הוועדה המיוחדת להתמודדות עם סמים ואלכוהול, כנסת 23, פרוטוקול מספר 34, 2020-12-13 09:30

מיכל וונש: באיזה שלב אתם מפעילים את משרד החוץ?

 << אורח >> אור לב: זו שאלה טובה.

 << אורח >> אור לב: בדרך כלל כשיש סכנת חיים מיידית אנחנו תמיד נעדכן את משרד החוץ שאנחנו עובדים על אירוע, הרבה מאוד מהאירועים אנחנו פועלים בשיתוף איתם והרבה מאוד מהאירועים אנחנו מעדכנים אותם, הרבה פעמים אנחנו נעזרים ביכולות שלהם גם, הם נעזרים ביכולות שלנו.

 << אורח >> אור לב: זאת אומרת יש פה שיתוף פעולה יום יומי ועבודה יום יומית עם משרד החוץ.

 << אורח >> אור לב: אז קצת על פעילות החברה.

 << אורח >> אור לב: יש לנו פה בשנה, קצת להבין את סדרי הגודל, סביב ה-1,000 אירועים, יש פה ימים שיש גם שמונה אירועים במקביל.

 << אורח >> אור לב: כל אירוע כזה זה אירוע בפני עצמו, יכול להיות חילוץ בנפאל, עוד חילוץ במקביל בדרום אמריקה, זאת אומרת אנחנו עובדים פה מסביב לשעון והדסק הזה יודע לתת מענה גמיש לסוגי אירועים והרבה מאוד אירועים במקביל כשכמובן יש לנו פה פעם בשנה, פחות או יותר, גם אירוע גדול, אירוע רב נפגעים.

 << אורח >> אור לב: השנה ספציפית הקורונה תפסה אותנו כשטיפלנו בהרבה ישראלים בזמן מאוד מאוד קצר.

 << אורח >> אור לב: אז גם יש לנו פה נוהל שלם שאנחנו מפעילים של אירוע רב נפגעים.

 << אורח >> אור לב: מבחינת הקפסיטי של האנשים שהדסק הזה בסופו של דבר נותן להם את המענה, אנחנו ספקי האיתור והחילוץ של כמעט כל חברות הביטוח היום בארץ, מה שאומר ש-70% מהישראלים שמטיילים בכל העולם אנחנו אמורים לדעת, אנחנו אלה שנותנים להם הפתרונות באירועי חירום.

מיכל וונש: זאת אומרת הם עושים ביטוח ודרך הביטוח הזה הם בעצם זוכים לשירות, אם יש צורך.

 << אורח >> אור לב: נכון, בדיוק.

 << אורח >> אור לב: יש לנו גם אירועים פרטיים, שפונים אלינו באופן פרטי, שלא קשור לביטוח.

 << אורח >> אור לב: אגב, כל התחום הנפשי מוחרג מהביטוחים, למעט חברה אחת שיש לה השתתפות עצמית בפעילות של חילוץ נפשי מחו"ל.

 << אורח >> אור לב: זאת אומרת זה משהו שאין לו מענה.

מיכל וונש: תתעכב על זה רגע.

מיכל וונש: אז בן אדם שהוא באמצע התקף פסיכוטי כי הוא עישן משהו, זה נחשב לנפשי?

יואב מגנוס: כן.

יואב מגנוס: פגיעה נפשית, לא חשוב מה הגורם, גם אם זה בגלל ויפאסנה.

מיכל וונש: אז אם הוא עישן משהו או לא יודעת מה?

יואב מגנוס: גם אם הוא עישן משהו, גם אם זה מוויפאסנה או משברון לב.

יואב מגנוס: מן הסתם ברוב המקרים באמת מעורב איזה שהוא סם מאחורה, אנחנו נדבר על זה בהרחבה יותר בהמשך, אבל כל אלה לא מכוסים על ידי חברות הביטוח למעט באמת חברה אחת, מגדל, שיש להם כיסוי ביטוחי לזה, עם ההחרגות שלהם למעט זה, אף חברה לא מבטחת את הפעילות שלנו.

מיכל וונש: יש לנו נתונים על המספר של הישראלים שבסופו של דבר – זה אומר שהם משלמים באופן פרטי, אני מבינה, על החילוץ הזה.

מיכל וונש: יש מספרים?

 << אורח >> אור לב: כן, יש מספרים.

מיכל וונש: זה חשוב לקבל את המספרים של הדבר הזה, כיוון שזה משהו שצריך לטפל בו.

חיליק מגנוס: הם גם משלמים באופן פרטי על הסמים.

מיכל וונש: לא ציפיתי שאתה תשלם, חיליק.

חיליק מגנוס: כי אין תמיכה ממשלתית, רק בחברות גדולות.

יואב מגנוס: אני אגע בזה עוד מעט שוב, אבל אם כבר נגעת בזה, אז אנחנו מדברים על סדר גודל של 30 אירועים שמפעילים, לא מדבר על פניות שנכנסות, חילוצים נפשיים מחו"ל, רק מחו"ל, לא פעילות בארץ, חילוצים נפשיים מחו"ל במימון עצמי אנחנו מדברים על סדר גודל של 30 בשנה.

 << אורח >> אור לב: מעבר לפעילות הזאת שדיברנו עליה יש פעילות נוספת שאנחנו עושים.

 << אורח >> אור לב: כל מה שאנחנו עושים פה, אמרתי, החזון של החברה זה לסייע למטיילים בחירום, אז אנחנו עושים פה גם הרבה פעולות מנע, חלק מפעולות המנע שאנחנו עושים זה לצייד את המטיילים במכשירים לווייניים, אתם יכולים להתרשם.

 << אורח >> אור לב: זה בעצם מכשירי טקסט לווייני שמאפשרים לשלוח הודעה מכל מקום, מכל נקודה בעולם, לכל מספר טלפון.

 << אורח >> אור לב: זאת אומרת בן אדם שעכשיו מטייל, יכול להיות שעשה תאונה באמצע כביש 40 בארגנטינה, זו נקודה בלי קליטה, יש לו את המכשיר הזה.

מיכל וונש: מספיק שהוא לוחץ על זה ואתם יודעים ל – ?

 << אורח >> אור לב: יפה.

 << אורח >> אור לב: המכשיר הזה, יש לו גם לחצן חירום שמחובר לחדר שליטה פה.

מיכל וונש: ה-SOS הזה?

 << אורח >> אור לב: כן, אני לוחץ על ה-SOS תוך כמה שניות אלכס מקבלת.

מיכל וונש: אני גם רוצה אחד כזה.

 << אורח >> אור לב: אנחנו נדאג לך.

חיליק מגנוס: אני אשמח לבוא.

 << אורח >> אור לב: תוך שניות אלכס מקבלת את המיקום, מתחילה תקשורת עם הבן אדם בשטח, מבינה מה הסיטואציה, ישר אנחנו בודקים מי הכוח הזמין שיכול לסייע לנו בחו"ל.

 << אורח >> אור לב: דיברנו על 1,000 אירועים, אז רוב רובם של האירועים באמת מי שנותן את הפתרון הזה זה אנשי הקשר שדיברנו עליהם.

 << אורח >> אור לב: שגם, כמובן יש לנו את המיקום המדויק, אנחנו יכולים לתת הנחיות למטיילים בשטח מה כן לעשות, לא לעשות.

 << אורח >> אור לב: בכל אירוע כזה אנחנו מעלים גם רופא, יש לנו את הרופא של הדסק שגם מבין את המצב הרפואי ומגדיר לנו את חומרת האירוע, נותן הנחיות למטיילים בשטח, מה כן לעשות ומה לא לעשות.

 << אורח >> אור לב: זה בעצם המכשירים האלה.

 << אורח >> אור לב: אפשר לראות את הבאק-אופיס.

 << אורח >> אור לב: יש לנו גם באק-אופיס של שליטה שאנחנו ממש יכולים לראות איפה המטיילים נמצאים וכל הודעה שנשלחת מהמכשיר הזה נשלחת עם סל של נתונים מאוד מאוד חשובים, שזה המיקום, זה הגובה שהמטייל נמצא.

 << אורח >> אור לב: הרבה פעמים כשהמטייל נמצא באזור גבוה אז זה מאוד חשוב, יש לנו הרבה מאוד אירועים של מחלות גבהים שאנחנו נתקלים בהם, אז אנחנו יכולים לראות את הגובה וממש לתכנן את פעולת החילוץ.

 << אורח >> אור לב: אנחנו רואים את המהירות שהבן אדם נמצא, אם הוא עכשיו ברכב, היה לנו פעם SOS ממטוס, גם זה קורה פה, או שהבן אדם שוכב עכשיו ולא זז.

 << אורח >> אור לב: זה ממש מאפשר לנו שליטה וניהול באמת בצורה יעילה של האירועים.

 << אורח >> אור לב: לכל יוזר כזה כשיש אירוע אנחנו יכולים להיכנס, לבחון את כל ההיסטוריה, הרבה פעמים יש לנו פניות של מנותקי קשר ואז אנחנו נכנסים להיסטוריה של ההודעות שהבן אדם שלח ,אנחנו רואים מאיפה הוא שלח, מתי הוא שלח, כל כמה זמן הוא מעדכן ואנחנו מבינים האם באמת יש פה אירוע שמצריך פתיחה של חקירה מודיעינית.

 << אורח >> אור לב: זהו, זה בגדול על הפעילות של החברה.

 << אורח >> אור לב: היה לי חשוב להציג את הפעילות ולהבין את סדרי הגודל של האירועים וסוג האירועים שאנחנו מתמודדים איתם.

 << אורח >> אור לב: בעצם כל המערכת הזאת מאפשרת לנו לתת מענה למגוון מאוד מאוד רחב של אירועים.

 << אורח >> אור לב: אין אירוע ספציפי שאנחנו יכולים להגיד שרק אליו אנחנו מתכוננים, יש פה פניות הכי הזויות, אם זה אנשים שנעצרים, הרבה פעמים, אגב, גם בגלל שימוש בסמים בכל מיני מקומות שאנחנו מסייעים להם גם בזה, עד לאנשים, אמרתי, שצריכים חילוץ מהשטח, המגוון מאוד רחב.

מיכל וונש: התחלתי לשאול אותך קודם, זאת אומרת מי שכבר מגיע הנה ולוקח כזה מכשיר, הוא עובר איזה שהיא סדנת הכנה לנסיעה שלו.

 << אורח >> אור לב: נכון.

מיכל וונש: בתוך סדנת ההכנה הזאת יש אלמנט שמדבר על צריכת סמים, חומרים?

חיליק מגנוס: זו פעילות ציבורית שאני עושה בעיקר במשך שנים, עם הצבא, עם קבוצות החיילים שמשתחררים.

חיליק מגנוס: אני גם פעיל בעמותה שנקראת 'אבנר ברדוגו' עליו השלום, ב-669.

חיליק מגנוס: אנחנו עושים הכשרות לקבוצות של משתחררים, אני עושה הרבה מאוד הרצאות בבתי ספר, הורים, מורים, ושאר מיני מקומות, ואת הנושא הזה אני מעלה ומציג.

חיליק מגנוס: זה שונה לחלוטין מהסטנדרט הרגיל.

חיליק מגנוס: אני לא מתריע ומסביר ומזהיר ומאיים, אלא אני מדבר על זה כמו שמדברים על תאונות דרכים וסיגריות.

 << אורח >> אור לב: כן, אבל מעבר לזה אנחנו באמת גם עושים פה פעילות של הדרכות למטיילים, אנחנו עושים פה אחת לכמה זמן גם מין סדנה למטיילים שכוללת גם עזרה ראשונה, הכנות לטיול גם בפן של הסמים והנפשי.

מיכל וונש: אולי צריך להכניס לפה, אם זה ייצא, את התוכנית של המרכז – אנחנו משיקים מיזם משותף של תקציב שהצלחתי לשריין, הוא יושב במשרד הביטחון ביחד עם המרכז הישראלי להתמכרויות.

מיכל וונש: חלק ממה שיציעו זה בעצם סדנאות כאלה.

מיכל וונש: יכול להיות שאפשר לקחת את זה עוד צעד.

חיליק מגנוס: שאולי?

מיכל וונש: עם שאולי.

מיכל וונש: אז אני לא יודעת אם צריך לסנכרן את זה או שכבר יש לכם את זה ואין צורך בזה.

חיליק מגנוס: יש צורך.

מיכל וונש: אני נוטה להסכים.

יואב מגנוס: אבל כמו שהוא אמר, כל מי שלוקח, לשאלתך, את המכשיר הזה אנחנו מעבירים סדר גודל של 50 דקות הדרכה כולל טיפים.

יואב מגנוס: מניסיוננו כל התקלות שאנחנו רואים שרוב הישראלים נתקלים בהם, רוב התקלות שמגיעות אלינו, אז אנחנו מסבירים על איך להימנע מהם, שיכירו, שיידעו איך להימנע.

מיכל וונש: ותלוי כמובן לאן הם נוסעים.

 << אורח >> אור לב: כן.

מיכל וונש: זה בעצם הבסט קייס סצנריו, הדבר הזה, כשיש לך מטייל עם הדבר הזה אז המצב הרבה יותר טוב.

 << אורח >> אור לב: נכון, לגמרי.

 << אורח >> אור לב: זה חוסך לנו - - -

חיליק מגנוס: מה שאמרת קודם עם שאולי, זה חלק מהמשימות הלאומיות של הרשות הלאומית למלחמה בסמים עליה השלום.

מיכל וונש: אתה צודק.

מיכל וונש: חיליק, אתה צודק.

מיכל וונש: וגם שבעזרת ה' תקום מחדש.

 << אורח >> אור לב: עוד מילה לגבי המכשירים האלה.

 << אורח >> אור לב: הרבה אנשים אומרים לנו, הרבה בני נוער גם: מה, אני לא צריך, אני נמצא כל הזמן באזורים עם קליטה.

 << אורח >> אור לב: רק בחודש האחרון ראינו בדיוק מה קרה באתיופיה, גם אזור שבדרך כלל יש שליטה סלולרית, הכול טוב ויפה, היו שם כמה חברות ישראליות, התחילה שם מלחמת אזרחים.

 << אורח >> אור לב: הדבר הראשון שנופל, אם זה באירועי טרור או מלחמות אזרחים, רעידות אדמה, הדבר הראשון שנופל זה התקשורת ובעצם מי שיש לו את המכשיר הזה הוא יכול להיות מוקד מידע בשטח, גם לקבל הנחיות מה לעשות ולא לעשות וגם לדווח בכלל המצב.

 << אורח >> אור לב: היה מצב בחודש האחרון שמעל שבוע עובדים היו מנותקי קשר באזור של לחימה.

חיליק מגנוס: המכשיר הזה מתממשק עם הטלפון החכם, אתה שולח הודעות בטלפון, אבל מי שיבצע את המשלוח ואת הקליטה זה המודול של המכשיר.

 << אורח >> אור לב: כן.

 << אורח >> אור לב: זה באמת מכשיר מציל חיים ועוזר לנו גם לנהל פה, אירועים פשוט נראים אחרת כשיש מישהו עם מכשיר כזה.

 << אורח >> אור לב: אנחנו נעבור לחדר התדריכים.

 << אורח >> אור לב: יש לכם עוד שאלות לגבי הפעילות של הדסק המבצעי?

 << אורח >> אור לב: אוקיי, אז אנחנו נעבור להעמיק בשאר הנושאים בחדר התדריכים.

חיליק מגנוס: בוקר טוב.

חיליק מגנוס: אני ממש שמח שבאתם, אני מאוד מעריך את זה.

חיליק מגנוס: אני חושב שההתייחסות של הוועדה הזו שונה בתכלית מכל הוועדות הקודמות ואני נוטל חלק בוועדות האלה, אני חושב, כבר קרוב ל-20 שנה.

חיליק מגנוס: יש פה רצינות גבוהה ביותר ויש פה מעקב אחרי מה שנעשה, שלא היה כדוגמתו אף פעם.

חיליק מגנוס: זאת אומרת עשו דברים, דיברו, אבל בזה זה פרח, העיפו בלונים.

חיליק מגנוס: עכשיו ישנו גם מעקב, אני חושב שהמעשים האלה חשובים במיוחד מאשר שהעשייה שלנו מבחינה ממלכתית הלכה וגוועה.

חיליק מגנוס: העלינו את הנושא, אזה אני רוצה להזכיר במשפט אחד קצר, הרשות הייתה במשרד ראש הממשלה, משם היא נלקחה על ידי השר ליברמן לטובת הטיפול בשכרות הרוסית אל המשרד לבטחון פנים כשהוא היה שר.

חיליק מגנוס: החליף אותו מר ארדן שעשה מעשה שלא ייאמן, הוא חיסל את הרשות והקים אגף במשרד לבטחון פנים כשהאגף הזה עבר למשרד החדש לביטחון קהילתי.

חיליק מגנוס: אנחנו נמצאים במערכת של גחמות פוליטיות שאין לה שום יחס למטרה שלשמה בעצם הוקמה הרשות הזאת, היא איבדה את המטרה.

חיליק מגנוס: אני קורא לכולם לעשות את המאמץ המיוחד כדי להקים מחדש את הרשות הזאת כגוף עצמאי עם יכולת מקצועית על בסיס ניסיון ויכולת להעביר את כל המאמצים הלאומיים שנעשים בתחום החשוב והמיוחד הזה שנקרא תרבות הסמים.

מיכל וונש: אני רוצה, בהקשר של מה שאתה אומר עכשיו, חיליק, אני חושבת שמאוד חשוב להבהיר את הנקודה הזאת, זה לא קשור למה קורה במשרד זה או אחר, הכול טוב ויפה, אבל הרשות עצמה, הייעוד המקורי של הרשות דרוש עכשיו עוד יותר מאי פעם אל מול המציאות המשתנה, אל מול הפערים שאנחנו כל הזמן מדברים עליהם בוועדה בנושא של התמכרות.

