה את הסיוע כדי לפתור אותו.

איתמר רביבו: עכשיו לי קשה לשמוע את המשפטים ואת התירוצים, פתאום משפטית ושוויון.

איתמר רביבו: כל הדברים האלה לא היו אז כשקרה האירוע של הגירוש מגוש קטיף.

איתמר רביבו: לא שמענו אותם.

איתמר רביבו: עכשיו שרוצים פתרון משתמשים כביכול בכלים השגרתיים הרגילים ולא נשאר הרבה.

איתמר רביבו: נשארו 20 או 30 משפחות שצריך לתת להן מענה וכדי לתת להן מענה צריך להשתמש באותם כלים לא שגרתיים כמו שהיה אז, כמו שהשתמשו לצורך קיום האירוע או שיצרו את האירוע, ככה הפתרון שלו צריך להיות בכלים לא שגרתיים.

איתמר רביבו: איך אנחנו יכולים לבוא בטענה למשפחה?

איתמר רביבו: בואו נגיד שמשפחה שפונתה לפני 15 שנה וקיבלה פיצוי על הבית שלה, עכשיו מה לעשות לכאלה שלא ידעו לייצר המשכיות בהכנסה שלהן ובפרנסה שלהן והיו צריכות להשתמש בכסף הזה כדי לחיות?

איתמר רביבו: מה הם יעשו בכל התקופה הזאת?

איתמר רביבו: אז רובם של המשפחות כן הצליח ויצרו מקורות פרנסה חלופיים והם לא הגיעו למקום הזה.

איתמר רביבו: עכשיו תבוא המדינה ותגיד, כן קיבלו פיצוי, אז קיבלו פיצוי ומה?

איתמר רביבו: אז יש להם מגרש במקרה הטוב, במקרה הפחות טוב יש מגרש שהוא מעוקל כי הם גם צברו חובות נוספים על הדרך.

איתמר רביבו: אלה משפחות שצריך לתת להם פתרון.

איתמר רביבו: לנו ברור ואני מבין כרשות ואני חושב שגם המדינה צריכה להבין את זה, שיש מקרים שהם מקרים חריגים שנפלו בין הכיסאות או אנשים שלא הצליחו ליצור מקורות פרנסה חלופיים והסתבכו.

איתמר רביבו: מה עושים איתם?

איתמר רביבו: כרגע אלה משפחות שאין להם אופק, הם יישארו באתר הקרווילות לעולמי עד.

איתמר רביבו: אני הצעתי כמה פעמים, ולצערי הדברים שלי נפלו על אוזניים ערלות, המדינה מתכננת היום על אתר הקרווילות 800 יחידות דיור חדשות ואזור תעסוקה, אני ביקשתי שימצא איזשהו פתרון לכל אותן משפחות.

איתמר רביבו: אני לא יודע אם זה דיור ציבורי או כל פתרון אחר.

איתמר רביבו: המדינה הולכת להכניס לפרויקט הזה מאות מיליוני שקלים אם לא הרבה מעבר לזה, שיימצא פתרון, שיגידו זמנית בואו תגורו, ניקח 20 או 30 משפחות, נקצה באתר הקרווילות איזשהו שטח, וגם לקהילתיות יש פה ערך, והם יגורו שם בינתיים.

איתמר רביבו: כשייבנה הדבר הזה ניתן להם דיור ציבורי, ניתן מענה של רכישה במחירים מסובסדים כאלה ואחרים לאותן משפחות.

עפר שלח: הפתרון הזה מקובל על המשפחות ?

איתמר רביבו: אני מאמין שכן.

עפר שלח: אני שואל.

איתמר רביבו: כרגע זה לא הוצע.

עפר שלח: אתה יודע, תן לי לייצג את המדינה לדקה ומיד אני מוריד את זה ממני.

עפר שלח: אני אומר לך שלא יהיה לי מצב שאני הולכת לסיפור הזה ואז המשפחות אומרות, לא זה לא מתאים.

עפר שלח: האם אתה כראש מועצה יכול לרכז את הפתרון הקהילתי הזה, הרי דיברת על קהילתיות, ולבוא למדינה ולהגיד?

עפר שלח: זה גם יעזור לנו כחברי כנסת לעזור לזה.

איתמר רביבו: אין לי בעיה כשאני אדע.

איתמר רביבו: אני ניסיתי כמה פעמים ליצור.

איתמר רביבו: בסוף יש את מִנהלת תנופה שכמו שהוא אמר, זה הגורם שתכלל וריכז את כל הסמכויות, יכול להיות שהסמכויות היו עדיין במשרדים האחרים, צריך שיהיה מישהו שיתכלל את זה.

איתמר רביבו: אני לא יודע ליצור את זה לבד.

איתמר רביבו: אני צריך שיישבו משרד השיכון, שתשב רמ"י ושתשב מִנהלת תנופה, שהיא מתכללת את כל הסיפור הזה, ונשב בשולחן עגול ונגיד טוב אנחנו הולכים לכיוון הזה.

איתמר רביבו: אני אומר שבסוף אני אוכל לבוא לאותן משפחות ולהגיד להן, הנה יש פתרון מוצע, בואו קחו אותו.

איתמר רביבו: מי שלא רוצה, שיתמודדו בכלים האחרים, לא רוצה להיכנס למקומות נוספים, כבר היינו בפינוי אחד.

איתמר רביבו: אנחנו מחויבים לתת פתרון.

איתמר רביבו: בזמנו אמרו שיש פתרון לכל מתיישב, עם זה יצאו לדרך.

איתמר רביבו: כרגע אנחנו יודעים שיש 30 או 40 משפחות שאין להן פתרון.

איתמר רביבו: הכול נכון, אבל בסוף אני חושב שהאחרונים שאפשר לבוא אליהם בטענות זה אותן משפחות.

איתמר רביבו: כרגע אנחנו שומעים שמִנהלת תנופה הולכת להיסגר בסוף שנה.

איתמר רביבו: מה הבהלה?

איתמר רביבו: גם כשהמִנהלת קיימת אנחנו רואים שנתקענו אז כשהמִנהלת תיסגר מי ייתן מענה לכל האוכלוסיות האלה?

בצלאל סמוטריץ': פרויקטור לחצי שנה.

עפר שלח: אנחנו נשאל את השאלה הזאת.

עפר שלח: אני אומר, ההצעה שלי מעשית אם אתה תוכל.

איתמר רביבו: אני לוקח עליי.

עפר שלח: אם אתה מביא כתב הסכמה שלהם לפתרון כזה, שאגב נשמע לי על פניו מצוין וגם טוב לאנשים עצמם, אז זה יעזור לדבר הזה.