מיכל וונש: אחד מעשרה ישראלים היום מוכר כמכור, מכור לכל מיני דברים, מכור גם לחומרים וגם להתנהגויות וכו'.

מיכל וונש: אל מול הדבר הזה אנחנו במקום שבו אין אף גורם שמתכלל, בדיוק מה שאמרת עכשיו, את כל הרצף.

מיכל וונש: ללא התכלול הזה זה עולה בריבית דריבית למדינת ישראל וגם לא משקף עד כמה המצב חמור וזה עוד לפני שהתחלנו לדבר על הלגליזציה.

חיליק מגנוס: אני רוצה להגיד לך משהו על הרשות, אני מכיר היטב את הרשות ואת הנפשות הפועלות שם, יש שם אנשים לא טובים, מצוינים, מצוינים.

מיכל וונש: מדהימים.

חיליק מגנוס: אבל המבנה שיצרו לא מאפשר להם בכלל שום פעולה.

חיליק מגנוס: אין תקציב, אין סמכויות, אין כלום.

חיליק מגנוס: אנשים עם ידע ויכולת.

מיכל וונש: אני אומר שזה פחות או יותר המסקנה וחבריי שמגיעים לוועדה כבר מבינים גם הם, כולם, את האחריות שלנו לוודא שקמה רשות עצמאית, מתוקצבת בבסיס התקציב שיש לה את כל הסמכויות לתכלל את כל מה שקורה בכל המשרדים כדי שנייצר את התהליך הזה.

חיליק מגנוס: אני קורא גם לאחד את התקציבים הרבים והשונים שעוסקים בעניין הזה לידי רשות אחת שתשלוט בזה.

מיכל וונש: אתה צודק.

חיליק מגנוס: ואז אנחנו נקבל את התפוקה מהכספים האלה כמו שצריך.

חיליק מגנוס: זה הולך לרשות הזאת וזאת וזאת, לכל משרד יש חלק בתקציב.

מיכל וונש: וככה זה נראה.

חיליק מגנוס: יש לכם משימה לא פשוטה.

מיכל וונש: זו משימה לא פשוטה.

חיליק מגנוס: טוב.

חיליק מגנוס: אז שמי חיליק מגנוס, בטח כבר ניחשתם, אני ממושב דקל.

חיליק מגנוס: מי שלא היה בשיעורי מולדת, מי שהחמיץ את השיעור הזה, זה דרומה לרצועת עזה בעוטף עזה.

מיכל וונש: עוטף ישראל.

חיליק מגנוס: אני גר שם מאפריל 82' אחרי שגירשו אותי מדרום סיני.

חיליק מגנוס: הייתי מנהל רשות שמורות הטבע בסיני, אחראי על גן עדן בשכר.

חיליק מגנוס: לא מעלתי באמון, כל יום נהניתי יותר ושילמו לי.

חיליק מגנוס: אחרי דרום סיני הלכתי לעבוד בקהיליית המודיעין, חיש קל זרקו אותי משם ומצאתי את עצמי כמו אחרי התיכון, מה עושים עכשיו?

חיליק מגנוס: הייתי בן 45, חשבתי שתמה דרכי, ובא אליי חבר גם משם ואמר לי: בוא נצא לטיול אחרי צבא.

חיליק מגנוס: דרך אגב, גם היום אני אחרי צבא.

מיכל וונש: אתה הכרת את איתן רילוב בטח.

חיליק מגנוס: בטח, איזה שאלה.

חיליק מגנוס: בקיצור, יצאתי לחופשי ובא אליי חבר ואמר לי בוא נצא לטיול אחרי צבא, אמרתי לו איך עושים את זה?

חיליק מגנוס: הוא אמר לי: זה פשוט מאוד, אנחנו נארגן ארגון לחילוץ ואיתור של ישראלים בחו"ל וככה אנחנו מתקדמים עד להודעה חדשה.

חיליק מגנוס: מאוד שמעתי מהרעיון והייתי תמים מספיק בשביל לעשות את זה והספקתי לטייל מעט.

חיליק מגנוס: בתוך הקהילה הזאת של המטיילים נחשפתי לדבר חדש שלא הכרתי, אני חייב להודות.

חיליק מגנוס: צמחתי, גדלתי, אהבתי, לחמתי, עשיתי הרפתקאות בשביל עשרה פרקים של חיים נורמליים של אנשים ולא ראיתי סמים.

חיליק מגנוס: והגעתי למחוזות של המטיילים, הודו, דרום אמריקה, וראיתי שעל השולחן יש סודה, מסטיק, סיגריות, שוקולד וסמים, באותה זמינות.

חיליק מגנוס: לקח לי שנייה שעשיתי מין התכווצות כזאת, אבל אחרי שעשיתי את ההתכווצות הבנתי שאם אני לא אבין בעניין הזה אין לי מה לעשות עם המטיילים.

חיליק מגנוס: 95% מהמטיילים צורכים סמים ו-5% הנותרים פועלים בתוך תרבות של סמים גם אם הם לא מעשנים.

חיליק מגנוס: זאת אומרת אני חייב להבין את זה.

חיליק מגנוס: הרחבתי אופקים ולמדתי וחקרתי ועניינים וכדרכי לא האמנתי לא בסיסמאות ולא האזנתי לכותרות, אלא חקרתי לעומק.

חיליק מגנוס: דבר ראשון, מה שקרה, אנשים שם איבדו את שפיות דעתם.

חיליק מגנוס: אנחנו היינו המבוגר האחראי כדי לעזור, לתמוך, לחבק ולפתור בעיות, לא בשביל לחנך, להסביר, להתריע וכך הלאה.

חיליק מגנוס: זה איבד את זה, ההיא משתוללת, ההוא שבר את ה - - - אנחנו היינו שם בשביל לעזור.

חיליק מגנוס: אז ניגשתי בדחילו ורחימו, ביחס של כבוד, והצלחנו להבין את הנפגע לרגיעה מיידית.

חיליק מגנוס: באותם ימים של לפני כמעט 30 שנה זה לקח כמעט שבוע להטיס מלונדון לתל אביב.

חיליק מגנוס: לונדון, אמסטרדם, וכל מיני תחנות ביניים ואני הייתי מבלה 24 שעות ביממה עם נפגע שבוע.

חיליק מגנוס: כשהייתי מגיע איתו הוא היה רגוע לגמרי.

חיליק מגנוס: ואז הוא היה נקלע לתוך מצוקה איומה וזה היה אז מגואה לגהה והיו מאשפזים אותו והמשפחה לא ידעה איך לטפל ואז הבנו שצריך גם לטפל במשפחה והתחלנו לעסוק בהכנת המשפחה לקליטת הנפגע שאנחנו מביאים מחו"ל כדי שיוכלו להמשיך את התהליך הרגוע להביא אותו לשיקום.

חיליק מגנוס: לצערנו בהתחלה השיקום היה רק בבתי חולים וזה לא עבד, זה לא הצליח, ואז קם כפר איזון לפני 19 שנה ומאז אנחנו משתפים פעולה עם כפר איזון.

חיליק מגנוס: המערכת הזאת של כורח המציאות שכפה עלינו בעצם לעסוק במשהו שלא התכוונו, מתוך קבלת אחריות ומתוך רצון לעזור אנחנו אמרנו בוא נתערב, כי צריך פה להחליט לקחת אחריות.

חיליק מגנוס: עכשיו, כשאתה לוקח אחריות זה בלתי ניתן לחלוקה, זו אחריות שלך, נקודה.

חיליק מגנוס: זו בחירה שלך.

חיליק מגנוס: אתה יכול לא לקחת.

חיליק מגנוס: אתה יכול לקחת גם אחריות שלילית, כמו שאומרים, אני לא רוצה להיות אחראי, אתה מכיר את המשפט הזה?

חיליק מגנוס: זה קטסטרופה, זה לקיחת אחריות, אבל שלילית לחלוטין.

חיליק מגנוס: אני לא יכול לקחת אחריות על זה, למה?

חיליק מגנוס: - - - זו לקיחת אחריות שלילית.

חיליק מגנוס: אז אנחנו החלטנו לקחת אחריות חיובית ועשינו את המבצעים האלה, השכרנו את השירותים שלנו לטובת המבצעים האלה.

חיליק מגנוס: העסק הזה הלך והתפתח לממדים נוראיים ואיים לכלות אותנו.

חיליק מגנוס: כיוון שלא תמחרנו את זה ולא זה גם נכנסנו למצוקה וגם לעומס כזה של עבודה.

חיליק מגנוס: אתם צריכים להבין, היינו שם חודשים והייתי טס פעמיים בשבוע להודו.

חיליק מגנוס: אני לא יודע אם אתה יודע מה זה לטוס פעמיים בשבוע להודו, אבל כשמגיע איתך איזה מישהו זה אוכל אותך.

חיליק מגנוס: הייתי מגיע לשדה התעופה, אשתי אסתי הייתה מחכה עם תרמיל להחליף לי בגדים שאני לא אסריח והייתי טס באותו יום חזרה.

חיליק מגנוס: ואז לא יכולתי להמשיך, אז פניתי, היה לי ידיד באותו זמן שהיה לו ג'וב לא רע, קראו לו אריק שרון, הוא היה ראש הממשלה והייתה לה גם עוזרת נחמדה שקראו לה לימור לבנת ופניתי אליהם ואמרתי: תשמעו, צריך לקחת אחריות ממלכתית על זה, זה גדול עליי, זה בלתי אפשרי.

חיליק מגנוס: ואז הוא אמר: מה צריך לעשות?

חיליק מגנוס: אמרתי: צריך לנסוע להודו, כל הגורמים, לראות את הסיטואציה ולהחליט על פעולה.

חיליק מגנוס: הוא אמר לי: בסדר, כמה כסף צריך לזה?

חיליק מגנוס: אמרתי לו.

חיליק מגנוס: הוא צלצל, אמר:

חיליק מגנוס: תביאו לו את הכסף, אבל הוא אמר: עד יום חמישי תיסעו להודו.

חיליק מגנוס: ונסענו להודו משלחת ענקית והקמנו את הבית החם שעובד על התודעה והמודעות וההצלחה שלו היא כבירה.

חיליק מגנוס: נדבר על זה אחר כך.

חיליק מגנוס: את כל המיומנויות פיתחנו מתצפית ומאיגום ואיסוף מידע.

חיליק מגנוס: אני תמיד חושב שאני לא יודע כלום, אז אני כל הזמן קורא וחוקר ובסוף אני כן זוכר פחות או יותר כמה דברים.

חיליק מגנוס: בפגיעות האלה אנחנו רואים חמישה סוגים של נפגעים.

חיליק מגנוס: יש את הנפגע הנפשי, שאנחנו יודעים שאיבד את שפיותו, שמשתולל, שובר, רץ ברחוב, מציק לכולם.

חיליק מגנוס: יש את המתמכר, כולם יודעים.

חיליק מגנוס: כשהתחלתי לעסוק בזה אמרו שמקנאביס לא מתמכרים, אני טענתי בריש גלי שמתמכרים עד כדי כך שאנחנו לא יודעים איך לצאת מזה.

חיליק מגנוס: זה מאוד ממכר, יותר מסיגריה.

חיליק מגנוס: אז יש את הנפגע הנפשי, יש את המתמכר, שכולם יודעים מה זה, והזרם הזה הולך ויורד דווקא בסמים הקשים, אבל זה מתרבה מאוד בעניין הקנאביס.

חיליק מגנוס: ויש את הנפגע השקט, עד כדי ניתוק.

חיליק מגנוס: הנפגע השקט זה אותו בחור שהיה בצנחנים, חזר מהטיול ועכשיו הוא מדבר לעניין, הוא על הכיפק, הוא קם כל בוקר בשעה 11:00, מעשן, שותה כוס תה ואז הוא יוצא עם חברים לסרט, רק לא עושה כלום.

חיליק מגנוס: הוא כבר בן 32 והוא עוד נוסע על הטוסטוס, מחלק חבילות.

חיליק מגנוס: כולם גמרו ללמוד והוא עוד נוסע ומעשן כל רגע צינגלה.

חיליק מגנוס: והוא בסדר.

חיליק מגנוס: אנחנו קוראים לזה הנפגע השקט, הוא בדרך כלל לא מתכנן, הוא לא מתמודד והוא - - - היום יש לזה מיתוג חדש, נפגע נורמטיבי מתפקד.

מיכל וונש: תגדיר מתפקד.

חיליק מגנוס: הוא מתפקד, את לא יכולה להגיד שלא.

מיכל וונש: נכון, נכון.

חיליק מגנוס: הוא נוסע עם הטוסטוס והוא חוזר, הוא מתפקד על הכיפק, זה תפקוד?

חיליק מגנוס: הצורך היום לטפל בנפגעים האלה, אלה הם הנפגעים המרביים כתוצאה משימוש בקנאביס וסמים, זה הנפגע הנורמטיבי המתפקד.

חיליק מגנוס: רוב רובם של הנפגעים האלה, אלפים, אין אחד שלא מכיר את הבחור הזה, בן ה-32 שלא עושים כלום עם עצמו, שהולך לעבוד יומיים עם אורנג', ושם זה חרא של מקום, ואחר כך הוא עובד חצי יום בסלקום ושם לא משלמים והוא ממשיך ככה הלאה, עד שהוא מחלק חבילות בטוסטוס.

חיליק מגנוס: הוא לא עושה שום דבר.

חיליק מגנוס: כשהוא מפסיק לעשן בגיל 36-35 הוא מתאושש ומתחיל לאסוף את עצמו חזרה.

חיליק מגנוס: הפגיעות בקנאביס הן הפיכות, אבל כמובן נוצר איחור, הוא בדיליי.

חיליק מגנוס: אז זה לגבי חמשת הנפגעים.

חיליק מגנוס: הנפגע הרביעי זה הנפגע החברתי, מה זה נפגע חברתי?

חיליק מגנוס: אתה עולה לכפר, בהודו שם הולכים לכפר למעלה, אתה הולך להביא לעצמך קצת ג'אראס, זה אנשים שעוד יום - - - תביא גם לה, היא רוצה חמישה גרם, אני רוצה עשרה גרם והוא רוצה 20 גרם, אתה לוקח את הכסף, זה זמין כמו שוקולד וסיגריות.

חיליק מגנוס: אתה חוזר בחזרה, שם איזה הודי עם מקל כזה, הוא שוטר - - - ואתה תשב שנתיים עד שהשופט יגיד מה הוא החליט.

חיליק מגנוס: צריך לטפל בך, צריך לטפל במשפחה שלך, אתה לא פושע ולא בן דוד של פושע, לא חשבת שאתה עובר על החוק, אבל סטית ועברת קו אדום שלא היה נראה.

חיליק מגנוס: אבל בסך הכול הוא פושע שם, הודו גם תשמח להחזיר אותך לכלא כדי להוכיח קבל עם ועולם איך היא מטפלת בעניין של הסמים.

חיליק מגנוס: אתה מקבל ערך מוסף כזר וגם כל הכפר יחיה על חשבון ה - - - זה הנפגע החברתי של שיבוש ערכים חברתיים.

חיליק מגנוס: הנפגע האחרון, תרשי לי לומר, זה גם הפושע הפלילי, זה שמעביר את הקנאביס מהודו להולנד ונתפס עם מכולה שלמה.

חיליק מגנוס: כולם צורכים, מישהו צריך להביא את זה.

חיליק מגנוס: זה לא מן, אני לא יודע אם הבחנתם, זה לא מן, זה לא צונח מהשמים, למרות החלוקה של שקיות מרחפנים.

חיליק מגנוס: אני רציתי להציע לכם משהו פה.

חיליק מגנוס: זה אני מצאתי אתמול מפוזר ברחוב.

מיכל וונש: אני גם ראיתי כאלה.

חיליק מגנוס: מפוזר ברחוב.

חיליק מגנוס: זה יגיע לפני הפיצה והכול, אני ממליץ לכם מאוד, זה לא יקר, שני גרם עולים 100 שקל.

מיכל וונש: תראה מה קרה, הוא עשה חיפוש.

מיכל וונש: יוסי, התחלנו את הדיונים שלנו.

מיכל וונש: כמו שאתה רואה, חבר הכנסת טייב כנראה לא חשוד בשימוש בטלגרס.

יוסף טייב: רשמתי בטלגרס, מאז שרשמתי אני בכוונה לא פותח את הקבוצות כי אני חייב להראות את זה לאיזה שהוא גורם כשיבוא הזמן, אני עומד באחת מהקבוצות על 709,752 הודעות, וזה רץ כל הזמן.

חיליק מגנוס: דרך אגב זה קנאביס רפואי, זה מעולה.

חיליק מגנוס: המשפחה כשיש בה בן או בת נפגעים הם במצב של פגיעה מאירוע טרור.

חיליק מגנוס: זה אירוע טרור במשפחה.

חיליק מגנוס: אין אחד שלא ייפגע.

חיליק מגנוס: אנחנו פיתחנו שיטה ופרוטוקול איך להיחלץ לעזרת המשפחה במקום להיות מנוהלים בידי אותו אירוע לנהל את האירוע.

חיליק מגנוס: אנחנו הבאנו לשינוי איטי שלא ניכר בהתייחסות של הממסד לכל הנושא הזה של הפגיעות מהסמים.

חיליק מגנוס: בהתחלה זה היה הולך מגואה לגהה, היום כבר יודעים שיש תהליכים אחרים, יש בית מאזן, יש כפר איזון, יש מטפלים בזה.

חיליק מגנוס: יש לנו קשר רציף במשך 30 שנה עם המטיילים בגובה העיניים, אנחנו לא מטיפים ולא מחנכים ולא מזהירים, אנחנו פשוט בקשב.

חיליק מגנוס: אנחנו יצרנו שפה משותפת עמוקה, אנחנו ערים לחילופי הרוח, לסטייל, לפעילות ולמצוקות.

חיליק מגנוס: אנחנו למדנו להתעלם מהסיסמאות הנוראיות והקשות שהיו חלק מהמהלכים הלאומיים נגד הסמים, כמו: זה ישרוף לך את הראש, זה יעשה לך פיתה, או כל מיני שטויות שלא יאומן.

חיליק מגנוס: נעשינו במהלך הזמנים מומחים לעניין, אנחנו הבנו חיש קל שהמדובר לא באיזה תופעה פלילית, או בתופעה בריאותית, אלא מדובר בנושא תרבותי, קולטורה.

חיליק מגנוס: אין מין אנושי בלי סמים, לא היה ולא יהיה.

חיליק מגנוס: עכשיו תחליף את המילה סמים במין ותקבל אותו דבר.

חיליק מגנוס: לא היה מין אנושי בלי מין, אין מין אנושי בלי מין ולא יהיה.

חיליק מגנוס: זה נושא תרבותי, זה חלק מהמהות הקיומית של המין האנושי.

חיליק מגנוס: זה מדהים, השאלה של סמים זה שאלה של זמן, מקום והגדרה, אין בן אדם שלא צורך סמים.

חיליק מגנוס: סוכר את לוקחת?

חיליק מגנוס: את משתמשת בסוכר לפעמים?

חיליק מגנוס: יופי.

חיליק מגנוס: אין פה אחד שלא משתמש בסמים, השאלה איך מגדירים את זה.

חיליק מגנוס: לכן זה נושא תרבותי ונושא תרבותי לא ניתן ל - - - אין שיקום בנושא תרבותי.

חיליק מגנוס: יש צורך אמיתי שלנו להסכים או לא להסכים או להשפיע ולא להשפיע על איזה תרבות אנחנו מבקשים לחיות.

חיליק מגנוס: באיזה חוסן, באיזה ערכים, את זה אנחנו צריכים לאפשר.

מיכל וונש: אני רק אגיד שהאחריות שלנו היא להתמודד עם המציאות הזאת, לא להתכחש לה.

חיליק מגנוס: להתמודד עם המציאות שנכפתה עלינו, לא עשינו שום דבר.

חיליק מגנוס: עשינו עוד צעד אחד.

חיליק מגנוס: אחרי שהבנו שזה נושא תרבותי חקרנו ובדקנו איך אפשר להשפיע.

חיליק מגנוס: איך אפשר להשפיע על העניין הזה.

חיליק מגנוס: ואז הסתבר לנו שכל הניסיונות שנעשו במשך 50 שנה, התוצאות מהם הם אפס במקרה הטוב, במקרה הגרוע זה - - - כל הסיסמאות הגדולות האלה.

חיליק מגנוס: ואז התחלנו לייעץ לרשות בנושאים של מודעות ותודעה ותיכף אני אפרט את זה כדי שתבינו על מה אני מדבר.

חיליק מגנוס: הכרנו בהיכרות עמוקה גם את כל סוגי הסמים והשפעותיהם.

חיליק מגנוס: דרך אגב, קנאביס זה לא הסם המסוכן ביותר, יש סמים הרבה יותר מסוכנים מבחינת אחוזים רמת הפגיעה שלהם הרבה יותר גבוהה, אבל הכמות של הנפגעים המרובים ביותר זה מקנאביס כי המשתמשים המרובה ביותר זה בקנאביס.

חיליק מגנוס: עכשיו הבנו בשש השנים האחרונות שאנחנו נוביל עם סיפורי הסבתא על קנאביס רפואי, זה כמו לגדל פטרוזיליה רפואית.

חיליק מגנוס: ראית פעם פטרוזיליה רפואית?

חיליק מגנוס: אני גם לא ראיתי קנאביס רפואי.

חיליק מגנוס: קנאביס זה קנאביס, השאלה מה עושים עם זה, זה עניין של החלטה.

חיליק מגנוס: מה זה הרואין רפואי, את יודעת?

מיכל וונש: מורפיום.

חיליק מגנוס: מורפיום.

חיליק מגנוס: זה מילה שיווקית לקנאביס.

חיליק מגנוס: זה קנאביס.

חיליק מגנוס: כשהרוקחים והרופאים רוקחים לנו תרופות הם מכינים מראש את - - - עד 120, הכול בסדר, אני בעד.

חיליק מגנוס: אני רוצה לספר לכם על כישלון אחד.

חיליק מגנוס: כשאני באתי לרשות, הסברתי להם שהסיסמאות ריקות מתוכן והן עושות צחוק.

חיליק מגנוס: דרך אגב, הם עשו כרטיסי ביקור כאלה והיה כתוב 'זה עושה לך סמים' וכל מיני סיסמאות כאלה, החבר'ה מאוד אהבו את זה בהודו, עשו עם זה פילטרים השתמשו בזה שימוש טוב לשימוש בסמים ולעגו לרשות.

חיליק מגנוס: אז אמרתי לו: תשמע, צריך לחנך את ההורים ואז הורים לא היו כמו עכשיו, היום דור ההורים מסביב כולם כבר מנוסים, אבל אז היה דור הורים שלא היה לו שום מושג בסמים.

חיליק מגנוס: אמרתי, צריך לדבר איתם, עם ההורים, מהגן, להסביר להם כדי שיתנהל שיח חופשי בנושא על בסיס של מידע אמיתי רכלנות של יצרנים.

חיליק מגנוס: הוא אמר לי מצוין והם נתנו את זה בידי יחצן ואיש פרסומת של הרשות הלאומית למלחמה בסמים והופיעו באנרים בכל הרחובות והיה כתוב 'הורים סמים לב', עם ס', שזה גאוני, ואחרי זה היה בקבוק קטן של תינוק עם צינורית תקועה בצד.

חיליק מגנוס: אז כולם שאלו אותי מה זה הבקבוק הזה, אמרתי באנג, איזה בנק?

חיליק מגנוס: לא, לא בנק, נרגילה, באנג.

חיליק מגנוס: אה.

חיליק מגנוס: מה קרה בסוף החודש?

חיליק מגנוס: המטופלים עישנו, עלו ב-30% המכירות של בקבוקי תינוקות.

חיליק מגנוס: זאת אומרת אתה צריך לדבר לאנשים שנמצאים שם בגובה העיניים.

חיליק מגנוס: אתה לא יכול להביא בן אדם בגילי לדבר עם נערה בת 18, אלא אתה צריך לייצר שיח ציבורי פתוח שאין בו משמעות למה שאומרים, אלא עצם קיום השיח הוא העלאת המודעות ולציין את המטרה המתאימה שהיא מזעור נזקים, לא ישראל נקייה מסמים.

חיליק מגנוס: בזמנו הייתה סיסמה של נקייה מסמים.

חיליק מגנוס: זה מגוחך.

חיליק מגנוס: הרשות שהקימה וקיימה את הנושא הזה, דיברנו על זה, נקברה קבורת חמור.

חיליק מגנוס: התפקיד שלנו, כמו שאני רואה את זה היום, זה להקים את הרשות מחדש וגם לנתק אותה מגחמות פוליטיות.

חיליק מגנוס: יש נושא נפלא שנקרא לגליזציה.

חיליק מגנוס: אני חייב להזכיר לכם, המצב במדינת ישראל של הסמים, אני רוצה להגיד לכם, הוא ככה, אין יותר מקום בלי סמים, אין מסיבה בלי סמים, אין בית ספר בלי סמים, אין חטיבת ביניים, אין תיכון, אין אף יחידה צבאית בלי סמים.

חיליק מגנוס: זה הגיע עד כדי כך שזה פוגע ביכולות המבצעיות.

חיליק מגנוס: ממש אבל.

חיליק מגנוס: אין אף יחידה צבאית, כולל כל היחידות ש - - - אני זה שמטפל, אני יכול להעיד על כל יחידה מה יש שם.

חיליק מגנוס: עשיתי מאמצים גדולים לנסות להגיע לצבא, לא עלה בידי.

מיכל וונש: אני רק אגיד לך שאנחנו עושים צעדים ראשונים מאוד חשובים בנושא הזה.

מיכל וונש: מה שאמרתי לך קודם זו בעצם תוכנית שמתחילה דרך משרד הביטחון עם השר לעניינים אזרחיים בתוך משרד הביטחון ואנחנו מקווים שדרך השקת התוכנית הזאת שתהיה בשבועות הקרובים - - -

חיליק מגנוס: אני מתייחס לצבא באופן מיוחד כי אני חושב שזה משהו חשוב.

חיליק מגנוס: חסר פרופורציה.

חיליק מגנוס: הצבא הוא בעל יכולת השפעה תרבותית חריגה בנוף הישראלי.

חיליק מגנוס: אנחנו מדקלמים דברים שלמדנו בצבא, אנחנו הולכים כמו בצבא, אנחנו מתנהגים כמו בצבא, אנחנו אוכלים מהר כאילו שיזרקו אותנו מיד לאיזה מסדר ואנחנו עושים הרבה דברים שצרבו בנו בצבא.

חיליק מגנוס: זה אלמנט שיודע לצרוב התנהגות תרבותית, ההשפעה שלו היא חזקה, אנחנו צריכים לנצל את זה בניסיון שלנו לעצב את התרבות ואת המוסר ואת הערבים שלנו ואין חשוב מזה.

חיליק מגנוס: אסור להשאיר את זה למומחים צבאיים, צריך להעביר את זה לערכים לאומיים וליכולות לאומיות.

חיליק מגנוס: צריכים לטפל בזה.

חיליק מגנוס: אני יודע שכוכבי מאוד מאוד מעוניין בזה, צריך לנצל את זה כל עוד שהוא ישנו ולנסות לעשות את זה על ידי מומחים מתאימים ולא מומחה ממונה שנעשה עכשיו מומחה.

חיליק מגנוס: לגליזציה מתארת את המצב, היא לא משפיעה על המצב.

חיליק מגנוס: המצב הוא כזה שאנחנו הגענו כמעט לרוויה בשימוש בקנאביס.

חיליק מגנוס: יש קנאביס, אם נקרא לזה לגלי או לא לגלי זה ישנה פה את המצב?

חיליק מגנוס: רד למטה, לך פה, תריח, אני מריח קנאביס.

חיליק מגנוס: אם תקרא לזה בשם אחר, איזה שם שתרצה, זה ישנה את המצב?

חיליק מגנוס: מה זה משנה?

חיליק מגנוס: אז לקרוא לזה לא חוקי או לגלי זה שטות מוחלטת.

חיליק מגנוס: בוא נקרא לזה לגלי, ישנה משווה שמצד אחד יש לא חוקי - - -

מיכל וונש: כמובן לקחת את האחריות.

חיליק מגנוס: יש משתמשים כמעט מלוא הקשת, אז בואו נשנה את המשוואה.

חיליק מגנוס: המשתמשים, אנחנו לא יכולים להשפיע עליהם, אז בואו נשפיע על הצד של הלגלי, נקרא לזה לגלי, אבל לגליזציה עם גידור מתאים, חד וחלק.

חיליק מגנוס: השאלה היא לא אם אתה לגלי.

חיליק מגנוס: מי עושה את כל הרעש הזה?

חיליק מגנוס: אני חייב לומר לכם.

חיליק מגנוס: ישנן בארץ 15 חברות שמייצרות קנאביס רפואי, יש 72,000 רישיונות, אני אהיה לארג' עם בעלי הרישיונות, אני אתן לכל אחד 30 גרם, למרות שיש כאלה שמקבלים עשרה ו-20, 30 גרם זה יותר ממה שבן אדם מסוגל לצרוך, זה הרבה.

חיליק מגנוס: אני אתן לכולם 30, ברשותכם.

חיליק מגנוס: 30 כפול 72,000, מדובר ב-2,650 קילו, על זה מתחרות 15 חברות בחודש?

חיליק מגנוס: אתה מאמין בזה?

חיליק מגנוס: הם מתחרות, רבותיי, על השוק החופשי וכושר הייצור שלהם עובר את ה-2,650 קילו בחודש.

חיליק מגנוס: בלי ספק.

חיליק מגנוס: יצא מחקר בשבוע שעבר של משרד הבריאות שפורסם במאקו, תקראי, מאוד מעניין, הזן הכי מבוקש הוא הזן שמכיל 24% THC, זאת אומרת כל האנשים החולים בעצם רוצים להתמסטל.

חיליק מגנוס: זה לא נקנה על ידי החולים.

חיליק מגנוס: אין בשוק מישהו שלא רוצה ומחפש קנאביס רפואי כי הוא מהסוגים הטובים ביותר של הקנאביס.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים להבין ולדעת את זה וצריך לדעת איך לנהל את זה.

חיליק מגנוס: השאלה היא לא אם זה יהיה לגלי או לא לגלי.

חיליק מגנוס: מי שם בראש את הנושא הזה?

חיליק מגנוס: החברות עצמן.

חיליק מגנוס: אתה בעד לגליזציה או נגד.

חיליק מגנוס: יש נושא ואז קובעים את דעתך, מאחזים את עיניך ולא עוסקים בעיקר שזה המידור.

חיליק מגנוס: המידור יביא לצמצום בכמות הנזקים ובכמות המשתמשים.

חיליק מגנוס: מזה הם חוששים אז הם משחקים כל הזמן בלגליזציה או לא.

חיליק מגנוס: בואו נעשה לגליזציה, אבל נשב מיד ונקבע את הגידור.

חיליק מגנוס: האם אישה בהיריון יכולה להשתמש?

חיליק מגנוס: המחקרים הגדולים שנעשו בעולם מראים שיש 100% פגיעה בוולדות של אישה שמשתמשת בקנאביס בזמן היריון.

חיליק מגנוס: האם הנהג יכול להוריד איזה באנג לפני שהוא מוביל את הילדים שלך לבית הספר?

חיליק מגנוס: ממש לא.

חיליק מגנוס: האם הגננת שמטפלת בנכדים שלי יכולה לעשן?

חיליק מגנוס: ממש לא.

חיליק מגנוס: ממש לא, היא לא יכולה.

חיליק מגנוס: הגידור הוא השאלה.

חיליק מגנוס: מה זה גידור?

חיליק מגנוס: זה מצב שרוב גדול לא כל כך מודעים אליו, זה היכולת הציבורית לאכוף חוק כללי כמו מנהג.

חיליק מגנוס: זאת אומרת את לא יכולה להיכנס פה לשום מסעדה ולעשן.

חיליק מגנוס: אין פקח פה בכל הרחוב, אבל הציבור מסביבך יעיר לך ויגיד לך: מיכל, קומי, לכי תעשני בחוץ.

חיליק מגנוס: גידור ציבורי, שציבור מתחיל לאכוף חוקים, תקנות או כללים.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים להביא את זה, איך מביאים את זה?

חיליק מגנוס: על ידי שיח ציבורי פתוח בנושא.

חיליק מגנוס: נכון, מה שיח ציבורי פתוח בנושא?

חיליק מגנוס: אז אמרתי לכם, קראתי הרבה מאוד מחקרים, דבר אחד ראיתי מהמחקר הזה שהוכיח שפעילות בתחום המודעות הוא בעל השפעה.

חיליק מגנוס: כשהקמנו את הבית החם לפני 16 שנה, היו בין תשעה ל-12 מקרים קשים כל עונה, עונה אז שלושה חודשים, עכשיו זה ארבעה, מהיום שבו - - - נפגעים.

חיליק מגנוס: מה זה עושה?

חיליק מגנוס: נגיד שאני מביא לך אוטו חדש, אני עכשיו מעניק לחברי הכנסת אוטו חדש, BMW 900 והוא מזנק מאפס ל-100 על המקום, יש לו כורסאות עור כאלה, זמזום של מכונת תפירה, אתה יושב בפנים, שבע אחיות במוצא.

חיליק מגנוס: אתם מכירים את הסיבובים האלה?

חיליק מגנוס: סיבובים אחד מעל השני, ככה שבעה סיבובים, קוראים לזה שבע האחיות, פעם זה היה הכביש הראשי לירושלים.

חיליק מגנוס: אתה יושב, סוגר את הדלת, האוטומט שם עליך את החגורה ואני אומר לך סע, ואתה נוסע כמו מטורף, כי המכונה הזאת נצמדת ועושה את כל הפטנטים.

חיליק מגנוס: אני יושב מכופף מפחד ולא מקבל אוויר, אני נחנק.

חיליק מגנוס: מה אני עושה כדי להוריד את הסכנה?

חיליק מגנוס: אני צועק עליך: אתה נוסע כמו משוגע?

חיליק מגנוס: או שאני אומר לך: עצור, אני רוצה לרדת?

חיליק מגנוס: זה סכנה, זה כביש דו סטרי.

חיליק מגנוס: בסיבוב הבא אנחנו ב-50% סיכון, זה כביש דו סטרי.

חיליק מגנוס: אתה ידעת, הכול ידעת, אבל נסחפת לתוך תחום הסכנה.

חיליק מגנוס: ברגע שאני אמרתי לך שזה כביש דו סטרי, העלית את המודעות שלך לרמה יותר גבוהה וסף הסיכון צנח.

חיליק מגנוס: זה מה שעשיתי עם הבית החם, זה עובד.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים להביא לשיח פתוח את הנושא של הקנאביס לציבור הישראלי על בסיס של מידע אמיתי.

חיליק מגנוס: השיח הזה לא דורש לא לאכוף את דעתך, לא לשכנע אף אחד, אלא רק לקיים את השיח.

חיליק מגנוס: בעצם קיום השיח אנחנו מעלים את המודעות ומורידים את הסיכון.

חיליק מגנוס: את זה צריך ללמוד לעשות בחוכמה ובאינטליגנציה, לא בפטיש ולא בגרזן.

חיליק מגנוס: את זה אנחנו הולכים לעשות.

חיליק מגנוס: לעניין המסיבות.

חיליק מגנוס: חבר'ה, המסיבות האלה זה חלק מהתרבות שלנו.

חיליק מגנוס: אנחנו לא יכולים להילחם, לא יכולים לשפוט ואנחנו צריכים לדאוג שלא יהיו נפגעים.

חיליק מגנוס: איך דואגים שלא יהיו נפגעים?

חיליק מגנוס: מאוד פשוט, אישור מהיר, מוגבל בזמן.