איתמר רביבו: הפתרון שמתוכנן בניצן שהוא עדיין לא סגור הרמטית, אבל מדובר על דיור שהוא דיור בדירות טיפה יותר קטנות, טיפה עלייה לגובה בשתיים-שלוש קומות.

איתמר רביבו: זה משהו שאמור לתת להם פתרון זול יותר.

איתמר רביבו: גם לצעירים אגב, באתר הקרווילות מתגוררות משפחות שחלקן לא זכאיות, אבל אפשרו להן במהלך השנים, המדינה אפשרה להם כי המדינה עצמה עיניים.

איתמר רביבו: למשל יש משפחה צעירה שההורים בנו את הבית ואמרו להם, אין בעיה, בואו תיכנסו לקרווילה בינתיים, כמובן בהסדרה כזו או אחרת ותשלמו שכירות עד שתסיימו לבנות את בית הקבע שלכם, של הילדים.

איתמר רביבו: כרגע יש שם גם משפחות צעירות שגרות, אז אני אומר, אפשר לפתוח את הראש, אבל בשביל זה צריכה להיות נכונות.

איתמר רביבו: כרגע אין נכונות.

איתמר רביבו: אני רואה איזושהי ריצת אמוק לסגור.

איתמר רביבו: לסגור ומה?

איתמר רביבו: מי ייתן את כל הפתרונות האלה?

איתמר רביבו: אם אפשר משפט אחרון כמועצה.

איתמר רביבו: בסוף אני כמועצה צריך לתחזק אתר קרווילות של 500 משפחות במקור שהיום גרות שם 100 משפחות.

איתמר רביבו: למה אני אמור לקחת את זה עצמי?

איתמר רביבו: זה לא אירוע שלי.

איתמר רביבו: הייתה החלטת ממשלה שמימנה את הרשויות המקומיות שקלטו את משפחות המפונים וכרגע ההחלטה הזאת נפסקה בשנה האחרונה בגלל שהייתה ממשלת מעבר ואי אפשר היה להעביר אותה לשנתיים.

איתמר רביבו: למה אני אמור לקחת את האירוע הזה על עצמי?

איתמר רביבו: אני מזמין אתכם לאתר הקרווילות לסיור.

איתמר רביבו: הארלם נראה הרבה יותר טוב מאתר הקרווילות וגרות שם משפחות.

עפר שלח: לא יודע מתי היית פעם אחרונה בהארלם, היא נראית טוב מאוד בשנים האחרונים.

איתמר רביבו: יותר מאתר הקרווילות.

עפר שלח: במחיר של כל ניצן אתה לא קונה שם דירה.

עפר שלח: אוקיי, אני מבקש להעלות את אבי פרחן, בבקשה.

עפר שלח: אבי, שלום, אני רוצה להתחיל אתך עם השאלה הכללית לגבי נווה ים כי שמענו פה גרסאות סותרות.

עפר שלח: האם הקבוצה של נווה ים נכון להיום, מי ממנה שרוצה יכול להתחיל לבנות או להתחיל את תהליך הבנייה על האדמה בנווה ים?

אבי פרחן: החל תהליך אחרי 15 שנה שאפשר להגיש תכניות בנייה, אבל זה לוקח המון זמן.

אבי פרחן: אני שהתחלתי ראשון בתהליך עדיין לא סיימתי ועוד אין לי היתר בנייה, אבל אני מקווה שבעזרת גם ראש המועצה להקל בהליכים הבירוקרטים ולתת לנו, לכול נווה ים בהליך מזורז, נוהל קרב מזורז.

אבי פרחן: זה בנושא הליך הבנייה.

אבי פרחן: ברוך ה' התחילו כבר אנשים בהליכים ואני מאמין שעוד ועוד ייכנסו, כשיראו את הראשונים כשהם מתחילים לצקת יסוד לבניין אז גם האחרים יתנו גז.

אבי פרחן: אני דוחף אותם לנושא הזה.

אבי פרחן: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

אבי פרחן: א', משפחת פרץ.

אבי פרחן: דיברתי עם אסף יצחקי ואמרתי לו שהפה שאסר והפה שהתיר יכול להתיר עוד הפעם.

אבי פרחן: לתת להם מיד בכדי שיוכלו לחיות בכבוד, כמה שנותר להם לחיות.

אבי פרחן: אני בן 75, 15 שנה בהליכים בירוקרטים.

אבי פרחן: שמונה שנים מתעלל בנו, בכל הקיבוץ וגם בחברים.

אבי פרחן: מצדו למשוך את זה עוד 50 שנה.

אבי פרחן: תודה לאל היום החל ההליך ביחד עם יושב ראש התנועה הקיבוצית, יחד עם אסף יצחקי להפוך את יישוב נווה ים, אני קורא לו יישוב כי הוא מזמן לא קיבוץ, לצערי, להפוך אותו ליישוב קהילתי.

אבי פרחן: לאפשר לכולם לבנות.

אבי פרחן: הקהילה מונה 40 בתי אב ולא רק 20, אסף יצחקי, אני אומר גם לך, 20 זכאים עם הילדים שלהם.

אבי פרחן: הילדים שלהם לפי החוק יכולים לגור רק עם ההורים שלהם, לפי החוק של העתקה הקהילתית.

אבי פרחן: אני מציע ודובר הרבה, יש פרוטוקולים בוועדת ביקורת המדינה וכו', הכול נאמר על ההעתקה לנווה ים.

אבי פרחן: נשלחנו על ידי הממשלה לנווה ם ולא באנו מרצוננו, הממשלה שלחה אותנו לכאן, אנא סיימו את העבודה.

אבי פרחן: אני מודה לוועדה ולבצלאל ולאחרים שיזמו את הדיון הזה.

אבי פרחן: חבר הכנסת שלח, תמנה ועדת משנה שתלמד את סוגית נווה ים, אני לא יכול לפרט את הכול.

אבי פרחן: שההעתקה לנווה-ים תהיה ותקבל גם בהליכי הבנייה אגרות.

אבי פרחן: שכחו אותנו בדרך.

אבי פרחן: מה שקיבלו העתקות אחרות בכל מיני נושאים גם מהמועצה ואגרות ביוב ואגרות אחרות.

אבי פרחן: באלי סיני היה לי בית, היה לי מגרש, שילמתי שם את הכול.

אבי פרחן: המדינה צריכה לתת לי מגרש מפותח עם תשלום האגרות למיניהן שצריך לשלם.

אבי פרחן: כל בעיה שאתה מדבר גם עם אסף יצחקי, עם כל הכבוד לו, הוא עדיין חושב שהוא באוצר.

אבי פרחן: לצערי אני אומר את זה במרכאות כמו נערי האוצר, הכול לא, לא ולא.