חיליק מגנוס: בן אדם מגיש בקשה, הוא צריך לדעת שתוך שבעה ימי עבודה הוא מקבל אישור והאישור יהיה כפוף לתקנות נדרשות.

חיליק מגנוס: הוא צריך מקל, הוא צריך גזר ודגל.

חיליק מגנוס: יהיה לו מידע כתוב מה הוא נדרש להכין כדי לקבל את האישור, ייבדק שיש לו את כל מה שהוא צריך להכין והוא יקבל תוך שבעה ימי עבודה את האישור ולא יהיו מחתרות של מסיבות שיסכנו אותנו.

חיליק מגנוס: את זה צריך לחסל.

חיליק מגנוס: עכשיו אני רוצה להגיד לכם משהו על המשטרה, כל הכבוד לה.

חיליק מגנוס: אנחנו שמנו אותה בחזית על כל דבר.

חיליק מגנוס: באמת כל הכבוד, לא יאומן, אין משהו שלא שמנו אותם בחזית, אבל זה לא הכלי שאנחנו רוצים להשתמש בו.

חיליק מגנוס: לזכור את העניין הזה.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים להוביל את השיח הציבורי, אנחנו צריכים להביא את זה לידי כך שתהיה מודעות ציבורית גבוהה, אנחנו נמזער את הנזקים ונמזער גם את כמות המשתמשים.

חיליק מגנוס: יש עוד דבר שחשוב מאוד לעשות, אני קורא לזה מועצת גדולי תורה.

חיליק מגנוס: מה זה מועצת גדולי תורה בעניין הסמים?

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לערב את רובד המשתמשים בניהול השיח.

חיליק מגנוס: כשאני מדבר עם בחורה אני אומר לה, ניהלת את הביטחון של המדינה, היית בצבא, עשית מעל ומעבר, אתם עשיתם יותר מכפי שאנחנו עשינו בגילנו, אנחנו בגילנו רק מספרים סיפורים יותר יפה, תכלס מה שעושה הדור הצעיר, אנחנו אפילו לא הגענו לקרסוליים שלהם, ליכולות שלהם.

חיליק מגנוס: זה דור מאוד אכפתי, יש להם ביקורת על כל תנועה שלנו, מרוב אכפתיות.

חיליק מגנוס: יש רק נקודה אחת, שאנחנו צריכים לתת להם ביד גם את הסמכויות להחליט ולעשות.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לתת להם כי אכפת להם.

חיליק מגנוס: אז הנושא של ניהול השיח בתחום הזה של תרבות הסמים אנחנו צריכים להעביר לידיים של הדור הצעיר.

חיליק מגנוס: לא יכול להיות שאני אדבר עם ילדה בת 17, שהם ידברו בינם לבין עצמם, אפשר לכבד את זה, אפשר להגיע להישגים מפליגים בעניין הזה ואנחנו צריכים לדעת לעשות את זה.

חיליק מגנוס: מועצת גדולי תורה, שהם יישבו וידונו.

חיליק מגנוס: אנחנו הקמנו ולמעשה מה שהקמנו פה במהלך השנים זה שירות חירום.

חיליק מגנוס: גם שירות חירום למקרים של אובדן שפיות, של אובדן איזון נפשי, מה שאנחנו קוראים שבר נפשי.

חיליק מגנוס: אנחנו מתערבים בשלב הזה של השבר, אנחנו מביאים את הבן אדם לשיתוף פעולה.

חיליק מגנוס: אני רואה בן אדם שרץ ערום ברחוב ואני מחבק אותו ומלטף אותו ומלביש אותו, רוחץ אותו והוא טס איתי תוך 24 שעות בטיסה מסחרית רגילה כשהוא עובר את בדיקות הביטחון בשקט ובשלווה, הוא מגיע ארצה והולך לשיקום.

חיליק מגנוס: בינתיים הצוות פה מכין את המשפחה איך לטפל בו כדי לא להמריץ חזרה את המצב הנפשי שלו ויחד אנחנו מובילים אותו לסוף טוב מאוד.

חיליק מגנוס: אנחנו עובדים בזה 19 שנה עם כפר איזון בהצלחה מטורפת.

חיליק מגנוס: משרד הבריאות עשה מחקר על העבודה הזאת, הצלחה 94%.

חיליק מגנוס: אתה יכול להתחרפן, אנחנו נסדר לך את הראש בחזרה.

חיליק מגנוס: יש יכולות מוכחות וצריך לנצל את זה.

חיליק מגנוס: האינתיפאדה הזאת שאנחנו עוברים עם הקורונה, למדנו שאנחנו צריכים לפעול גם בארץ, יש עלייה משמעותית של נפגעים בצורה מדהימה.

חיליק מגנוס: התחלנו, יש פה את יואב, הוא כבר יסביר לכם, אנחנו מנהלים היום מערך שלם של יחידות חירום עם התערבות בחירום כדי להביא את הנפגע לשקט ולשחרר את הגורמים בלתי מתאימים מהאחיזה בנושא הזה ולהביא את המשפחה ליכולת לתפקד אל מול הנפגע.

מיכל וונש: אתה מעלה משהו מאוד חשוב, חיליק, וזה הקשר ההדוק עם משבר נפשי או שבר נפשי, מכל מיני סיבות.

מיכל וונש: זה גם משהו שצריך לאתר אותו ולהכניס אותו להבנה ולתודעה של חברת הסמים שטרם רואה את הנושא של הטיפול במשברי נפש כחלק ממשהו שאנחנו עושים בצורה הוליסטית.

מיכל וונש: זה גם ליווי אחרי שהם יוצאים מכפר איזון, הרבה מאוד מהחבר'ה שם מגיעים - - -

חיליק מגנוס: אני אומר, דווקא המצב הקריטי הזה, שהבן אדם רץ פה ברחוב - - -

מיכל וונש: לא, זה בטוח.

חיליק מגנוס: מה עושים עד שהוא מגיע לטיפול?

חיליק מגנוס: לפעמים, את יודעת, אם אנחנו לא מתערבים זה נמשך גם שנתיים העניין הזה והמשפחה מתפוררת.

חיליק מגנוס: זה כמו לזרוק פצצה על השולחן של משפחה באמצע ארוחת השבת.

מיכל וונש: לגמרי.

חיליק מגנוס: אין אחד שייצא בלי פגיעה.

מיכל וונש: אני רק אומרת שמשבר הנפש, כל הנושא הזה של שינוי הסטיגמה ושינוי התפיסה הוא גם של הנושא הנפשי בחברה הישראלית כדי לייצר רצף נכון בכלל של כל המנעד בטיפול.

חיליק מגנוס: אני חושב שהעשייה תשנה את הסטיגמה.

חיליק מגנוס: עכשיו, תראי, יש כל כך הרבה מקרים פה שכשאני מגיע לאירועים אז כל אחד אומר: אני כבר ראיתי שניים כאלה, אני ראיתי אחד כזה וכך הלאה.

חיליק מגנוס: זה הרבה יותר נפוץ מאשר זה היה לפני שנים, זה קיבל תפנית משמעותית ביותר.

חיליק מגנוס: אנחנו מפעילים קבוצות התערבות, אנחנו עושים ניהול ממוקד לאירועים.

חיליק מגנוס: ניהול ממוקד ומעקב ממוקד.

חיליק מגנוס: כל נושא כזה מקבל אצלנו מספר ותיק, גם הזרוע המבצעית מתעסקת בזה, גם הזרוע המקצועית, כולם עוסקים בזה, לא מרפים מזה ויש ניהול כמו שצריך של כל האירוע הזה ובעיקר הסיוע למשפחה לנהל את האירוע, לתת להם כלים.

מיכל וונש: יש לי שאלה, אתם מעבירים נתונים לגורמים שונים?

מיכל וונש: זאת אומרת אם אנחנו יודעים ש - - -

חיליק מגנוס: זה המשפט הבא.

חיליק מגנוס: אנחנו כמהים, הצענו, לא יצא מזה בינתיים כלום, אנחנו צריכים פה עזרה ודחיפה להקנות את הידע העמוק, הרחב והמיטיב שרכשנו לכל הגורמים שנוגעים בדבר.

חיליק מגנוס: עשיתי בשעתו עם הממונה על בריאות הנפש, ד"ר גרינשפן, שמזמן היה מנכ"ל של שער מנשה, אבל אז עשיתי הדרכות בבתי חולים לצוותים בבתי חולים איך לטפל בבן אדם במצב אקוטי, לא לקשור אותו ולא לבזות אותו, אלא איך לטפל.

חיליק מגנוס: עובדה שאני מצליח, אז מה, אני איזה גאון?

חיליק מגנוס: ממש לא, רק אנחנו עושים את זה אחרת.

חיליק מגנוס: אני מלמד אנשים לעשות את זה והם עושים את זה יותר טוב ממני, כי יש להם יכולות אמיתיות, זה טכניקה של ניהול.

חיליק מגנוס: תיכף תקבלו את הפרטים אז תבינו את העניין ואנשים עושים את זה מצוין.

חיליק מגנוס: אז אמרתי, בוא נדריך את הגופים האלה.

חיליק מגנוס: עשינו עם המשטרה, היו 20,000 מגעים, לא קורה כלום.

חיליק מגנוס: עשינו עם מד"א, לא קורה כלום.

חיליק מגנוס: צריך לעשות את זה שאנשים ילמדו את הידע הזה איך עושים את הדברים האלה.

חיליק מגנוס: המשטרה משתמשת בכדורים של תשעה מילימטר, זה בלתי הפיך.

חיליק מגנוס: חוסר המודעות הזה מביא גם להמון תקלות.

חיליק מגנוס: הילד הזה שרצח אתמול את אימא שלו מה זה אם לא נושא נפשי?

חיליק מגנוס: זה פושע?

חיליק מגנוס: לא.

חיליק מגנוס: זה נפגע נפשי שלא טופל והנה התוצאות.

חיליק מגנוס: אני רוצה לטפל בנושא של הצבא בקצרה, ברשותכם.

חיליק מגנוס: אז כבר אמרתי לכם, הצבא זה גורם בעל יכולת השפעה תרבותית לאומית עמוקה ומרחיקת לכת.

חיליק מגנוס: כל ההגדרות האלה של תרבות, אנשים אומרים: מה תרבות?

חיליק מגנוס: יש כאן בעיות, צריך לטפל וזה וזה.

חיליק מגנוס: טיפול בנושא תרבותי הוא לטווח ארוך והוא דורש מאמץ הרבה יותר קטן מכל הנושאים האחרים.

חיליק מגנוס: לחזור עוד פעם כשיש בעיה גדולה על אותם כללים ופטנטים שעבדנו בהם בעבר ולא הצלחנו בהם זה יביא לאותה נקודה שאנחנו נמצאים בה.

חיליק מגנוס: אי אפשר עוד פעם לפוצץ את הראש בסיסמאות מטופשות ולחשוב שזה יביא, אי אפשר עוד פעם לעצור 500 איש ולתת להם קנסות או לשים אותם בבית סוהר, כי כבר היינו שם.

חיליק מגנוס: המחקר של האו"ם על 50 שנות פעילות נגד סמים מוכיח שכל הפעילויות האלה לא הניבו כלום, אפס אפסים.

חיליק מגנוס: אין ישועה בתחומים האלה, צריך ללכת לתחומים שאני מצביע עליהם, מודעות גבוהה וציון מטרה ברורה והפיכת הנושא לשיח ציבורי פתוח.

חיליק מגנוס: ואת זה צריכה להוביל אותה רשות למלחמה בסמים, באלכוהול ובאלימות ולא מה שקורה היום.

חיליק מגנוס: ואת זה אפשר לעשות בצבא, הוא מוקד לזה.

חיליק מגנוס: אנחנו חייבים מבחינה לאומית לגייס את כל המשאבים שיש לנו, לתת לצבא את הכלים להוביל.

חיליק מגנוס: עשינו בשעתו תוכניות, אני אספר לכם סיפור, שלחו אותי להביא מישהו שנפגע מסמים בסין.

חיליק מגנוס: באתי, הסתכלתי על הבחור, הבנתי שאני לא מדבר עם נפגע סמים כמו שתיארו לי, אני מדבר עם מכור עמוק שמזריק.

חיליק מגנוס: ישבתי איתו 12 שעות, גמלתי אותו.

חיליק מגנוס: אתם יודעים שלגמול פיזית זה כלום, העיקר זה התהליך אחרי זה.

חיליק מגנוס: זאת אומרת הוצאתי אותו ממצב של קריז, שיפסיק לקבל קריזים כי אני לא יכול לאורך הדרך לקחת איתי סמים לשדות תעופה ולהזריק אותו, אמרתי שאני חייב להביא אותו למצב שהוא יעבור את הטיסות הארוכות האלה מסין בלי סמים.

חיליק מגנוס: אז ישבנו איתו וגמלנו אותו גמילה פיזית.

חיליק מגנוס: אז ליווינו אותו, חיבקנו אותו, הכלנו אותו וזה.

חיליק מגנוס: כשהגעתי איתו ארצה ראיתי שמצבו הבריאותי הולך ומידרדר וראיתי שיש לו כל מיני נקודות על הגוף שכבר ראיתי פעם אצל מישהו אחר, אמרתי אוקיי, זה אותו דבר, והגעתי איתו לשדה התעופה ואמרתי להורים: אנחנו עכשיו נוסעים לתל השומר.

חיליק מגנוס: זה היה סיפור קשה מאוד בתל השומר כי הם לא ראו שום צרה ואני עשיתי שם מהומות ואז בא מומחה לב אמר: כן, יש פה צרה אמיתית, והכניסו אותו מיד לניתוח להחלפת שסתום.

חיליק מגנוס: השסתום קיבל דלקת מהחומרים הנרקוטיים שהוא השתמש בהם, זיהום.

חיליק מגנוס: כעבור יומיים החליפו את השסתום השני וכעבור שבוע הוא היה מת.

חיליק מגנוס: האיש היה טייס מצטיין שגמר את הקורס בהצטיינות יתרה ואני לא אתן עוד ציונים.

חיליק מגנוס: רצתי למפקד חיל האוויר ואמרתי לו: תראה, זה המצב, יש סמים בחיל האוויר וטייסים משתמשים.

חיליק מגנוס: הוא אמר לי: לא יכול להיות.

חיליק מגנוס: אמרתי לו: תחתום פה על התחייבות שאני מביא עשרה טייסים לדבר איתך שיספרו לך את האמת, שזה לא יופיע בתיקיהם ולא ייחשב לעתידם.

חיליק מגנוס: הוא חתם, ממש עשינו מסמך.

חיליק מגנוס: הבאתי עשרה טייסים, הם תיארו לו והוא אמר: בוא תעשה מה שצריך.

חיליק מגנוס: אז רצנו לנורקין, שהוא עכשיו מפקד חיל האוויר, הוא היה מפקד תל נוף, וניסינו להכין תוכנית כזאת שבעצם מה תעשה?

חיליק מגנוס: תביא את אנשי חיל האוויר המפקדים להדריך את הפקודים שלהם ואת הפקודים להדריך את אנשי הצוות, שיהיה מין רצף כזה של הדרכה וקבלת אחריות ושיח שיתנהל בתוך חיל האוויר.

חיליק מגנוס: למה בחיל האוויר?

חיליק מגנוס: כי זה חיל מוביל מבחינה תרבותית גם בתוך צה"ל, זה לא שונה משום חיל אחר, זה אותו דבר, הם כולם מעשנים קנאביס.

חיליק מגנוס: לפני שבועיים הדרכתי את יוצאי אגוז, המשתחררים, אז המפקד שלהם אחר כך ניגש אליי ושואל אותי, ודיברנו על 95%, הוא אמר לי: אני ב-5%, אני אחד היחידים פה שלא מעשן, אנחנו לא יודעים מה לעשות.

חיליק מגנוס: זה המצב היום.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים להתייחס לזה, זה לא שאנחנו יכולים להמשיך להגיד אוקיי, אנחנו צריכים לקחת את הדברים האלה לידיים שלנו ולא לחכות שמישהו אחר יעשה את זה, זה אנחנו בעלי הידע והניסיון.

חיליק מגנוס: צריך לקחת ולעשות את זה.

חיליק מגנוס: הצבא הוא קריטי בתחום הלאומי, אנחנו צריכים לטפל בזה.

חיליק מגנוס: לא רק בגלל החשיבות הביטחונית שלו, אלא בגלל שהוא יכול להביא להשפעה מרחיקת לכת מבחינה תרבותית.

חיליק מגנוס: זה מה שאני מייחל שנעשה בעניין הזה של הצבא.

חיליק מגנוס: אני רוצה לקצר ולהגיד לכם תודה רבה שהגעתם.

חיליק מגנוס: אני חושב שזה מדהים שהגעתם, לא האמנתי שזה יכול לקרות, חשבתי שזה פארש, לא יכול להיות, ובאמת כל הכבוד ויש לכם משימה אדירה לבצע פה במדינה.

חיליק מגנוס: לא יכול להיות שמדינת ישראל לא מתייחסת לסמים עם רשות עצמאית, לא יכול להיות.

חיליק מגנוס: דרך אגב אני מכיר את מנהל האגף בתוך המשרד לחיזוק קהילתי.

חיליק מגנוס: אני לא רוצה להישמע לא נחמד, אבל האיש, קוראים לו דני שחר, היה קצין בפלגה המבצעית של השייטת, הוא איש ראוי וטוב נורא, אבל הוא צריך לקבל את הסמכויות, הוא לא יכול להיות פקיד של משרד ממשלתי.

חיליק מגנוס: תודה רבה לכם.

מיכל וונש: תודה לך.

חיליק מגנוס: יש לכם שאלות?

יוסף טייב: רק נקודה אחת עלתה בשיח שלך, נתת פה איזה שהיא שקיפות, אבל השאלה מה שונה בשיח על קנאביס משיח על התמכרויות אחרות.

יוסף טייב: הרי אנחנו נמצאים, כמו שאמרת, זה נתון, זה נמצא פה - - -

מיכל וונש: זה לא שונה, רק זה בכל מקום.

יוסף טייב: אבל אני אומר, ההתמכרות למין גם נמצאת בכל מקום, אפשר להסתובב ו- ו-, לכן אני שואל, מה ההבדל?

יוסף טייב: מה הנקודה שהביאה אותנו כחברה שזה נמצא בכל מקום, זה כבר עבר את הגבולות.

יוסף טייב: כלומר אם מין היה במקום מסוים, היו התמכרויות וזה, ידעו להתמודד עם זה, עשו חקיקה ועשו אכיפה ואיכשהו מתמודדים עם זה, איכשהו, כן?

יוסף טייב: אני לא מאמין שזה נעלם לגמרי - - -

חיליק מגנוס: אני אחזור לנקודה החשובה, זה תרבות, קולטורה.

חיליק מגנוס: ההשתנות של היחס לזה בהתאם למקום, זמן ומרחב.

חיליק מגנוס: זה תרבות.

חיליק מגנוס: זה אתה נוסע איתי עכשיו לטיול בניו גיני בגיניאה החדשה ואנחנו הולכים לטייל ויש שם כפר של חבר'ה שהבולבול שלהם מחובר עם חוט במבוק למותניים, שערות כאלה של טרפז על הראש, הם צבועים בשחור ואדום, יש להם שני מקלות באף ככה ואתה נעמד מולם וצוחק, איך אתם לבושים?

חיליק מגנוס: איך אתם מתלבשים?

חיליק מגנוס: ממי אתה עושה לעג?

חיליק מגנוס: מעצמך, אדוני.

חיליק מגנוס: תרבות זה לא שפיט.

חיליק מגנוס: כאן מדובר בתרבות של מהות קיומית של המין האנושי שמלווה את המין האנושי משחר קיומו.

חיליק מגנוס: אתה מבין?

חיליק מגנוס: מיציאת מצרים.

חיליק מגנוס: זה תרבות, זה לא קשור להתמכרות בכלל.

חיליק מגנוס: התרבות הזאת מביאה לגורמים א', ב', ג', אחד הגורמים זה התמכרות, הגורם השני זה איבוד האיזון השלישי, הגורם השלישי זה הנפגע השקט, אבל אנחנו מדברים על התרבות, לא על הפגיעה.

מיכל וונש: זאת אומרת זה סימפטום.

חיליק מגנוס: אתה מדבר על הפגיעה, לא על התרבות.

מיכל וונש: אני אגיד עוד דבר.

מיכל וונש: אנחנו לא מדברים נגיד על 8,000 אנשים בשנה שמתים מעישון סיגריות, ניקוטין, בשנה במדינת ישראל או אלכוהול.

חיליק מגנוס: אני אתן לך דוגמה, תאונת דרכים.

חיליק מגנוס: זה הצטרפות של הרבה מאוד נתונים ורבדים בו זמנית לנקודה אחת.

חיליק מגנוס: יצאת היום מירושלים, פנית ימינה ברמזור, אתה נוהג באוטו לבן, לפי החוק, יש לך חגורה וביטוח וניסיון ואתה רוצה להגיע בשלום.

חיליק מגנוס: שלוש שניות לפני שחלפת בצומת עברה שם משאית עם שיכור שלא ראה את הצומת.

חיליק מגנוס: אם היית עובר שלוש שניות יותר מאוחר הוא היה גומר אותך.

חיליק מגנוס: לא הכול בידינו, זה שאלה של תרבות.

חיליק מגנוס: זה יכול לקרות בתרבות שאנחנו חיים בה.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לדאוג לאופייה של התרבות כדי לשמור על מוסרנו, ערכינו, חוסננו ובריאותנו ואת זה אנחנו נתבעים לעשות.

חיליק מגנוס: תודה רבה.

מיכל וונש: תודה.

יואב מגנוס: אני יואב, באמת תודה רבה לכם שבאתם, זה לא מובן מאליו.

יואב מגנוס: אני עוקב אחרי הפעילות שלכם ומאוד מתרשם, מיכל, על הדיונים שאת מנהלת וכל הכנסים ואנחנו מקשיבים בקשב ואנחנו רואים שיש לכם הרבה מאוד נכונות והמון אמביציה לשנות ולעשות וכולנו מלאי תקווה - - -

מיכל וונש: אתם לא אמורים להודות לנו, זאת העבודה שלנו, אני חייבת להגיד.

מיכל וונש: תפקידנו גם מחוקקים וגם התפקיד שלנו זה לבצע על הרשויות המבצעות, זה התפקיד של חברי הכנסת, זה תפקידה של כל ועדה.

מיכל וונש: אתם ממש לא צריכים להודות לנו, אנחנו צריכים להודות לכם על זה שאתם עושים מעבר לשורת הדין, את עבודת הקודש שהרבה פעמים אנחנו עוד לא לקחנו עליה אחריות.

יואב מגנוס: אני מעריך את זה מאוד.

יואב מגנוס: לפניכם היו הרבה שזה היה התפקיד שלהם וחלק הצליחו יותר, חלק פחות, ובאמת נראה שנכנסה רוח חדשה של עשייה.

יואב מגנוס: לפני שאני אגע בסקירה של מה אנחנו עושים בחברה בתחום הנפשי, פגיעות וסמים וכן הלאה, אני אתחיל דווקא מהשאלה ששאלת, יש הבדל בין סוגי ההתמכרויות השונות, מאלכוהול וקנאביס רפואי, בעיקר בתחום של המודעות.

יואב מגנוס: ההבדל העיקרי מההתבוננות שלנו ובעיקר מהידע של חיליק לאורך הרבה מאוד שנים, כי הוא המומחה מספר אחת, שגם ייסד את החברה ומוביל אותה ואת הלך הרוח שלה ואת הכיוון שלה והכול, יש הבדל מאוד משמעותי ספציפית לקנאביס, המודעות מאוד נמוכה.

יואב מגנוס: אני מנהל את המחלקה הנפשית במגנוס מזה קרוב לשש שנים, אני מלווה את החברה מאז שהיא הוקמה כי אני הבן של חיליק ומכיר את כל המקרים כשהם התחילו עם זה, חיליק ואסתי, ההורים שלי, אימא ואבא, אז את הנפגעים הייתי רואה בבית בארוחות שישי.

יואב מגנוס: אז זה כבר למעלה מ-25 שנה, בערך 27 שנה שאנחנו עוסקים בסיפור הזה.

יואב מגנוס: כמות המקרים שיצא לנו ללוות מבפנים ממש עמוק זה אלפים רבים, ממגוון מאוד רחב של סוגים וראינו את זה, וספציפית לגבי הקנאביס, כמעט אין יום שאני לא מקבל איזה טלפון מאימא שהבן שלה או הבת שלה מכורים.

יואב מגנוס: אתמול זה היה ילדה בת 18 שהאימא התקשרה בגינה, שמכורה קשה לקנאביס.

יואב מגנוס: אבל תשאל כל בן אדם פה ברחוב אם קנאביס ממכר הרוב יגידו לך שלא.

יואב מגנוס: המודעות היא מאוד נמוכה.

יואב מגנוס: יותר מזה, הרישיונות הרפואיים שמחולקים.

יואב מגנוס: אגב, אני אתקן, הרבה פעמים לא רק 30 גרם אלא 60 גרם.

יואב מגנוס: לא יודע כמה אתם מכירים להבין בכמויות, אבל מדובר בכמויות שיכולות להחזיק חבורה שלמה של אנשים.

יואב מגנוס: הרבה פעמים ההורים אומרים לי: אבל יש לו רישיון רפואי, זו התרופה שלו, מה אפשר לעשות?

יואב מגנוס: ושוב, כמו שאבא חיליק אמר, מה שהוא לוקח זה לאו דווקא מה שהוא צריך רפואי, הגידור על זה הוא נמוך מאוד, יש לו מרשם, הוא אומר שהוא צריך יותר הרופא נותן לו יותר ובזה זה מסתכם, ואז הם לוקחים דווקא את החומרים הממסטלים ולאו דווקא החומרים משככי הכאבים, שזה ה-CBD ולאו דווקא ה-THC, בעצם זה שממכר.

יואב מגנוס: בקצרה, ההבדל הגדול הוא במודעות.

יואב מגנוס: המודעות היא מאוד נמוכה לסכנות, להתמכרויות ולנזקים קצרי הטווח וארוכי הטווח, כל חמש הפגיעות שדיברנו עליהם מקודם.

יואב מגנוס: המודעות תהיה נמוכה.

יואב מגנוס: אני אתן לכם סקירה על החברה מה אנחנו עושים פה בתחום הנפשי.

יואב מגנוס: קודם כל מבחינת מה גורם לפגיעה נפשית, אנחנו מתמודדים פה עם הרבה מאוד סוגים של פגיעות, שום מקרה לא באמת דומה לשני, אבל כשמסתכלים על כל התמונה הכללית אז שיטת הניהול שלנו היא מאוד דומה לסוגי הפגיעות.

יואב מגנוס: הפגיעה נגרמת לאו דווקא ספציפית מסמים.

יואב מגנוס: כמעט בכל אירוע יש גם ברקע שימוש בסמים, יש גם מגמה שהולכת ומשתנה, אני ארחיב על זה יותר לגבי סוג הסמים לכיוון קנאביס וספציפית מה שנקרא קנאביס רפואי, אבל כדי שתקרה פגיעה נפשית, מה שאנחנו מכנים שבר נפשי, שזו כותרת גדולה שמתחתיה יש כל מיני תופעות נפשיות כמו פסיכוזה, התקפים פסיכוטיים, מניה דפרסיה.

יואב מגנוס: אנחנו מתעסקים גם בדברים אחרים כמו הלם, סוגים של הפרעות אישיות למיניהן, סכיזופרניה וכל מיני תופעות.

יואב מגנוס: זו כותרת די כללית שאנחנו מתייחסים אליה כשבר נפשי.

יואב מגנוס: אנחנו פחות מתעסקים באבחנה הפסיכיאטרית אלא יותר בטיפול ואנחנו יושבים ספציפית על התפר שבין הפגיעה עצמה לבין הכניסה לטיפול.

יואב מגנוס: כלומר אנחנו לא מטפלים באנשים עצמם, אנחנו לא מחליפם, לא פסיכיאטרים, לא רופאים, לא פסיכולוגים וכן הלאה, יש גופים מטפלים בארץ, לשמחתנו או לצערנו, כמו כפר איזון, בתים מאזנים כאלה ואחרים, בתי חולים, אנחנו לא באים להחליף אותם, אנחנו באים לאפשר לאנשים להיכנס לשם.

יואב מגנוס: הרוב המוחלט של הנפגעים לא מודעים לבעיה שלהם, לא יודעים שהם צריכים טיפול ולא רק שהם לא יודעים שהם צריכים טיפול היכולת לתקשר איתם בגלל הפגיעה שלהם יורדת לטמיון.

יואב מגנוס: המודעות החברתית לאיך מתקשרים עם אנשים כאלה היא נמוכה מאוד, היכולת של המשפחה לתקשר היא נמוכה מאוד ואז לא רק שהם לא מצליחים להביא את הבן אדם לטיפול, כל ניסיון שהם עושים רק מחמיר את הבעיה, מייצר עוד יותר קרע בין הנפגע למשפחה והם מתרחקים ואז קורות תקלות אחרות.

יואב מגנוס: אני אפרט על זה יותר.

יואב מגנוס: מבחינת איך פגיעה כזאת קורית, זה כמו שאבא חיליק אמר, זה כמו תאונת דרכים, זה הצטלבות של הרבה מאוד נתונים לנקודה אחת בזמן.

יואב מגנוס: בדרך כלל רואים איזה שהיא הידרדרות הדרגתית של מצב נפשי כללי, לאט לאט הבן אדם נהיה או מדוכא, או עצבני, או יש משהו שיושב עליו, יחד עם איזה שהיא טראומה נפשית נקודתית, שברון לב, אובדן, חס וחלילה מישהו נפטר במשפחה, פיטורין מהעבודה, איזה שהוא משהו נקודתי שדחף אותו לפינה.

יואב מגנוס: תוסיפו על זה את העובדה שאין מעטפת משפחתית שיודעת איך להכיל את האירוע של השבר הנפשי ואז גם רואים שימוש מוגבר בסמים כי הבן אדם מרגיש לא טוב והוא קצת מדוכא ולא טוב לו אז הוא מחפש איזה שהוא מזור, הרבה פעמים פונים למזור הזה בצורה של סמים, קנאביס רפואי או דברים אחרים, ואז מופיע גם קצת חוסר שינה, חוסר אוכל וכל אלה ביחד בנקודה אחת בזמן מספיק כדי לשבור נפש של בן אדם ואז רואים כל מיני התפרצויות של מחלות כמו שמניתי קודם, סכיזופרניה, מניה דפרסיה וכן הלאה.

יואב מגנוס: זה אף פעם לא גורם אחד.

יואב מגנוס: קצת על המגמה הזאת שהזכרתי, אם פעם היינו רואים אירועים שברקע שלהם, כל אירוע שאנחנו מקבלים אנחנו מתשאלים בצורה מאוד מאוד מעמיקה, מהתיכון, מה האופי של הבן אדם, מה הוא עשה, איך הוא מתנהג, כדי להבין את האופי של הבן אדם.

מיכל וונש: הדבר הזה, העבודה הזאת שאתם עושים עם כל בן אדם, זה עובר לאן שהוא?

יואב מגנוס: המידע עצמו באופן חד משמעי לא, אנחנו מחויבים לחיסיון.

מיכל וונש: או לבן אדם עצמו, זאת אומרת לתת לבן אדם עצמו את התיק ולומר לו: אנחנו מפנים אותך, חושבים שכדאי שתדבר עם גורם כזה ואחר, וכבר יש פה המון ידע שנצבר.

יואב מגנוס: כן, תלוי.

יואב מגנוס: בגדול, כן, אם הבן אדם – כל אירוע שאנחנו מתעסקים בו מסוכם בסוף בדוח שאנחנו יכולים להעביר אותו ללקוח בלבד.

יואב מגנוס: כמובן שאם הלקוח מעוניין הוא יעביר את זה הלאה לפסיכיאטרים, רופאים וכן הלאה מבחינת הידע.

יואב מגנוס: כמובן שמבחינתנו זה קצת מקדים, אבל המטרה שלנו היא להביא את הבן אדם, כמו שאמרתי קודם, לטיפול.

יואב מגנוס: אז ברגע שהוא נכנס לטיפול הוא ימשיך שם, יתשאלו אותו מחדש ויעשו איתו עבודה יסודית שם.

יואב מגנוס: יציאה משבר נפשי זה לא מה שאנחנו מתעסקים בו, אבל בגדול זה בנוי משני שלבים, אחד זה טיפול פסיכיאטרי רפואי והשני זה איזה שהוא תהליך שיקומי.

יואב מגנוס: בכל התהליכים האלה כמובן שאנחנו, כמה שאנחנו יכולים והלקוח נותן לנו, אנחנו נלווה ונעזור ונתמוך וכן הלאה.

יואב מגנוס: עיקר העניין שלנו בליווי הזה הוא לתת למשפחה את הכלים.

יואב מגנוס: מה שאבא חיליק סיפר פה, על היכולת, הטכניקה הזו של להוביל בן אדם שנפגע נפשית, הטכניקה דומה למגוון מאוד רחב של - - - זו אופרציה שאנחנו מתעסקים בה, זה משהו שמכורח המציאות וההתעסקות ביום יום התפתח פה ולאורך הרבה שנים השחזנו ושכללנו לכדי שיטה שמיד אחריי זיו, שהוא אחד מהמחלצים הבכירים שלנו ומדריך משפחות ותיק, יסביר לכם יותר לעומק על השיטה עצמה, אני לא אכנס לזה, אבל בשיטה הזאת במשך השנים שכללנו עם המנהלים שלנו ועם המחלצים שלנו וזה מה שאנחנו נותנים למשפחות.

יואב מגנוס: המשפחה מבחינתנו היא המוקד העיקרי החשוב ביותר בתוך המערך הזה של התמודדות עם הנפגע.

יואב מגנוס: יש כל מיני אנשי מקצוע, פסיכיאטרים, רופאים, שמסוגלים לטפל נקודתית בבעיה, אבל אם אין משפחה שמסוגלת להכיל את האירוע לאורך זמן אז זה לא מחזיק מים.

יואב מגנוס: זה פשוט לא עובד, זה לא מחזיק.

יואב מגנוס: גם אם יצליחו לקחת את הבן אדם ואיכשהו נניח והצליחו להביא אותו להסכמה והוא קיבל טיפול, אם המשפחה לא יודעת להבין את הסיטואציה ולתקשר נכון ולהוליך את הבן אדם, אז זה רק עניין של זמן עד שהוא ייפגע שוב, במשבר הבא שיפקוד אותו בחייו הוא ייפול עוד פעם לאותו דפוס ואז תהיה התפרצות נוספת.

יואב מגנוס: היכולת הזאת להעביר למשפחה את הניהול ואת היכולת להכיל את האירוע היא הבסיס של הכול מבחינתנו.

יואב מגנוס: זה גם לאורך זה זמן מונע וחוסך גם למדינה הרבה מאוד משאבים כלכליים, זה חוסך את כל האשפוזים והטיפולים וכל מה שאחרי זה ומבחינתנו הדבר העיקרי והחשוב ביותר, זה גורם לבן אדם הזה, שאחרת היה נזרק פה ברחוב או לא מתפקד ושיהיה נטל על החברה ועל המשפחה שלו להפוך לבן אדם מתפקד, כמוני כמוך.

יואב מגנוס: יש לנו חבר'ה שבעבר חילצנו שהיום הם מנהלי משרדי עורכי דין, מנהלי משרדי ארכיטקטורה, טייסים, מכל המגוון.

יואב מגנוס: אגב, פגיעות נפשיות לא עושות הבחנה בין כזה או אחר, יש מהאוכלוסייה הנמוכה ביותר ועד לאוכלוסייה הגבוהה ביותר מבחינה סוציואקונומית ומכל בחינה שהיא, אין שום הבחנה ביניהם, בין אחד לשני, בעניין הזה.