אבי פרחן: יש ועדת חקירה ממלכתית.

אבי פרחן: תקראו מה שהיא כתבה שם.

אבי פרחן: הרבה ועדות דנו בזה.

אבי פרחן: אנא ממך, כוועדת ביקורת, למנות ועדת משנה.

אבי פרחן: עשו לנו בשעתו, חבר הכנסת איל בן ראובן שיהיה בריא ויצחק וקנין מש"ס, הם אילצו את רשם האגודות בשעתו לחתום על ההסכמים.

אבי פרחן: שמונה שנים הוא לא חתם על ההסכמים ואנסו אותו לחתום על ההסכמים עם משרד השיכון וכו'.

אבי פרחן: הגיע הזמן להתחיל לקחת את הקבוצה הזאת, את נווה ים, את ההעתקה ואת ה-40 משפחות ולתת להם לצאת לדרך סופסוף.

אבי פרחן: אני בן 75 ולא יודע מתי להתחיל לבנות בית עם כל מה שקורה.

אבי פרחן: דרך אגב, הכסף שלנו גם נשחק, כולל כל המשאבים שהבאנו וכו'.

אבי פרחן: אני עדיין נשחק בוועדה מיוחדת שכל הזמן אתה צריך להוכיח שהייתה לך אחות, שהיה לי בית עם שלוש קומות באלי סיני, הייתה לי נחלה, היה לי הכול.

אבי פרחן: אני אומר: אל תיתנו לי פיצויים, לא רוצה פיצויים, תנו לי את מה שהיה לי.

אבי פרחן: הייתה לי כוס מפלסטיק תנו לי כוס מפלסטיק ולא מקריסטל, אבל תתנו לי את מה שהיה לי.

אבי פרחן: הם שוחקים אותי.

אבי פרחן: אתה יודע מה, חצי המדינה הייתה אצלי בחוף הים במסעדה ובכפר נופש שהתחיל להתפתח.

אבי פרחן: רוצים לשלם לי 200,000 שקל על מה שהיה.

אבי פרחן: אמרתי 200,000 שקל תשאירו אצלכם, תודה.

אבי פרחן: אני מבקש מכם באמת בכל לשון של בקשה, לא אפרט את כל הבעיות ואת כל הנושאים.

אבי פרחן: יש הרבה נושאים שאי אפשר לפרט אותם עכשיו בדיון קצר.

אבי פרחן: אני מבקש מכם להיכנס לעובי הקורה.

אבי פרחן: אני מודה לסמוטריץ', ותמנו פרויקטור, תמנו מישהו מטעמכם שיטפל בנו ונגמור את הסוגיה הזאת, שנתחיל לבנות בית.

אבי פרחן: את הכסף שלנו שהבאנו למשאבים למבני ציבור וכו' היום כבר לוקחים אותו לכל מיני דברים אחרים.

אבי פרחן: אנא כנסו לעובי הקורה.

אבי פרחן: אני קורא לך, אסף יצחקי, תהיה ער בנושאים האלה שלא השתמשו בכספים שמיועדים במקום בית כנסת שהיה לנו שם לבנות בית כנסת.

אבי פרחן: תיכנס לעובי הקורה ותתחיל לעבוד.

אבי פרחן: תתחיל לעשות.

אבי פרחן: אתה תפתח את הבירוקרטיה, יש לך את כל הכלים היום.

אבי פרחן: אם לא, אני מציע לוועדה אולי להעביר את כל הטיפול בכל עקורי גוש קטיף, אלה שנשארו, שהחטיבה להתיישבות תיקח את הטיפול בהם, תיתן לה תקציבים ושזה יהיה בידיים של החטיבה להתיישבות.

אבי פרחן: שר החקלאות נכנס ויוצא ופקידים הולכים ובאים, אנחנו נשארים עדיין בלי בית, תנו לחטיבה להתיישבות, היא יודעת לעשות גם מבחינה חברתית וגם מבחינה מעשית וכו'.

אבי פרחן: אני קורא לכם בכל לשון של בקשה.

עפר שלח: הדברים נשמעו ואנחנו ניקח את זה הלאה.

עפר שלח: תודה.

אבי פרחן: אני אשמח אם תבואו לבקר אותנו בהעתקה.

אבי פרחן: אנחנו בנינו אתר זמני מכספנו, מכספי הפיצויים בנינו 16 מבנים.

אבי פרחן: רכשנו מבנים יבילים כי הממשלה לא רצתה להקים לנו אתר זמני.

אבי פרחן: חלק מהקהילה אגב נעקרו גם מחבל ימית.

אבי פרחן: מהכסף שלנו בנינו אתר זמני.

אבי פרחן: 16 משפחות עלו, שילמו מכספם כ-400,000 שקל עבור מבנה וכל התשתיות, מים, חשמל וביוב גם מכספנו.

אבי פרחן: תודה לאל שאנחנו חיים שם כי אם לא היינו חיים שם ותוקעים יתד שם מזמן היינו מתפזרים לכל העולם.

אבי פרחן: אנחנו תקענו את יתדנו בנווה ים, אנחנו נבנה את ביתנו בנווה ים בעזרת ה' וגם בעזרתכם.

עפר שלח: תודה רבה, הדברים נשמעו היטב.

עפר שלח: אסף יצחקי.

אסף יצחקי: ברשותכם, לחזור לדבר על ההצעה של ראש המועצה.

אסף יצחקי: אני לא בטוח שלגמרי הבנתי על אילו משפחות מדובר שראש המועצה מעוניין לשים אותן בדיור ציבורי בניצן.

עפר שלח: המשפחות שעדיין נמצאות בניצן.

עפר שלח: מי שאין לו פתרון.

אסף יצחקי: אוקיי, רק צריך להגיד שקודם כל בניצן יש סדר גודל של לדעתי 100 עד 140 משפחות בסטטוסים שונים.

בצלאל סמוטריץ': אסף, אנחנו מדברים עכשיו על משפחות הזכאיות.

בצלאל סמוטריץ': עזוב רגע את הפולשים ודור ה-ב' וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, יש עוד צרות, אבל אנחנו רוצים בדיון הזה להתמקד אך ורק במשפחות הזכאיות.

בצלאל סמוטריץ': עוד נושא אחד שביקשתי קודם להעלות ברשותך, עופר, יש חמש משפחות של בני מנשה שהיו בקהילה בגוש קטיף, אבל לא צברו מספיק ותק כדי להיות זכאיות לבנייה.

בצלאל סמוטריץ': המדינה הכירה בזה שהם חלק מהקהילה והעבירו אותם לניצן עם הקהילה.