יואב מגנוס: באופן כללי בחברה הגישה שלנו היא שאנחנו מגישים עזרה לכל מי שנמצא במצוקה ואין לו פתרון זמין.

יואב מגנוס: ספציפית בתחום הזה של נפגעי הנפש אנחנו מזהים כמה פערים מאוד משמעותיים שבגללם תורמים לנו במדינה שלנו ובחברה שלנו שלא נותנת או חסרה בפתרונות.

יואב מגנוס: האחד, וזה משמעותי ביותר, וזה גם עולה לדיון לאחרונה, נוכחת בעצמך בוועדה שהייתה לא מזמן, ב-13.10, עם צוות מאוד רציני שיזמו העמותות למיניהן שמתעסקות בדבר, צוות מאוד גדול שזכה להרבה חשיפה, כ-1,000 איש, מתוכם מחצית הם משפחות של נפגעים בעצמם והמחצית השנייה זה המטפלים, שזה צוותי התערבות.

יואב מגנוס: היום כשבן אדם נפגע במצב האקוטי שלו אין לו פתרון, אין לו למשפחה או לבן אדם עצמו פתרון לשעת אמת.

יואב מגנוס: הוא נאלץ לפנות לאחד מהשניים, הוא למשטרה, שכמו שכבר אמרנו אין לה את הכלים הנכונים להתמודד עם זה וההתמודדות היא די כוחנית וקשה.

יואב מגנוס: יש לנו לדוגמה - - -

מיכל וונש: שיראל חבורה.

יואב מגנוס: נכון, שיראל חבורה ז"ל וביאדגה, שהיה בהלם קרב, נורו למוות על ידי שוטרים, לא בגלל שהשוטרים לא היו בסדר, הם עשו את עבודתם ככל שהם יכלו, אבל אין להם את הכלים להתמודד עם זה, הם לא יודעים לזהות נפגעים נפשיים וגם אם הם היו מזהים נכון את הנפגעים הנפשיים אף אחד לא הדריך אותם, אף אחד לא לימד אותם איך להתמודד עם זה.

יואב מגנוס: אני עוצר בעניין הזה, שם על זה דגש.

יואב מגנוס: זה משהו שאנחנו כחברה מאוד רוצים לשנות, מאוד מאוד רוצים ומוכנים לשנות.

יואב מגנוס: אנחנו מבחינתנו מוכנים להדריך את המשטרה, את הגורמים שיוצאים לשטח להתמודד עם המקרים האלה, על חשבוננו המלא.

יואב מגנוס: פנינו כבר למשרד הבריאות ואולי בזכות

יואב מגנוס: כם נוכל להגיע לאנשי הקצה במשטרה ולהצליח לתת להם את השירותים שלנו, את הידע שלנו.

יואב מגנוס: זיו יסביר לכם על זה בהמשך עוד.

יואב מגנוס: חלק ממה שאנחנו עושים גם זה הדרכות בארגונים.

יואב מגנוס: בעניין הזה אנחנו מאוד נשמח להדריך את המשטרה.

יואב מגנוס: קריטי בעינינו גם להדריך את בתי החולים ואת הפסיכיאטרים ומשרדי הרווחה ויש עוד הרבה מאוד גורמים שזקוקים לידע הזה והידע הזה ממש יכול לעשות שינוי מאוד משמעותי.

יואב מגנוס: קצת מבחינת מספרים, אנחנו מתעסקים, כמו שאמרתי לכם כבר בדסק, חילוצים בשטח שמשם בנו, מהחילוצים האלה שבשטח ולאט לאט אנחנו יותר ויותר אנחנו עוברים לפעילות בארץ.

יואב מגנוס: אנחנו עושים כ-30 אירועים בשנה של חילוצים מחו"ל, לא מדבר על פניות, אלא על אירועים שכבר יצאו משלחות, אנחנו נתקלים ביותר פניות שמבקשים מאיתנו לבצע חילוצים, לצערנו מדובר באופרציה לא זולה בכלל ולא פעם משפחות לא מסוגלות להרשות לעצמן לעשות דבר כזה במימון פרטי.

יואב מגנוס: אין שום גוף שמממן את זה, לצערנו, היום, את הפעילויות האלה.

יואב מגנוס: עם השנים, כמו שכבר הסברנו, אנחנו עוסקים יותר ויותר בהדרכה.

יואב מגנוס: גם החילוצים שאנחנו עושים, מיד הבנו עם החילוצים הראשונים שכשמביאים את הבן אדם הביתה אם המשפחה לא יודעת להכיל אותו אז לא עשינו בזה הרבה, זה רק עניין של זמן עד שהוא עולה על המטוס הבא או שנוצר נתק טוטאלי פה בארץ והוא בורח לאן שהוא והדרכת המשפחה זה חלק בִּילְד אִין מכל משלחת חילוץ כזאת שאנחנו עושים בחו"ל.

יואב מגנוס: אנחנו אוספים את המשפחה ומלמדים אותם מה הסיטואציה, נותנים להם את הכלים איך להתמודד עם הסיטואציה הזאת ואיך לנהל את האירוע ואיך להוביל את הבן אדם בהסכמתו המלאה לטיפול.

יואב מגנוס: הפעילות הזאת עברה מפה לאוזן ולאט לאט יותר ויותר מהפעילות שלנו עוסקת בזה, בהדרכת נפגעים ומשפחותיהם פה בארץ.

יואב מגנוס: היום, כדי לסבר את האוזן, יש לנו כ-150-100 פניות להדרכה וליווי פה בארץ, כך שאנחנו עושים יותר הדרכות פה בארץ מאשר חילוצים בחו"ל.

יואב מגנוס: לאחרונה, ומאז הקורונה, ועוד מעט אני אתחיל גם על מגמת הקורונה, אנחנו עושים גם צוותי התערבות, שזה בעצם כמו חילוץ בחו"ל.

יואב מגנוס: זו אותה פעילות שאנחנו עושים כבר הרבה מאוד שנים, אנחנו עושים אותה פה ויש לזה מורכבויות קצת שונות והתאמות קצת שונות.

יואב מגנוס: מדובר באירוע מאוד מורכב, שוב, מגוון מאוד רחב של פגיעות.

יואב מגנוס: שיטת ההתנהלות היא דומה, אבל היא קצת שונה מאחד לשני, אנחנו מאוד אדפטיביים בעניין הזה, לשלוח צוותי חירום שירגיעו קודם כל את הרוחות.

יואב מגנוס: כמובן צריך להגיד, אנחנו לא מתערבים במקרים שבהם יש סכנה מיידית לחיים או מוות, זה אך ורק בסמכות המשטרה כמובן.

יואב מגנוס: כל אירוע אחר אנחנו יודעים לשלוח צוותים, להתערב, להרגיע את הרוחות ולהדריך את המשפחה כדי שיוכלו למנוע את הטרגדיות האלה שראינו כבר ולהוביל את הבן אדם בהסכמה וברוגע לשקט, לשלווה ולטיפול ולשיקום.

יואב מגנוס: הצוותים שלנו מסתמכים על כמה רבדים, אחד מהם, כמו שאורי הסביר קודם, זה הדסק המבצעי קודם כל, שזה הבסיס של החברה שלנו.

יואב מגנוס: יש לנו פה דסק שמאויש 24/7 כל ימות השנה, שזה בדי חסר בפתרונות שיש היום.

יואב מגנוס: כמו שאמרתי מקודם, הפתרון היחיד שיש למשפחות שמתמודדות עם דברים כאלה זה לפנות למשטרה, זה הגורם היחיד שזמין 24/7 לתת מענה וכמו שאמרנו, הם לא באמת מתאימים כיום למשימות האלה.

יואב מגנוס: אז יש לנו דסק, עונה 24/7, ואז אנחנו מתחילים לתשאל, להתחיל לבנות את תמונת המצב ולהתאים את הצוות הספציפי להתערבות הספציפית הזאת עם הרקע המתאים כדי שהוא יוכל לבוא להתערב.

יואב מגנוס: מעבר לזה זו סדרה מאוד גדולה ורחבה של אנשי מקצוע, אם זה פסיכיאטרים ואם זה פסיכולוגים ורופאים ועובדים סוציאליים ומחלצים ומובילי צוות ומדריכי משפחות וכן הלאה.

יואב מגנוס: עיקר העניין מבחינתנו באופן חד משמעי וברור זה לאו דווקא ההכשרה, אם זה פסיכיאטר או רופא, אלא זה היכולות האנושיות.

יואב מגנוס: היכולת להוביל בן אדם שנמצא בפגיעה נפשית היא בעיקר בעיקר יכולות אישיות, שזה כריזמה, יכולת הובלה של אנשים ושליטה רגשית עצמית ברמה מאוד מאוד גבוהה.

יואב מגנוס: אנחנו בוחרים את האנשים שלנו ממש בפינצטה, אנשים עם יכולות מאוד מאוד גבוהות שמתאימות ספציפית לניהול אירועי משבר כאלה.

יואב מגנוס: אז דיברתי על זה שהמשטרה זה גוף אחד שיודע כביכול לתת פתרונות, או יותר נכון הגוף שאליו פונים במקרים כאלה, הגוף השני שנותן פתרונות במצבים כאלה זה בתי חולים פסיכיאטריים, אשפוזים ודברים כאלה.

יואב מגנוס: לרוב מדובר באירוע שהוא די כוחני וטראומטי עבור המתמודד, עבור גם להסב הרבה מאוד נזק למתמודד ובהיעדר פתרונו אחרים פונים לארגונים האלה כדי שיעשו את העבודה.

יואב מגנוס: בחלק מהמקרים אין ברירה וצריך להוביל באמת באמצעות הפסיכיאטר המחוזי לאשפוז בכפייה כי זה מה שאפשר ובדרך כלל מדובר בסכנה מיידית לגוף או נפש ואז באין פתרונות אחרים ואתה חייב להוביל את הבן אדם לאשפוז.

מיכל וונש: רוצה לומר שיש פה עוד איזה שהוא פער מאוד מאוד גדול, בנושא של מה שנקרא התחלואה הכפולה, כיוון שהרבה מאוד מהמקומות האלה מטפלים או מהצד הנפשי או מהצד ההתמכרותי, זה פער מאוד גדול במספר המיטות שיש בארץ למה שנקרא תחלואה כפולה.

יואב מגנוס: נכון, נכון מאוד.

יואב מגנוס: לפי עדויות מבתי חולים וקופות החולים יש כ-150,000 ו-70 מיטות.

יואב מגנוס: היחס הוא חסר מענה, בטל בשישים.

יואב מגנוס: אין באמת פתרון לתחלואה כפולה.

יואב מגנוס: אמרנו שאני אגע בזה, אני אגע בזה עכשיו, בסוג הפניות והמגמה שאנחנו רואים בשינוי הסמים.

יואב מגנוס: אז באמת בכל פנייה, כמעט בכל פנייה שאנחנו מקבלים של פגיעה נפשית כזו או אחרת, יש ברקע בתשאול שימוש בסמים.

יואב מגנוס: אם בעבר היינו רואים שימושים בעיקר בסמים, מה שאנחנו מכנים סמים קשים.

יואב מגנוס: אל.

יואב מגנוס: אס.

יואב מגנוס: די, MDMA, איוואסקה וכל מיני נפלאות אחרות, היום זה במשך כבר כמה שנים וזה הולך וגובר, היום ברמה כמעט אבסולוטית אנחנו רואים את השינוי מכל הסמים האלה לכיוון קנאביס רפואי.

יואב מגנוס: כמעט שאין, אני אומר בזהירות רק כי לא עולה לי לראש, אבל אני לא זוכר מקרה אחד בחצי השנה האחרונה שלא היה ברקע שימוש מסיבי בקנאביס רפואי.

יואב מגנוס: ושוב, עניין המודעות זה משהו שהוא קריטי, כמו שדיברנו קודם, באמת אנשים לא כל כך יודעים שזה עלול לגרום לתקלות.

יואב מגנוס: עד היום כל בן אדם שיוצא לי לדבר איתו ואני מספר לו מה אני עושה והוא שואל ממה זה קורה מאוד מופתע לגלות שקנאביס רפואי עלול לגרום להחמרה בבעיות נפשיות, כולל אנשים שהם מטופלים כבר במסגרות בתי החולים, שכבר מקבלים טיפול אנטי פסיכיאטרי, וקשה מאוד לפסיכיאטרים להסביר לבן אדם למה הוא לא צריך לצרוך קנאביס רפואי כי זו תרופה שרשומה לו.

יואב מגנוס: אז מהבחינה הזאת באמת רואים מגמה חד משמעית.

יואב מגנוס: וגם כמות הפניות, אמנם בלו"ז שלנו שכתבתי לכם זה אמור לבוא בחלק מאוחר יותר, אבל אני אעשה את זה כבר עכשיו, מאז תחילת הקורונה, ממרץ, אנחנו רואים שינוי מגמתי מאוד משמעותי, הקורונה חד משמעית מגבירה את סף הרגישות וגורמת להחמרה בכמויות של הנפגעים הנפשיים.

מיכל וונש: מצב נפשי.

יואב מגנוס: כן, בדיוק מה שהסברתי בהתחלה, של ההצטלבות של כל הנתונים האלה, אז אנחנו רואים כמעט בכל אירוע שאנחנו מתשאלים אותו סיפור חוזר על עצמו כמו שבלונה, הבן אדם איבד את העבודה שלו, הוא נמצא הרבה זמן בבית, מסתגר בחדר, מעשן קנאביס בכמות מסיבית ממה שהוא רגיל.

יואב מגנוס: לא עובר הרבה זמן והוא מתחיל להתנתק מכל המשפחה שלו, לא עובר הרבה זמן ויש התפוצצות והתלקחות ואז גם קוראים לנו שנבוא להתערב.

יואב מגנוס: קצת על השירותים שאנחנו מציעים.

יואב מגנוס: אז אמרתי, משלחות חילוצים, אירועים די מורכבים שלוקחים בערך כשבוע שאנחנו שולחים צוותים מאוד מיומנים, מורכבים משני אנשים בשטח, אחד מהם זה או רופא או פסיכיאטר, השני זה מוביל צוות כמו זיו, שתיכף יעלה וידבר על השיטה עצמה, מגיעים לבן אדם ובמילים לבד ובטכניקה מאוד פשוטה, בלי תרופות, בלי שום דבר, מביאים את הבן אדם שלפני רגע היה במצב כמעט קטטוני וחוסר שיתוף פעולה והיסטריה וצרחות ומלחמות ובלגנים, תוך זמן מאוד קצר לשיתוף פעולה מלא, כולל בידוק ביטחוני וכל מיני סיטואציות מאוד מלחיצות, ומביאים אותו הביתה, מכינים בינתיים את המשפחה, מביאים אותו לידיים שלהם ומשם הם כבר מנהלים את האירוע.

יואב מגנוס: שירות נוסף שאנחנו נותנים לפעמים גם להמשך ולרוב בנפרד לחלוטין זה הדרכה וייעוץ למשפחות.

יואב מגנוס: פשוט אוספים את המשפחה, לפעמים גם החברים במטרה לייצר מעטפת תומכת.

יואב מגנוס: אני לא אכנס לזה, זיו ייגע בזה וירחיב על זה.

יואב מגנוס: אנחנו עושים הרבה מהפעילות הזאת.

יואב מגנוס: כמובן הדרכת ארגונים, שזה משהו שאנחנו נשמח בעזרתכם להגיע ליותר ארגונים ולתת את היכולת הזאת לארגונים שצריכים את זה מאוד.

יואב מגנוס: וצוותי התערבות, כמו שהסברתי, שזה בעצם כמו החילוצים רק פה בארץ.

יואב מגנוס: אלה השירותים שאנחנו מציעים.

יואב מגנוס: כולם שירותים שחסרים ביכולת המענה והם כולם שירותים שעולים לא מעט כסף לאנשים.

יואב מגנוס: לא פעם אנחנו נתקלים במשפחות שפשוט אין להם את היכולת הכלכלית לעמוד בזה.

יואב מגנוס: לצערנו אנחנו לא יכולים לממן את הכול מאצלנו.

יואב מגנוס: לא פעם אנחנו מממנים בעצמנו כל מיני פעילויות, אנחנו לא יכולים לתת מענה לכולן ואנחנו באמת צריכים איזה שהוא סיוע כדי להצליח לתת את השירותים האלה לכמה שיותר אנשים ויש הרבה מאוד אנשים שצריכים.

מיכל וונש: בסדנאות משתחררים אין כלום?

יואב מגנוס: בסדנאות משתחררים, הרבה פעמים חיליק מרצה ומדריך.

מיכל וונש: אבל נקודתית, או שזה משהו שהוא כבר בתוך השגרה של צה"ל?

יואב מגנוס: לא משהו מובנה חד משמעית, לא.

יואב מגנוס: אנחנו שולחים לפעמים את חיליק, לפעמים את זיו, היה לנו פה את רון שמאז הקורונה לצערנו הוא בחל"ת, שהיה עושה הרבה פעילות עם הצבא ומדריך אותם ונותנים להם גם טיפים לקראת הטיול וגם על סמים.

מיכל וונש: אבל זה לא משהו שהוא קבוע בסדנת משתחררים, שאתה יודע לומר לי שזה תמיד?

יואב מגנוס: לא, וגם אז כשהיה אלה דברים שאנחנו היינו מממנים מכיסנו ומן הסתם היכולות שלנו לממן כאלה פעילויות יש להן תקרה כלשהי.

יואב מגנוס: מי שפונה אלינו בדרך כלל זו המשפחה, ההורים בדרך כלל, לפעמים פונים אלינו גם שכנים וחברים.

יואב מגנוס: לאחרונה יותר ויותר קורה שפונים אלינו, בגלל שאנחנו עוסקים בהדרכות לארגונים, אז לאחרונה פונים אלינו גם פסיכיאטרים ואנשי רווחה ורופאים וכן הלאה, לעיתים מאוד נדירות גם פונה אלינו המטופל עצמו, המתמודד.