בצלאל סמוטריץ': במשך 15 שנה נתנו להם לגור שם והם שכרו אותו ברשות, הם לא פלשו ולא כלום.

בצלאל סמוטריץ': להם אין היום פתרון ולהם לדוגמה הפתרון הזה יכול להיות טוב.

בצלאל סמוטריץ': המשפחות באמת חלשות, אין להם יכולת לקנות בית שם וזו הקהילה שלהם, אין להם קהילה אחרת.

איתמר רביבו: לאותן משפחות הצעתי פתרון, למשפחות שהן חלק מהקהילה.

איתמר רביבו: קהילת בני מנשה זו קהילה שגרה בגוש קטיף, הן כרגע חיות באתר הקרווילות, ארבעת משפחות שנשארו.

איתמר רביבו: ביקשתי אפילו לקחת שטח חום מהיישוב ניצן.

איתמר רביבו: ברור שיש פה בירוקרטיה שצריך לטפל בה.

איתמר רביבו: לקחת שטח חום ביישוב ניצן ולא לתת להם את הקרקע כבעלות, להגיד להם אין בעיה, תבנו פה משפחתית, תעבירו את הקרווילה וישפצו אותה, בואו תגורו פה.

איתמר רביבו: אני מוכן להקצות את השטח הזה ככל שזה תלוי בי כמועצה, בואו תנו פתרון כדי שהמשפחות האלה ימצאו מענה קהילתי וחברתי, אין להן איפה לגור ואין עם מי לדבר.

איתמר רביבו: שלחתי פה תמונת על של אתר הקרווילות כדי להראות את הסוגיה של יהודה גרוס ולהראות במה מדובר.

איתמר רביבו: יש מרכז מסחרי באתר הקרווילות, יש שם מקום שיועד במקור לעוד חנויות.

איתמר רביבו: עכשיו, הוא לא מבקש טובה, גם הסיפור של הקצאת הקרקע למרכז מסחרי בניצן עדיין לא נפתר.

איתמר רביבו: שיתנו לו להיות שם ואפילו שישלם איזשהו סכום סמלי כדמי שימוש על הקרקע ושיתנו לו להיות שם.

איתמר רביבו: אני רוצה להראות על מה מדובר.

איתמר רביבו: המקום הזה זה איפה שיהודה גרוס נמצא היום.

איתמר רביבו: הוא סגר בבית משפט את הסיפור, קיבל צו פינוי ואמר: אני מתפנה מהמקום, אמרו לו תוך 60 יום תתפנה.

איתמר רביבו: כאן למעלה המתקן הלבן זה המרכז המסחרי בניצן.

איתמר רביבו: זה המרכז המסחרי הקיים באתר הקרווילות.

איתמר רביבו: פה נמצא החלק שהציג מקודם יהודה גרוס, יש פה חנייה, יש פה הכול.

איתמר רביבו: תנו לו להיות פה באופן זמני עד שיאושר שם מקום למעלה ביישוב ניצן ואז הוא יוכל להסתדר עם אותה חברה לביטוח.

בצלאל סמוטריץ': אסף אומר ששלח אותו לחברת ביטוח, חברת הביטוח עוד לא קיבלה את ההצעה אפילו.

איתמר רביבו: ברגע שסגרו לו את העסק, הוא המפרנס היחידי במשפחה.

איתמר רביבו: אשתו לא יכולה מסיבות כאלה ואחרות להשתכר בשום צורה.

איתמר רביבו: ליהודה גרוס אין שום ערך מוסף באשקלון, לא מכירים אותו, פה מכירים אותו.

איתמר רביבו: זה גם לא איזה כלבו שהוא מתעשר, הוא רוצה רק להתפרנס כדי שיהיה מה לאכול.

איתמר רביבו: תנו לו להיות פה.

איתמר רביבו: ישלם דמי שימוש סמליים כדי שיוכל לחיות.

איתמר רביבו: כשייבנה המרכז המסחרי בניצן הוא יעבור לשם.

עפר שלח: הבנתי.

עפר שלח: אסף יצחקי, בבקשה.

אסף יצחקי: ברשותכם, אחזור להציע את הדיור הציבורי.

אסף יצחקי: תראו, לגבי בני המשנה, שאני בהחלט מבין שזו סוגיה כאובה, כמובן מבחינת אחריות שלנו הם לא נחשבים זכאים ולכן אין לי אפשרות לסייע להם.

אסף יצחקי: יכול מאוד להיות שאפשר לייחד את המקרה שלהם ולנסות למצוא להם פתרון מתאים ואם המועצה תציג הצעה אז בהחלט ניתן לבוא ולראות מה אפשר לעשות.

עפר שלח: מה זאת אומרת?

עפר שלח: אם הם לא זכאים אז מכוח מה טיפלו בהם עד עכשיו?

אסף יצחקי: לא טיפלו בהם עד עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אז איך הם בקרווילות?

בצלאל סמוטריץ': הם קיבלו קרווילות לפני 15 שנה ושכחו אותם.

בצלאל סמוטריץ': מכוח מה הם מתגוררים שם?

בצלאל סמוטריץ': הם לא פולשים, הם קיבלו קרווילות בסמכות וברשות, הן רשומות על שמם, הם משלמים שכר דירה.

בצלאל סמוטריץ': הם לא פלשו.

אסף יצחקי: יכול להיות שהם אוכלסו בטעות, אבל אין להם זכאות.

אסף יצחקי: אני מזכיר לכם שאירוע ההתנתקות נעשה במהירות ומן הסתם לא בצורה מושלמת.

אסף יצחקי: יש מקרים של אנשים שבדיעבד הסתבר שלא הייתה להם זכאות למגורים זמניים שהוכנסו לאתרים הזמניים.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שבעקבות הדיון הזה לא יבקשו מהם לשלם עכשיו 15 שנה אחורה.

אסף יצחקי: תראו, בסופו של דבר אני מאוד משתדל שדברים שאני מטפל בהם ומנסה לעזור להם לקרות זה דברים שבאמת יתקדמו ולא רק לתת סיסמאות במסגרת ועדות שונות.

אסף יצחקי: אני אומר, אם רוצים לנסות לקדם פה משהו אמיתי אז צריך למפות את אותן משפחות שיש להן ייחודיות והצדקה לבוא לקראתן באופן מיוחד.

אסף יצחקי: צריך לזכור שבסוף יש מבין המשפחות האלה משפחות שהחליטו שהן לא משתפות פעולה עם מסלולי הפיצוי של המדינה, ולבוא ולתת להם עכשיו פיצוי מיוחד זה גם יריקה בפרצוף של משפחות אחרות שהיו באותו מצב.

עפר שלח: אני מסכים איתך לגמרי.

עפר שלח: לגבי שאלת המיפוי, במקרה הבאתי איתי את איתמר רביבו, יו"ר המועצה המקומית חוף אשקלון, והוא עשה מיפוי לרמה שהוא הראה לנו עכשיו את ההצעה, איפה הוא יכול לשים את מר גרוס כדי שהוא יוכל להפעיל את החנות שלו, אז אני מציע שפשוט תתחברו ביחד.

אסף יצחקי: אני ביקשתי מהמועצה קצת פירוט לגבי המשפחות האלה כדי שאני אוכל לבחון ביחד עם משרד השיכון ולראות אם אפשר להגדיר אותם בצורה ייחודית כזכאים לדיור ציבורי.

אסף יצחקי: לצערי לא קיבלתי את הנתונים, זה היה לפני שנתיים.

איתמר רביבו: אנחנו נעביר.

עפר שלח: רגע, יש לי מעט מאוד זכויות פה, אחת מהן היא שאני יושב הראש.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: האם זה נכון שאתה מסיים את תפקידך או שהמִנהלת מסיימת את תפקידה בסוף השנה?

אסף יצחקי: לא, זה לא נכון.

אסף יצחקי: בעצם אגף התיישבות פועל עד שנסיים את הטיפול בכל הזכאים שנשארו וכל הדברים שנשארו פתוחים.

אסף יצחקי: במצגת ששלחתי זה מפורט בצורה מסודרת, 15 משפחות שעדיין גרות בדיור הזמני ועוד 20 החלטות שיושבות על שולחנה של הוועדה המיוחדת ועוד שלושה מוסדות ציבור שצריכים להיות מועתקים, אלה הם הדברים העיקריים.

עפר שלח: וכל עוד זה לא נפתר המִנהלת תמשיך להתקיים?

אסף יצחקי: האגף שבראשותי ממשיך ללוות אותם מתוך מטרה שכמה שיותר מוקדם, אני מעריך שזה יהיה במהלך שנת 2021, הדברים יטופלו ואם יישארו זנבות שצריכים להשלים אותם אז יימצא הגוף והמקום הנכון להשלים את הטיפול בהם, אבל בהחלט כל מה שעל השולחן שלנו כרגע אנחנו דואגים לו ואנחנו נדאג שיהיה לו פתרון מלא.

אסף יצחקי: יש סוגיות, וחלקן סוגיות שעלו פה, שמבחינתנו הן סוגיות שאנחנו סיימנו את הטיפול בהן ואין לנו יכולת להמשיך ולטפל, אם זה בגלל שאנחנו מרגישים שעשינו כל מה שאפשר ואם זה בגלל שבסוף אנחנו פועלים לפי חוק והחלטות ממשלה ועשינו את כל מה שניתן לעשות.

עפר שלח: אז אני אשאל אותך נגיד על העניין הזה, נווה ים.

עפר שלח: סוף סוף אחרי 15 שנה התחילו בתהליך, וכמו ששמענו מאבי פרחן, הוא ראשון המגישים ואולי בימים אלה הוא מגיע להיתר בנייה, שלא לדבר על הבנייה עצמה.

עפר שלח: האם בזה סגרתם את התיק של נווה ים או שאתם מלווים את האנשים האלה עד שאחרון אלה שהיה בקבוצה שהוגדרה ללכת לנווה ים או יישב בנווה ים או יישב במקום אחר, אפרופו המקרה של משפחת פרץ?

עפר שלח: האם עד אז תמשיך להיות להם כתובת באגף להתיישבות או במִנהלת תנופה, תקרא לזה איך שתקרא לזה?

אסף יצחקי: בנווה ים, כמו שציינתי, יש ארבע משפחות שאנחנו בונים להם בעצמנו את בית הקבע בצורה של משפחתית.

אסף יצחקי: זה תהליך שלקח קצת זמן עד המשפחות האלה אישרו וחתמו, אבל היום אנחנו כבר בתהליך ואני מעריך שאיפשהו ברבעון השני או השלישי של 2021 אנחנו נוכל למסור את המבנים ואת המשפחות האלה נלווה עד שהם יקבלו מפתח וייכנסו הביתה.

אסף יצחקי: לגבי משפחות שפועלות ועושות מאמצים כדי להוציא היתר בנייה ולבנות, אנחנו איתם, אנחנו מלווים אותם.

אסף יצחקי: אבי, שהוא מאחת המשפחות האלה, בהחלט יכול להעיד על זה בעצמו, אנחנו דואגים להם.

אסף יצחקי: משפחות שקיבלו מגרש ולא פועלות בשביל להוציא היתרים ולבנות אז צר לי, אנחנו מבחינתנו לא נוכל להמשיך לסייע להם והם יצטרכו לחשוב מה הם עושים.

אסף יצחקי: יכול להיות שהפתרון בשבילם זה למכור את המגרש ולקנות בית במקום אחר, אבל אנחנו לא נוכל לעזור למשפחות שלא פועלות בשביל לעזור לעצמן.

איתמר רביבו: בזמן שהתהליך קורה שיתנו להם קרווילה ושיתנו להם לחיות בכבוד.

עפר שלח: כן.

עפר שלח: נעמה, שלום.

עפר שלח: מה הפתרון המועדף עליכם נכון לעכשיו?

עפר שלח: בית יותר גדול או קרווילה יותר גדולה במקום שאתם נמצאים בו?

עפר שלח: משפחתית בנווה ים?

עפר שלח: מה הייתם רוצים?

נעמה פרץ ברגיג: קודם כל רציתי לומר שזה נשמע כאילו המִנהלת נותנת את המשפחתית הזאת כאילו זו מתנה.

נעמה פרץ ברגיג: זו לא מתנה והם לא עושים טובה, הם אמורים לשלם על זה, ההורים שלי, לכן הם חשבו ולקחו עוד כמה חודשים למחשבה בשביל לדעת מה נכון עבורם.

נעמה פרץ ברגיג: המשפחתית זה מבנה שבשורה התחתונה הם רצו אותו.

נעמה פרץ ברגיג: זאת השורה התחתונה.

נעמה פרץ ברגיג: זה לא אומר שהם התנערו מהסדר, הם רוצים להמשיך את ההסדר.

נעמה פרץ ברגיג: הם רוצים פשוט לבנות את הבית שלהם באופן טבעי, לא עם מבנה שתוכנן עבורם.

עפר שלח: בנווה ים או בניצן?

נעמה פרץ ברגיג: אני מדברת על נווה ים.

עפר שלח: ברור לך, נעמה, שגם אם יינתן הטוב שבתהליכים, ולא היה פה שום דבר דומה לזה, עד שיהיה בית בנווה ים זה עוד הרבה זמן.