יואב מגנוס: זה יחסית נדיר, לרוב המשפחה היא זו שפונה.

יואב מגנוס: המשמעות של השירותים האלה שאנחנו נותנים היא די ברורה, היא מונעת אשפוזים, היא גורמת בראש ובראשונה, וזה עיקר הסיבה שאנחנו מתעסקים בזה, להצלת חיים אמיתית.

יואב מגנוס: בן אדם כזה שחוזר לתפקוד מלא זה מציל אותו ואת המשפחה שלו.

יואב מגנוס: בן אדם כזה שנפגע לאורך זמן זה כמו פיגוע משפחתי, זה משפיע על כל המשפחה, כל המשפחה סובלת מזה מאוד.

יואב מגנוס: אנשים שלא מטופלים בזמן היכולת לטפל בהם אחר כך היא קשה יותר והיא מורכבת יותר והיא לוקחת הרבה הרבה יותר זמן.

יואב מגנוס: חשוב להבין שמכל הפגיעות האלה כמעט ללא יוצא מן הכלל, כמובן שיש יוצא מן הכלל, יש סימנים מקדימים.

יואב מגנוס: אפשר לזהות את זה בזמן, עם הדרכה נכונה, אנשים שיודעים לזהות יכולים לזהות את זה מראש כדי למנוע את התקלות החמורות מלכתחילה.

יואב מגנוס: אנחנו מאוד מאמינים בגישה הזאת של למנוע את הצרות לפני שהן קורות, בגלל זה אנחנו משקיעים כל כך הרבה בהדרכות וחיליק הולך ומדריך כל מה שהוא רק יכול ואנחנו מאוד נשמח לכל שיתוף פעולה על זה.

יואב מגנוס: אנחנו כמובן עובדים בשיתוף פעולה עם כל מי שרק מושיט יד, עמותות למיניהן, אם זה 'עוצמה' משפחת הנפגעים והרבה מאוד גורמים שאנחנו שמחים לעבוד איתם.

זיו דמטר: שלום, צהרים טובים, אני זיו דמטר, אני עובד במגנוס בתור מחלץ בכיר, מוביל משפחות וצוותי חיפוש ובין היתר גם מתעסק גם הרבה בכל התחום של חילוצים של נפגעי נפש בסמים.

זיו דמטר: מה שאני אדבר ואכנס עליו עכשיו זה כל הנושא של שיטת העבודה, זאת אומרת מה אנחנו עושים בתכלס, איך אנחנו תכלס גורמים לדברים לקרות, מה העקרונות שעומדים בבסיס השיטה, בבסיס הרעיון, איך זה עובד ואיך זה מתקדם.

מיכל וונש: יש לי שאלה שהייתי צריכה לשאול, איך משפחה משלמת על אירוע כזה?

מיכל וונש: זה תלוי זמן?

זיו דמטר: אני אענה לך.

זיו דמטר: אז בגדול כמו שאמרו חיליק וגם יואב, הצורך בשטח הוא שאנשים במצב של שבר נפשי בהרבה מאוד פעמים הם לא מודעים עד הסוף למצב שלהם והם מתנגדים לקבלת סיוע.

זיו דמטר: אנחנו יודעים שקיים פער בשהות בין הרגע שבו מתרחש ההתקף לבין הכניסה לטיפול או לשיקום.

זיו דמטר: מה שירות שלנו?

זיו דמטר: בעצם זה שירות של ליווי והדרכה למשפחה שבו מעורב נפגע במצב נפשי סוער, מרגע התרחשות האירוע עד הטיפול.

זיו דמטר: אנחנו בונים את השירות על בסיס הידע שנצבר מ-25 שנה של ניסיון ושיתוף פעולה עם גורמים אחרים.

זיו דמטר: בנוסף אנחנו גם יכולים לתת הדרכות לארגונים, בעיקר בנושא של איתור, ניהול וזיהוי אנשים במצבי שבר נפשי.

מיכל וונש: לתפיסה שלי אתם מצילים אנשים במשבר פיזי בדרך כלל, הם נפלו ממצוק והלכו לאיבוד, לא יודעת, הייתה מפולת שלגים, ובעצם כל הבוקר הזה אנחנו מדברים דווקא על שבר נפשי.

זיו דמטר: מה ההגדרה של חילוץ?

מיכל וונש: זה מה שרציתי לשאול אותך, אז מה ההגדרה של חילוץ?

זיו דמטר: ההגדרה המילולית של חילוץ זה בעצם הושטת סיוע לבן אדם שאין לו את היכולת לסייע לעצמו.

מיכל וונש: מה האחוזים באחוזים של החילוצים שלכם, כי בעצם בגלל הוועדה שלנו היום אנחנו מתעסקים גם בנושא הסמים וגם – אבל מבחינת אחוזי החילוצים שלכם, אם אתם צריכים להגדיר לי מה החילוץ פיזי ומה החילוץ הנפשי?

חיליק מגנוס: אני הגדרתי את זה מזמן, הלקוח קובע מה זה חילוץ.

מיכל וונש: לא, אני שואלת מספרית, מהניסיון שלכם.

זיו דמטר: הרוב המוחלט של הפעילות שלנו כמגנוס היא מבצעית, מבחינת מספרים - - -

מיכל וונש: היא מבצעית, היא לא נפשית שקשורה לסמים?

זיו דמטר: By far, הרבה הרבה יותר.

זיו דמטר: אנחנו מתעסקים פחות או יותר ב-1,000 אירועים, כמו שאורי הסביר, בשנה, מתוכם סדר גודל של 30 זה חילוצים נפשיים.

מיכל וונש: מתוך ה-1,000 30 זה חילוצים נפשיים?

זיו דמטר: כן.

זיו דמטר: במספר הזה אני לא סופר הדרכות בארץ, צוותי התערבות בארץ.

מיכל וונש: הבנתי, אז 970 אלה אנשים שהלכו לאיבוד.

חיליק מגנוס: בארץ הנתונים של משרד הבריאות, הם טוענים שיש 20,000 מקרים כאלה בשנה.

זיו דמטר: כן, מקרים שבהם היה צוות התערבות פה בארץ.

זיו דמטר: 20,000 מקרים שבהם נדרש צוות התערבות מיידי לטפל בנפגע נפשי מדי שנה.

מיכל וונש: ובהם אף אחד לא מטפל?

זיו דמטר: אנחנו חלוצים בעניין הזה, שאשכרה אנחנו מחזיקים צוות כזה שיודע לתת מענה.

זיו דמטר: אני אומר בכנות, אנחנו כל הזמן לומדים עוד ועוד כדי לתת את זה.

זיו דמטר: כרגע כל הצוות עובר קורס לטיפול בהתמכרויות.

זיו דמטר: כמות הפגיעות, כמו שהסברתי, מאוד מגוונת, יש הרבה מאוד דברים שגורמים לבן אדם להיות בשבר נפשי, סוגי השברים הם שונים וצוות ההתערבות צריך להיות ערוך להרבה מאוד מקרים.

זיו דמטר: כרגע אנחנו נוגעים בארץ בסדר גודל, גם כמו החילוצים בחו"ל, סדר גודל של 30, ושוב, גם פה בארץ הרבה מאוד מהמשפחות שפונות אלינו פשוט לא יכולות לעמוד כלכלית בעלויות של זה.

מיכל וונש: אז הם לא באים?

מיכל וונש: הם מתקשרים, הם עושים את הבירור כמה זה עולה ואז הם אומרים שהם לא יכולים?

חיליק מגנוס: קופת חולים לא מכסה את זה.

חיליק מגנוס: משפחה נשארת יתומה, הן מבחינת הסיוע והן מבחינת הגיבוי הכלכלי.

זיו דמטר: אין פעילות כזאת בכלל.

זיו דמטר: בדיון שהתקיים באוקטובר, שהיית נוכחת בו, גם דיברו על זה וכמובן שנציגי קופות החולים אמרו שהם ישמחו לשיתוף פעולה, אבל צריך לזה מן הסתם תקציב, אין לזה תקציב.

מיכל וונש: ותוסיף לזה שהחריגו את ההתמכרות מתוך בריאות הנפש, אז בכלל אין לזה אבא.

חיליק מגנוס: מדהים, ממש כך.

חיליק מגנוס: זה דבר שהרגולציה צריכה לעשות.

מיכל וונש: יש הצעת חוק עכשיו.

חיליק מגנוס: זו החרגה בלתי חוקית.

מיכל וונש: עכשיו יש הצעת חוק שתוגש.

חיליק מגנוס: אין החרגה, מה זה החרגה?

חיליק מגנוס: בן אדם נפגע ברגל ימין הוא בסדר ורגל שמאל הוא לא בסדר?

מיכל וונש: חיליק, רוצה לשמוע עוד יותר אבסורד?

מיכל וונש: הרופא שלך נותן לך את המרשם לתרופה שהתמכרת אליה וכשהתמכרת הוא כבר לא יכול לטפל בך.

חיליק מגנוס: יש פה בעיה שצריך לפתור אותה.

זיו דמטר: כן, אני אחזור.

זיו דמטר: אז כמו שאמרתי, הדרכות לארגונים בנושאים של איתור, ניהול וזיהוי אנשים.

זיו דמטר: זאת אומרת הרבה מאוד פעמים אנשים שנמצאים במצב שבר נפשי הולכים לאיבוד, הם נעלמים, מכל מיני סיבות.

זיו דמטר: מהרגע שאנחנו יודעים איך נראים המופעים של שבר נפשי בשטח אנחנו יכולים גם ללמד אנשים אחרים לזהות, לשאול, להבין, לחשוב למעשה איך אותו בן אדם שנמצא בתוך שבר נפשי מתנהל, מגיב, עושה דברים.

זיו דמטר: מי קהל היעד שלנו?

זיו דמטר: משפחות שבהן בן משפחה שנמצא במצב פסיכוטי או משבר נפשי סוער אחר הכולל פגיעה בגוף.

זיו דמטר: זה דבר חשוב, אנחנו עושים פה הפרדה בין מקרה שבו ההתמכרות היא זאת שמובילה את התהליך לבין מקרה שבו מצב השבר הנפשי הוא זה שמוביל את התהליך, אלה שני דברים שהם קצת שונים.

זיו דמטר: בנוסף ארגונים שנמצאים במגע עם אנשים במצבי שבר נפשי כאלה ואחרים, זה יכול להיות משטרה, יחידות חילוץ, בתי חולים, רווחות וכן הלאה.

זיו דמטר: מה מהות השירות למשפחות?

זיו דמטר: אז אנחנו הופכים את המשפחה למעגל העיקרי שתומך בייצוב ובשיקום של הנפגע.

זיו דמטר: ייצוב זה קודם כל לייצב את המצב, להתחיל לנהל אותו, לעבור מהתנהלות בתוך המצב לניהול של המצב.

זיו דמטר: אנחנו עוזרים למשפחה להבין את המצב, מייצרים לכידות משפחתית סביב האירוע כדי לאפשר התמודדות.

זיו דמטר: אנחנו נותנים כלים ונותנים את הידע שרכשנו במהלך השנים של החילוצים בחו"ל, והכי חשוב, אנחנו בונים את המסוגלות של המשפחה כדי להתמודד עם האירוע הזה.

זיו דמטר: חשוב להבין שהאירועים האלה זה לא זבנג וגמרנו, זה מרתון, זה ריצה שהיא ריצה למרחק ארוך.

זיו דמטר: אנחנו בונים את המסוגלות של המשפחה, זאת אומרת שמהרגע שהמשפחה עוברת את התהליך אצלנו, והיא עוברת אותו בהצלחה ואותו אדם נכנס לטיפול ומתחיל תהליך שהוא תהליך שיקומי, במידה שזה קורה שוב פעם יש להם כבר את הכלים, יש להם כבר בסיס חזק של מה לעשות כשזה קורה.

זיו דמטר: איך זה קורה בפרקטיקה?

זיו דמטר: מפגש ראשון אנחנו עושים מפגש של שלוש שעות, יחד בעצם עם עוד שעתיים שאנחנו עוברים אותן שמשמשות אותנו ל-follow up, זאת אומרת אנחנו נפגשים פה במשרד הזה בדרך כלל, יושבים שלוש שעות, עוברים פחות או יותר על התכנים שאני אציג לכם מיד, רק שעכשיו נעשה את זה כמובן בקיצור, לאחר מכן אנחנו יכולים להיכנס לתהליך ייעוץ מתמשך, עם פגישות פרונטליות, או פגישות בזום, יש שוני מאוד מאוד גדול בין משפחה שעכשיו יש לה ילד בן 24, 25 שנכנס להתקף פסיכוטי ראשון כתוצאה מצריכת סמים, לבין משפחה שיש לה מישהו בן 40, 45, שהוא כבר סביב 20 שנה עם מחלת נפש פעילה והוא עדיין לא מאוזן, זה למעשה מנהל את המשפחה.

זיו דמטר: זה מצבים אחרים, התהליכים אחרים.

זיו דמטר: במקרה של חולים שהם חולים כרוניים התהליך הוא הרבה יותר ארוך ובמידת הצורך אנחנו יכולים גם לסייע במפגש עם בן המשפחה, זאת אומרת לעשות ולמשפחה תהליך של איך לדבר, איך להניע, איך להסביר.

זיו דמטר: אז כמו שאמרתי, במפגש הייעוץ אנחנו עוברים את התכנים שאני אציג לכם עוד מעט בקצרה.

זיו דמטר: בהמשך, כשאנחנו נכנסים לליווי של תהליך ארוך אנחנו מחדדים את כללי הניהול שאני עוד מעט אציג אותם.

זיו דמטר: אנחנו מלמדים את המשפחה שפה, אנחנו מלמדים אותם לדבר עכשיו בשפה שהיא שפה אחרת בתוך האירוע הזה וכמו כל שפה, זאת אומרת זה לא שאם אני עובר הדרכה של שלוש שעות אז אני עכשיו אהיה דובר ערבית, אני צריך ללמוד את זה ואני צריך לתרגל ואני צריך לשפשף את זה ואני צריך גם לקבל את הפידבק וזה בדיוק מה שאנחנו עושים במהלך הליווי.

זיו דמטר: אנחנו עושים למשפחות רפלקציה של מה שקורה לפי הידע שאנחנו נותנים להם ואנחנו מדייקים ומלטשים בתוכנית העבודה שאנחנו בונים איתם על מנת להגיע למטרה, כשהמטרה שלנו בסופו של יום היא להחזיר את בן המשפחה הנפגע לתפקוד נורמטיבי ולתפקוד יצרני.

זיו דמטר: לארגונים אנחנו נותנים כלים לזיהוי של אנשים במצבי שבר נפשי בדיוק על פי המופעים שיוצגו בהמשך.

זיו דמטר: אני אתן לכם דוגמה שהגיעה ממקום אחר.

זיו דמטר: אני מתנדב ביחידת חילוץ משטרתית, היה לנו לא מזמן אירוע של נעדר בכרמיאל שהיה באיזה שהוא מצב נפשי ולא ידענו בדיוק להגיד מה הסיפור.

זיו דמטר: למעשה כתוצאה מתשאול של ההורים הבנו בדיוק מה קורה וכנגזרת מכך מאיפה ללכת לחפש אותו, על פי הכללים שאני אציג לכם מיד.

זיו דמטר: זאת אומרת שאלנו שאלות שכיוונו אותנו לקבל את התשובות שהנחו אותנו לזה שהוא נמצא במצב נפשי סוער שלפי זה אנחנו גם ידענו איפה ללכת לחפש אותו, ידענו איפה לחפש את העוגנים שאליהם לשלוח את צוותי החיפוש וכמובן יש מתן עזרה ראשונה וייצוב מצב עם נפגעי שבר נפשי.

זיו דמטר: זאת אומרת אם עכשיו מגיע כוח משטרתי או כוח כזה או אחר למישהו שנמצא בהתקף פסיכוטי סוער, איך לדבר איתו כדי קודם כל לייצב, להרגיע את המצב ולא לייצר אסקלציה.

זיו דמטר: חשוב מאוד לומר שכשאנחנו עובדים עם המשפחות יש לנו כמה קווים אדומים שאנחנו מתדרכים אותם.

זיו דמטר: אנחנו אומרים שבכל מצב של מסוכנות עצמית או מסוכנות לסביבה אנחנו מתדרכים אותם לפנות למשטרה כדי להביא את הבן אדם לאשפוז כמה שיותר מהר.

זיו דמטר: נכון, כמו שאמרו קודם יואל וחיליק, זה עדיין לא המענה האולטימטיבי מבחינתנו, אבל זה כרגע מה שיש וכשאנחנו אומרים שאנחנו צריכים להסתכל על הקצה, על מה שקורה, זאת אומרת במידה שאנחנו מתקרבים מדי מה שנקרא לקצוות של מסוכנות או אובדנות זה מה שאנחנו עושים.

זיו דמטר: וגם למשפחות אני אומר את זה בצורה ברורה, נכון, זה לא נעים, זה קשה, זה מורכב, אבל עדיף מאשר שלא יהיה בכלל, או שמישהו ייפגע.

זיו דמטר: עכשיו, בתוך המפגש עם המשפחה מה אנחנו עושים?

זיו דמטר: אנחנו מחלקים את המפגש עם המשפחה לארבעה חלקים.

זיו דמטר: בשלב ראשון אנחנו עוברים ומדברים על איך הנפגע מפענח ומפרש את המציאות ואיך הוא מגיב אליה.

זיו דמטר: לאחר מכן אנחנו מדברים על מה ההתנהלות הדרושה לניהול האירוע והנושא של התנהלות וניהול זה משהו שאנחנו מדברים עליו הרבה כי אנחנו אומרים שאנחנו עוברים ממצב שאנחנו מתנהלים בתוך אירוע, ממצב שהאירוע או הנפגע מנהל אותנו, אנחנו עוברים לנהל אותו.