נעמה פרץ ברגיג: אז תנו לנו את הקרווילה הזמנית הזאת, האחרת.

נעמה פרץ ברגיג: הרי בשביל להביא עוד מטפלת אבא שלי יצטרך לבנות עוד חדר.

נעמה פרץ ברגיג: תחסכו ממנו, בן אדם בן 65, תחסכו ממנו את הקושי הזה.

בצלאל סמוטריץ': היא אומרת דבר נורא פשוט, היא לא רוצה את המשפחתית, אני אבנה את הבית שלי בנווה ים, רק אני לא אשמה שאני יכולה להתחיל לבנות רק היום ולא לפני עשר שנים.

נעמה פרץ ברגיג: אנחנו נבנה באופן עצמאי, אנחנו לא רוצים כלום מהמִנהלת.

בצלאל סמוטריץ': תנו להם בינתיים קרווילה נורמלית בניצן.

עפר שלח: ברור.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אסנת קמחי איתנו?

אסנת קמחי: אני ברשות

אסנת קמחי: כם רוצה להגיד כמה דברים בחלק העובדתי של הדברים.

אסנת קמחי: אני אתחיל מנווה ים.

אסנת קמחי: חשוב להגיד, בנווה ים אנחנו מפתחים שכונה גדולה, אנחנו לא מפתחים רק למפונים.

אסנת קמחי: יש מתחם אחד של 48 מגרשים של המפונות וילדיהם שבסיכום בינינו ובין מִנהלת תנופה על פי בקשת מִנהלת תנופה, נתנו קדימות בפיתוח למגרשים האלה, זאת אומרת אלה המגרשים הראשונים שנמסרו למשתקמים כדי שיוכלו להגיש היתרי בנייה, על פי בקשת המִנהלת.

אסנת קמחי: אסף ישב לנו על הנשמה ועשינו את זה ונתנו את המגרשים, אלא שעלו פה כל מיני עיניים שקשורים לקיבוץ ולמפרק, אין שום קשר לשום דבר.

אסנת קמחי: גם אם הקיבוץ יהפוך להיות יישוב קהילתי, עדיין המפונים יכולים מחר בבוקר להגיש בקשות להיתרים ולבנות את ביתם.

אסנת קמחי: מישהו אמר פה משהו על ביוב, גם בעניין הזה אסף יצחקי פנה אליי ואמר לי, בהינתן שמשפחות מפונים ייבנו את ביתן או אני אניח על המגרשים האלה משפחתיות, את צריכה לתת להן פתרון ביוב גם אם פתרון הביוב הכללי של כל האתר לא מוסדר.

אסנת קמחי: גם על זה הסכמנו.

אסנת קמחי: זאת אומרת שמבחינתנו לא תהיה שום מניעה או עיכוב לגבי האכלוס של המשפחות האלה.

אסנת קמחי: אני כמובן לא מתייחסת למקרים הפרטניים.

אסנת קמחי: אני אומרת באופן כללי לגבי הפיתוח.

אסנת קמחי: אז הפיתוח בהחלט מלווה גם את מה שמִנהלת תנופה רואה לנכון לעשות כדי ללוות את המשפחות האלה ולבנות.

אסנת קמחי: אמר אבי פרחן, כן זה לוקח זמן.

אסנת קמחי: לוקח זמן להגיש בקשות להיתרי בנייה, הם התעכבו הרבה מאוד זמן גם בעצמם.

אסנת קמחי: זאת אומרת שמהמועד שבו מסרנו להם ארבע פינות של מגרש שבו הם יכלו לתכנן עד שמישהו התחיל לתכנן ולהגיש בקשות להיתרים עבר הרבה זמן.

אסנת קמחי: אז זה לגבי נווה ים.

אסנת קמחי: אוקיי, לגבי ניצן הזמני.

אסנת קמחי: מִנהלת פינוי אתרים לא נמצאת כאן בדיון וראוי היה להעלות אותה.

אסנת קמחי: לגבי האתר הזה בניצן, יש הסכם שהאתר הזה מתפנה תוך חמש שנים מיום הקמתו.

אסנת קמחי: עברו חמש שנים שלוש פעמים, האתר הזה קיים.

אסנת קמחי: כולם כעת עושים את כל המאמצים לפנות את האתר.

אסנת קמחי: הוא בהחלט נראה כמו ג'בלייה, לא כמו הארלם.

אסנת קמחי: אני לא נכנסת לכן זכאים או לא זכאים, כמובן שלא יפותח שם שום דבר שקשור למגרש מסחרי או למשהו אחר כשכל ההחלטה היא לפנות אותו.

אסנת קמחי: אמר קודם איתמר רביבו, מקדמים שם שכונה גדולה יחד עם רמ"י ל-800 יחידות דיור.

אסנת קמחי: זה מרכז הארץ, זה אתר מאוד מבוקש ומאוד יקר.

אסנת קמחי: מחירי הקרקע יהיו שם גבוהים.

אסנת קמחי: אני רוצה להציע בצניעות, אדוני יושב הראש, לפני שהולכים לקהילה ובודקים איתם אם הם רוצים את הפתרון בניצן או לא רוצים, לבדוק שהוא בכלל ישים.

אסנת קמחי: להערכתי הוא לא ישים.

אסנת קמחי: אני אסביר, זו קרקע שתצא לשיווק במכרז, הדרך היחידה לתת למשפחות האלה פטור ממכרז הוא באיזושהי החלטת ממשלה מאוד ייחודית.

אסנת קמחי: אני שוב אומרת להערכתי רובם לא זכאי דיור ציבורי.

אסנת קמחי: גם דיור ציבורי לא מקימים כבקשתך כי תור הממתינים לדיור ציבורי במדינת ישראל במשרד השיכון הוא עצום.

אסנת קמחי: יש המון ממתינים בתור.

אסנת קמחי: נניח שמתוך כל אלה שגרים יש זכאים לדיור הציבורי אז הם ייכנסו לתור.

אסנת קמחי: למה בונים בניצן רק עבורם?

אסנת קמחי: צריך לבנות לכל השאר.

אסנת קמחי: בקיצור, אני לא הייתי ממהרת לבדוק עם הקהילה לפני שהייתי בודקת את היכלות המעשית לבצע את זה ואני לא בטוחה שהיא קיימת.

עפר שלח: מאה אחוז, אסנת, אבל את מסבירה לנו מה לא.

עפר שלח: את מסבירה לנו שליהודה גרוס אין אפשרות שתהיה לו חנות מפני שלא יפתחו שם שום שטח מסחרי במקום הזה והפתרון שמציע ראש המועצה לדיור ציבורי הוא לא ישים, הכול מטעמים שנשמעים לי מאוד הגיוניים, מה את מציע לאנשים האלה?

אסנת קמחי: תראה, אני לא עובדת במִנהלת תנופה, אני עובדת במשרד השיכון, אני אחראית על הפיתוח של האתרים האלה.

אסנת קמחי: אני עושה את הפיתוח בנווה ים, עשיתי את הפיתוח בניצן ובכל שאר יישובי המפונים כולל הקמת היישובים החדשים.

אסנת קמחי: התפקיד שלי לשקף לכם מה נכון ומה לא.

אסנת קמחי: אני לא מטפלת פרטנית במשפחות האלה, יש את אסף בשביל זה.

אסנת קמחי: היה לי חשוב לשקף לכם, א', יש לי מספיק ניסיון עם המפונים, ב, אנחנו עובדים לגמרי בשיתוף פעולה עם מִנהלת תנופה לגבי איך כן נתונים עדיפות ומעדיפים את המפונים, ג', יש לי הרבה שנים של ניסיון, בואו לא נרוץ על דברים שהם לא ישימים.

אסנת קמחי: אם רוצים לנסות ולפתור את הנושא הזה של האתר הזמני בניצן אני בהחלט מתחברת למה שנאמר קודם, צריך לעשות איזשהו מיפוי של מי גר שם ומי לא גר שם.

אסנת קמחי: יש שם פולשים ויש שם לא זכאים, הם בכלל יורדים מהשולחן להערכתי.

אסנת קמחי: לגבי האחרים צריך לחשוב, מי נמצא שם, באיזה תנאים.

אסנת קמחי: אני לא בטוחה שהפתרון שאיתמר הביא והציע הוא הפתרון.

אסנת קמחי: אני בטוחה שהוא לא ישים, אני לא בטוחה שהוא גם נכון.

אסנת קמחי: קודם כל שמתי את זה כעובדה שכולם ידעו ו-ב', אני מציעה שיהיה איזשהו צוות יותר מצומצם שידון פרטנית לגופו של עניין לגבי האנשים האלה ואם בסוף הפתרון היחידי והאולטימטיבי שיימצא זה לבנות להם בניצן אז אולי אפשר יהיה לטפל בזה.

אסנת קמחי: זאת הצעתי.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: הדברים נאמרו בבהירות.

עפר שלח: בבקשה.

אליעזר אוירבך: אני אליעזר אוירבך, ועד מתיישבי גוש קטיף.

אליעזר אוירבך: אנחנו גם באופן טבעי כבר הצטמצמנו.

אליעזר אוירבך: פעם טיפלנו בכל המשפחות.

אליעזר אוירבך: ברוך ה' רובן הגדול הגיע ליישובי הקבע.

אליעזר אוירבך: שני נושאים.

אליעזר אוירבך: לגבי נווה ים, לפי דעתי בנינו יישובים, אני גם הייתי ראש קהילה 15 שנה והייתי אחראי על 70 משפחות.

אליעזר אוירבך: אני מזהה שם בעיה שלו ימשכו אחד אחד עכשיו בראש שלו וזה לא ייגמר.

אליעזר אוירבך: הרי זה אנשים מבוגרים, כל אחד עם הקשיים שלו, לכן חייבים פרויקטור.

אליעזר אוירבך: לדעתי חצי שנה זה סביר שפרויקטור מלווה משפחה משפחה ועוזר לה להגיע להיתר בנייה.

אליעזר אוירבך: אין ברירה, אחרת זה לא יתקדם.

אליעזר אוירבך: דבר שני, הבעיה של המִנהלת ומתי שהיא תיסגר.

אליעזר אוירבך: הקהילות שנבנו ליוו אותם אחרי זה.

אליעזר אוירבך: יש שם תקציב קהילתי לשימוש הקהילה.

אליעזר אוירבך: שם הקהילה בנויה מכמה משפחות, זה לא יישוב אחד מגוש קטיף.

אליעזר אוירבך: מה יקרה כשהמִנהלת תיסגר?

אליעזר אוירבך: מי יטפל בהם מבחינה חברתית?

אליעזר אוירבך: זה ייקח עוד לפחות חמש שנים.

אליעזר אוירבך: לכן צריכים פרויקטור מיוחד.

עפר שלח: אוקיי, הבנו.

עפר שלח: בצלאל, אתה רוצה לפני שאני מסכם?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אני רוצה רגע להתייחס לדברים שעכשיו אמרה אסנת, ושוב יש לי רק מילים טובות לומר עליה בכלל והמון דברים שהיא מתעסקת ובונה את הארץ.

אסנת קמחי: בכתב, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': לא, זה עולה יותר.

בצלאל סמוטריץ': אבל, ואני אומר פה אבל, אסנת בצדק מסתכלת מהפרספקטיבה שלה כמי שמסתכלת על המקרו, על המדינה ועל האינטרס הציבורי, זה לפעמים לא עולה בקנה אחד.

בצלאל סמוטריץ': יהודה גרוס זו דוגמא קלסית.

בצלאל סמוטריץ': אומרת אסנת, אני לא אתן בחיים לשים ולהעביר ממקום זמני אחד למקום זמני אחר כי אני רוצה לפנות.

בצלאל סמוטריץ': את עוד לא מפנה, אני מזכיר שכשיצאנו לדרך הייתה התחייבות שיהיה לו.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא אשם, זו ביצה ותרנגולת.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם היה מרכז מסחרי בנוי בניצן הוא היה עובר, הוא היה משלם כסף.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא ביקש טובות מאף אחד.

בצלאל סמוטריץ': הוא רק אומר, הקמתם לי יישוב, לא נתתם לי אמצעי להתפרנס ביישוב הזה כי לא בניתם מרכז מסחרי, ולא חשוב כרגע מה הסיבה, עובדתית זה לא נבנה.

בצלאל סמוטריץ': מה שאסף דיבר על החברה לפיתוח, עד היום היא לא קיבלה את הקצאה לקרקע, בטח שהיא עוד לא יכולה לתכן ולפתח ולבנות פה את המרכז המסחרי.

בצלאל סמוטריץ': אז מה אתם רוצים עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': לא נתתם לי מרכז מסחרי קבוע.

בצלאל סמוטריץ': זמני אתם לא מוכנים כי אתם רוצים לפנות את הזמני כדי לייצר קבוע, איך אני מחר בבוקר מפרנס את המשפחה שלי בגילי, במצבי המשפחתי שזו הפרנסה שהייתה לי?

בצלאל סמוטריץ': כשהם עזבו הוא קיבל לעג לרש, הוא קיבל 300,000 שקל על החנות הזאת.

בצלאל סמוטריץ': עזוב את זה, אני לא נכנס לזה, אני לא הייתי בכנסת, אתה לא היית, לא יודע מי בנה את העניינים האלה.

עפר שלח: לא עלינו.

בצלאל סמוטריץ': נכון, לא עלינו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, ופה אני כן רוצה לבקש, ואני אומר גם לאסנת, גם לאסף וגם לאחרים, בלי גמישות ויצירתיות ונכונות לצאת טיפה מהתבניות הרגילות שאנחנו חושבים בהן לא נפתור את הבעיות האלה.

בצלאל סמוטריץ': מישהו פה חייב לקחת אחריות על הדבר הזה, לעשות שולחן עגול, לעבור משפחה משפחה עם ראש פתוח.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לאסף, אני לא מקבל את הגישה הזאת שמי שלא עוזר לעצמו אני לא עוזר לו.

בצלאל סמוטריץ': אנשים במצבם ובגילם אחרי כל כך הרבה שנים עם הרקע וכו', אין חבוש מתיר עצמו מבית האסורים.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים צריך לעזור להם וצריך לעשות איתם את הצעד הזה.

בצלאל סמוטריץ': כמו שאמר אליעזר נכון, ואליעזר אומר את זה מניסיון של המון שנים והמון קהילות, יש אנשים שצריכים לקחת אותם ביד ולעזור להם וזאת אחריות שלנו כמדינה שגירשה אנשים מהבית שלהם.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם זה לא חשוב עכשיו אם זה מוצדק או לא מוצדק, בפן האנושי הוצאנו אנשים מהבית, לקחנו להם את הפרנסה ואת העסק ואת המסעדה ואת החקלאות ואנחנו צריכים לוודא שהם מגיעים למנוחה ולנחלה.

בצלאל סמוטריץ': שמישהו יגיד לעצמו, המשימה שלי זה לא לסמן וי שעשיתי את מה שהוטל עליי.

בצלאל סמוטריץ': המשימה שלי היא שאחרון האנשים יקבל פתרון והוא יבוא עם ראש פתוח ויצירתי ונכון יעשה שולחן עגול.

בצלאל סמוטריץ': תראה, הבעיה היא שבסוף אתה זורק את הבן אדם הפרטי ללכת למִנהלת פינוי אתרים שאומרת לו, רגע, זו לא אני לך למִנהלת.

בצלאל סמוטריץ': כשהוא הולך למִנה

בצלאל סמוטריץ': לת, לאסף, אסף אומר, זה לא אני לך למשרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': משרד האוצר אומר, לך למשרד השיכון שאומר לו לך למשרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': ככה זה לא ייגמר.

עפר שלח: כן, אני רוצה לחבר את זה לדברים.

עפר שלח: הוועדה הזו עוסקת כל יום במשבר הקורונה כולל היום בבוקר בדיון יותר מוקדם.

עפר שלח: הדומה בסיפור הזה זה שאנשים נפגעו בסופו של דבר מהחלטות ממשלתיות, בין אם זו החלטה ממשלתית לסגור את המשק ובין אם זו החלטה ממשלתית לעקור יישובים.

עפר שלח: במקרה הזה כמו בקורונה לממשלה יש אחריות.

עפר שלח: הממשלה החליטה, זו זכותה, גם אם כן נראה למישהו או לא נראה למישהו, זה חלק מהמערכת שלנו, זו זכותה, אבל אחריותה זה לפתור את הדבר הזה.

עפר שלח: אני חושב שכדי להיות מעשי קודם כל, איתמר, אני חושב שאם לממשלה יהיה קשר איתך, זאת אומרת אתה תהיה ה-POC שלהם ושהם לא יצטרכו לרוץ מאחד לשני, למרות שהם אמורים להכיר את כולם, אנחנו מכירים את זה, וזה אנשים שבטיפול שלה כבר 15 שנה בצורה כזו או אחרת מצד אחד, מצד שני כן תהיה התחייבות של הממשלה שהמִנהלת הזאת לא נסגרת עד שהאחרון מיושב וגם לא מקבלת איזושהי סמכות לחתוך פה לרוחב בקווים, איזושהי יכולת להתגבר על זה.

עפר שלח: למשל את אסנת קמחי אני מבין לגמרי, יש לה הרבה מאוד אנשים שזכאים לדיור ציבורי והיא אומרת למה דווקא הם.

עפר שלח: את הדבר הזה, אנחנו נבקש.

עפר שלח: השר הממונה לצורך העניין הוא שר החקלאות.

עפר שלח: אנחנו נבקש ואני אפנה לשר החקלאות ואוציא לו מכתב בשם הוועדה עם המסקנות הכלליות שלנו לעניין.

עפר שלח: אנחנו נבקש לא לסגור את המִנהלת הזאת, שוב ככל שהיא באחריותו.

עפר שלח: לא יודע אולי תהיה ממשלה חדשה, הרי זה במשרד החקלאות מכל מיני טעמים פוליטיים של פעם.

עפר שלח: אנחנו נבקש להיות בקשר דרך המועצה האזורית עם כולם, לפתור את הנושא הזה של נווה ים.

עפר שלח: זה שברור שאנשים בגיל הזה לא יכולים עכשיו לעבור את כל הווג'ראס הזה של היתרי בנייה וכן הלאה בעצמם ולבדם.

עפר שלח: אבי פרחן הוא בכל אופן איש עם יכולות התחלתיות אולי יותר טובות מאחרים.

עפר שלח: את כל הדברים האלה נבקש ממנו קודם כל להבטיח מכיוון שאני לא יודע כמה זמן עוד נשאר לו בתפקידו, קודם כל להבטיח שהמִנהלת הזאת לא נסגרת.

עפר שלח: גם חבר הכנסת סמוטריץ' וגם אני באשר נהיה נמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לי בקשה.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה יכול לפנות גם למִנהלת פינוי אתרים לגבי הקרווילה הזמנית של האימא חולת הסרטן.

בצלאל סמוטריץ': לפי כל הדעות אין לה איך לעבור היום לנווה ים גם אם היא תחזור למתווה של המשפחתי ובטח אם היא רוצה לבנות בעצמה.

עפר שלח: בצלאל, על זה נאמר טוב מאוד שהצעת, אני מפיל את זה עליך.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל אני - - -

עפר שלח: לא, כי אין לי יתרון לזה.

עפר שלח: אתה מכיר את המקרה, קח את זה עליך, אתה תטפל בו יותר טוב ממני.

עפר שלח: אני אטפל בשר החקלאות.

בצלאל סמוטריץ': טוב, בסדר.

עפר שלח: תודה רבה.