זיו דמטר: לאחר מכן אנחנו מדברים על איך אנחנו מייצרים קשר רציף עם הנפגע, עם אותו אדם שנפגע.

זיו דמטר: זה משהו שאולי כאן על השקופית זה נראה פשוט, אבל למשפחה בפועל זה הרבה יותר מורכב, ובסוף אנחנו יוצאים לפעולה.

זיו דמטר: אנחנו מגדירים מטרה, אנחנו מגדירים יעדים בדרך ואנחנו גוזרים את תוכנית העבודה להמשך.

זיו דמטר: אז מה בעצם מפעיל בן אדם שנמצא במצב שבר נפשי?

זיו דמטר: אנחנו אומרים שההתנהגות של בן אדם שנמצא במצב שבר נפשי מושפעת מארבעה גורמים, הראשון זה שיבוש בבוחן המציאות, השני זה רגישות יתר, השלישי זה שטף המחשבות והרביעי זה אובדן השליטה במחשבות, ברגשות ובמציאות.

זיו דמטר: מה זאת אומרת?

זיו דמטר: מה אתם רואים פה?

מיכל וונש: פרפר.

זיו דמטר: מה אתה רואה פה?

זיו דמטר: אל תתבייש.

יוסף טייב: לא רואה כלום.

זיו דמטר: מה את רואה פה?

קריאה: אחרי שמיכל אמרה פרפר זה באמת נראה כמו פרפר.

זיו דמטר: למה את רואה פה פרפר?

זיו דמטר: איפה את רואה פה פרפר?

קריאה: כי מיכל אמרה.

זיו דמטר: מיכל, איפה את רואה פה פרפר?

מיכל וונש: מה זאמ אומרת?

מיכל וונש: הנה, שתי הכנפיים שלו.

זיו דמטר: תסבירי לי, אני לא רואה פה פרפר, אני רואה פה משהו אחר לחלוטין.

זיו דמטר: איפה את רואה פה פרפר?

מיכל וונש: הנה הכנפיים שלו.

מיכל וונש: אף אחד לא רואה פרפר?

קריאה: כן, זה פרפר.

מיכל וונש: הנה הכנפיים, הנה גוף, הנה המחושים.

זיו דמטר: שימו לב לתהליך שקורה פה.

זיו דמטר: יש פה כתם מופשט לחלוטין, כתם ערטילאי מופשט.

מיכל וונש: לא רואים תצלום, יוסי?

יוסף טייב: לא, אחרי שאמרת פרפר, אמרתי אולי פרפר.

זיו דמטר: שימו לב לתהליך, יש פה כתם מופשט לחלוטין, שמישהו צייר משהו על דף, קיפל אותו לשניים ועשה הדבקה ופתח חזרה.

זיו דמטר: עכשיו כל אחד רואה פה משהו אחר וזה בסדר גמור שכל אחד רואה פה משהו אחר, אבל תראו.

זיו דמטר: מיכל רואה פרפר, אני שואל: מיכל, תגידי, איפה את רואה פרפר?

זיו דמטר: היא אומרת: אני רואה פה את הכנפיים, יש פה כנפיים כאלה, עם צורה חצי עגולה כזו, דומה לפרפר, יש פה ראש כזה מחודד שיוצא החוצה, יש פה שני מחושים, ואללה פרפר.

זיו דמטר: מיכל אומרת לי, תראה, זה אחת שתיים שלוש וארבע, זה פרפר, אני רואה פה פרפר.

זיו דמטר: אני מבין, בסדר, פרפר.

זיו דמטר: בן אדם שבוחן המציאות שלו פגום הוא רואה פה משהו אחר לגמרי, הוא רואה פה משהו אחר לחלוטין.

זיו דמטר: המשהו האחר שהוא רואה הוא שונה, הוא לא יכול להסביר לכם בהכרח מה הוא רואה ואתם לא יכולים לשכנע אותו שזה פרפר.

זיו דמטר: אין לכם שום יכולת לשכנע את הבן אדם שזה פרפר.

זיו דמטר: הוא רואה פה משהו אחר, אתם רואים משהו אחר, כל אחד נמצא במישור לוגי שהוא שונה לחלוטין ואין ביניכם שום קשר, הוא רואה משהו אחד, אתם רואים משהו אחר.

זיו דמטר: עכשיו, אם אני בא לאותו אדם עם בוחן מציאות פגום ואני אומר לו: תקשיב, אתה רואה?

זיו דמטר: זה פרפר.

זיו דמטר: זה כמו שתי רכבות שמתנגשות חזיתית, זה קצר מוחלט בתקשורת, זה בלגן שלם.

זיו דמטר: אני מתעמת איתו, אני נכנס פה לפיצוץ ויש קצר.

זיו דמטר: אנחנו לא מתקדמים לשום מקום.

חיליק מגנוס: אי התאמה על בוחן המציאות זה דיסקומוניקציה מוחלטת.

חיליק מגנוס: אי אפשר לנהל שום קומוניקציה על בסיס אי הסכמה על בוחן המציאות.

זיו דמטר: אין לנו שום מכנה משותף.

מיכל וונש: זה נשמע כמו ממשלת ישראל.

חיליק מגנוס: מה זה?

חיליק מגנוס: כוס מים.

חיליק מגנוס: בסדר, כולנו הסכמנו שזה כוס מים, גם אני מסכים שזו כוס מים, אבל אני אשכנע אתכם שזה משהו אחר.

חיליק מגנוס: שמענו שיש טלוויזיות מצוינות של תושיבה, של מסך קעור מפלסטיק, מבריק, לדים ועכשיו תסתכל, זו טלוויזיה של תושיבה.

חיליק מגנוס: אתה עדיין חושב שזו כוס מים, אני מקווה.

חיליק מגנוס: בסדר.

חיליק מגנוס: עכשיו, כשניסינו לשכנע אתכם בהיגיון להבין שזו טלוויזיה זה שטות, זה לא עשה לכם שום אפקט, אבל ברגע שאני אתייחס לזה כאל טלוויזיה מה שיקרה לכם באופן בלתי רצוני, אני אלחץ לכם על הדק ואתם לא תוכלו להמשיך להקשיב לי, אתם תנתקו אותי.

חיליק מגנוס: זה הדיסקומוניקציה בבוחן מציאות.

חיליק מגנוס: אתם רואים שזה מסך קעור, זה מבריק, לדים, זו טלוויזיה תושיבה ויש משחק כדורסל של מכבי, וואו, תראה איזה מסירה, גדול, תסתכל.

חיליק מגנוס: אני ממשיך בזה עוד שנייה אתם גמרתם איתי.

חיליק מגנוס: אי התאמה בבוחן מציאות זה דיסקומוניקציה.

חיליק מגנוס: עכשיו זה מה שקורה לכל משפחה שיש לה בן עם שבר נפשי.

זיו דמטר: זה מצד אחד, מהצד השני אני לא יכול להיכנס איתו לתוך הסרט.

זיו דמטר: זאת אומרת אם אני יושב ומסתכל איתו, כמו שעכשיו הדגים חיליק, על השחקנים פה במגרש אני יוצר אצלו בלבול.

זיו דמטר: זאת אומרת אני לא יכול לעשות, לא את זה ולא את זה.

זיו דמטר: כל התקשורת המבוססת לוגיקה הרגילה, כמו שלמשל אתם מנסים להסביר לי שיש פה פרפר, היא פשוט לא עובדת במקרים האלה.

זיו דמטר: הדבר השני זה רגישות.

זיו דמטר: מישהו יודע מה זה, דרך אגב?

זיו דמטר: מישהו ראה פעם כזה דבר?

זיו דמטר: אתם יודעים מה זה המתקן הזה?

זיו דמטר: לפני שההמצאה של מכ"מים מבוססי גלי רדיו במלחמת העולם הראשונה זה היה המכ"ם.

זיו דמטר: הבן אדם היה עומד עם כל מיני דברים כאלה דמויי אוזניות ודמויי מגברים משני הצדדים של הראש, מסתובב ככה ומנסה להקשיב ולשמוע אם מגיעים מטוסי אויב.

זיו דמטר: עכשיו, המאפיין השני שאנחנו נדבר עליו הוא רגישות יתר, מה זאת אומרת רגישות יתר?

זיו דמטר: אותו נפגע, אותו אדם בשבר נפשי קורא את המחשבות והרגשות של האנשים במרחב שסובב אותו והוא מגביר אותם בעוצמה.

זיו דמטר: הוא מרגיש את הכול הרבה יותר חזק, הרבה יותר כואב, הרבה יותר גדול.

זיו דמטר: אם אני אבוא לבן אדם שנמצא במצב של שבר נפשי ואני אכעס עליו הוא לא יידע לפרש את זה שאני כועס עליו או לבנות את זה על משהו.

זיו דמטר: זאת אומרת אם אני עכשיו אגיד משהו ואתם תכעסו עליי, אז אני אבוא ואגיד, בסדר, אמרתי משהו שלא במקום ועכשיו כועסים עליי מאיזה שהיא סיבה, בוא נראה איך אנחנו יוצאים מזה.

זיו דמטר: בן אדם עם שבר נפשי, אני מכניס אותו לפניקה מוחלטת.

זיו דמטר: אם אני בא לבן אדם בשבר נפשי כשאני מאוד מפחד מהתגובה שלו, כשאני בא אליו מה שנקרא בדחילו ורחימו והולך על ביצים אני יוצר אצלו אגרסיות.

זיו דמטר: הרבה פעמים המשפחות נכנסות למין לופ כזה, למין מעגל שקשה לפתור, שהן כל הזמן מאוד מפחדות מהתגובה של אותו אדם שנמצא בשבר נפשי, הוא מבחינתו מרגיש שהוא שולט בהם, אני עוד רגע אגיע לזה טיפה יותר בהרחבה, וככה זה מתנהל שנים.

זיו דמטר: ופתאום מגיעות אלינו משפחות עם אותו בחור נפגע שהוא כבר בן 40, שהוא מבוגר, ואומרות: תשמע, לפני יומיים הוא זרק אותנו מחדר השינה, הוא השתלט לנו על חדר השינה.

זיו דמטר: אנחנו ישנו, אנחנו ההורים כבר בני 70, אנחנו ישנו בסלון.

זיו דמטר: זה בדיוק מזה.

זיו דמטר: הוא קולט, הוא מגביר, הוא מגיב.

זיו דמטר: ההגברה הזאת של הרגישות מובילה לעוד שני דברים.

זיו דמטר: אם אני הולך ברחוב ואני מרגיש שכולם מרגישים אותי, כולם רואים אותי, כולם מסתכלים עליי, הם יודעים מה אני חושב, הנפגע מפתח מחשבות פרנואידיות.

זיו דמטר: בצד השני, אם אני מרגיש שאני מרגיש את כולם, אני יודע מה כולם חושבים אני מפתח מחשבות גדלות.

זיו דמטר: המאפיין השלישי של האנשים שנמצאים במצב של שבר נפשי זה שטף המחשבות, מחשבות שרצות ורצות כמו נהר זורם בתוך הראש שלא עוצר ומפעיל את הבן אדם.

זיו דמטר: בהיבט של הדיבור, אנחנו נראה הרבה פעמים דיבור מאוד שוטף, מאוד מהיר, מאוד אסוציאטיבי.

זיו דמטר: זאת אומרת הוא לא יבנה את התוכן בשיחה, הוא לא יבנה אותו בצורה קווית או לוגית, הוא יבנה אותו בצורה אסוציאטיבית.

זיו דמטר: אסוציאטיבית זה אני קם בבוקר, אני שותה קפה שחור, אנשים שחורים יש באפריקה, באפריקה יש גם קוקוס ואננס.

זיו דמטר: הקפיצות הן בין אסוציאציות, הן לא בקו ישר.

זיו דמטר: בנוסף אנחנו נראה מחזוריות, אנחנו נראה חזרה לתמות קבועות, הרבה פעמים אותם אנשים מדברים על אותם נושאים במעגליות קבועה כל הזמן, כל הזמן וכל הזמן.

זיו דמטר: הפעילות הופכת להיות לפעילות נמרצת, המחשבות ממריצות את הגוף, הפעילות היא נמרצת, האנשים חסרי מנוחה, לא ישנים, לא אוכלים, לא מתרכזים ולא מסוגלים להשלים משימות.

זיו דמטר: הרבה פעמים העזרה הראשונה, דרך אגב, כמו שאמר חיליק, כשאנחנו מגיעים לחילוצים של אותם אנשים העזרה הראשונה זה אוכל ושינה.

זיו דמטר: אנחנו נגיד כשאנחנו מגיעים לאנשים האלה אנחנו לוקחים אותם למלון הכי טוב שאנחנו מוצאים בסביבה, למסעדה הכי טובה שאנחנו מוצאים בסביבה, בתור התחלה אוכל ושינה וזה מוריד את גובה ההתנגדויות ואת גובה הלהבות למינימום.

מיכל וונש: אגב, זה חלק ממה שצריך גם בארץ.

מיכל וונש: טיפול ראשוני, ממש טיפול חירום.

זיו דמטר: מה שאנחנו אומרים למשפחות בתהליך היום זה בתור התחלה קחו אותו לישון, קחו אותו לאכול.

זיו דמטר: יש מסעדה מסוימת שהוא אוהב?

זיו דמטר: תביאו לו משם אוכל.

זיו דמטר: זה בתור התחלה.

זיו דמטר: לא משנה מה הוא אומר, לא משנה מה הוא עושה.

זיו דמטר: האלמנט הרביעי שאנחנו נתייחס אליו הוא נושא אובדן השליטה.

זיו דמטר: אותו אדם שנמצא בשבר נפשי מרגיש שהוא איבד שליטה ברגשות ובמחשבות ובמציאות שלו.

זיו דמטר: מה זאת אומרת?

זיו דמטר: בתור התחלה הוא מרגיש שנמחק לו איזה שהוא חלק מהזהות.

זיו דמטר: הרבה מאוד מהאנשים נמחק להם חלק מהזהות, הם מבולבלים, הם לא יודעים מי הם ומה הם.

זיו דמטר: אנחנו נראה אלמנטים של חזרה לילדות.

זיו דמטר: אנחנו תמיד אומרים שבמצב שאנחנו מנווטים בשטח, אם הלכתי לאיבוד אני חוזר לנקודה האחרונה המזוהה.

זיו דמטר: כשאני חוזר לנקודה האחרונה המזוהה בנפש אני חוזר לילדות.

זיו דמטר: אנחנו נראה הרבה פעמים את השיטה החלופית, זאת אומרת אותו אדם, אמרנו, כבר נמצא בתחושה שהוא איבד שליטה, במחשבות, ברגשות, במציאות.

זיו דמטר: מה עושה מי שמאבד שליטה?

זיו דמטר: מה הדבר הראשון שהוא ירצה לעשות?

זיו דמטר: יש למישהו רעיון?

זיו דמטר: מי שמאבד שליטה, מה הוא רוצה לעשות?

זיו דמטר: להחזיר את השליטה.

זיו דמטר: הוא ירצה להחזיר את השליטה ולהראות לעצמו ולסביבה שלו שהכול בסדר.

זיו דמטר: כדי להחזיר את השליטה, להראות לעצמו ולסביבה שהכול בסדר, הוא ייצר שליטה חלופית.

זיו דמטר: אותו נפגע ישלוט בעצם בסביבה שלו, במשפחה שלו, באנשים שקרובים, שליטה שהיא מאוד ילדותית, זאת אומרת ברמה של ילד שאומר: אני לא מוכן לדבר עם אבא, אני מוכן לדבר רק עם אימא.

זיו דמטר: בצורה הזו הוא בעצם ינהל את הקרובים שלו, הוא ייצר איזה שהוא מצב של שליטה.

זיו דמטר: שני הדברים האחרונים שנובעים מאובדן השליטה זה הנושא של מצבי הרוח, של השתנות במצבי הרוח.

זיו דמטר: אדם נורמלי, מצב הרוח שלו כל הזמן משתנה בין שני הקווים האופקיים, השחורים האלה.

זיו דמטר: נגיד אני קם, אני לא כל כך מבסוט, אני קם פה למטה, ככל שאני מתקדם לאורך ציר הזמן שלי אני מתחיל לעלות, מצב הרוח שלי משתפר, אני אוכל את ארוחת הבוקר, אני שותה קפה, באיזה שהוא שלב אני פותח את המכתב שמבשר לי, אולי, שלא זכיתי באיזה שהוא מכרז או שקיבלתי איזה שהוא קנס ממס הכנסה או כל מיני דברים כאלה, מצב הרוח שלי יורד חזרה למטה וחוזר חלילה, אבל יש לי מנגנון של ויסות ששומר על המצב הרגשי בין שני הקווים האלה כל הזמן.

זיו דמטר: אדם שנמצא במצב של שבר נפשי מצב הרוח שלו, כמו שאתם רואים, משתנה בצורה מאוד מאוד מאוד קיצונית לאורך ציר הזמן.

זיו דמטר: הוא משתנה מהר, העליות שלו הם עלויות תלולות.

זיו דמטר: כשהוא נמצא גבוה בהיי אז הוא בהיי של החיים שלו, הכול דופק, הכול מסתדר, הכול עובד לו מעולה, אבל כשהוא נמצא למטה, זה לא שהוא קצת עצוב וכוס קפה וארוחה טובה יעבירו לו את זה, הוא נמצא עמוק עמוק בדאון קטטוני.

זיו דמטר: אבל מה שמבלבל שבזמן שהוא עובר בין שני המצבים האלה הוא עובר בתוך התחום הנורמלי, הוא עובר בתוך הטווח הנורמלי וכשהוא עובר בתוך הטווח הנורמלי המשפחה אומרת: אה, רגע, תראו מה קורה, הוא פתאום חוזר לעצמו, אפשר רגע להוריד את הרגל מהגז וזה מאוד מאוד מאוד מבלבל.

זיו דמטר: והדבר האחרון שמושפע מהנושא של אובדן השליטה, שמתחבר לאובדן השליטה, זה נושא הנתק בין התבונה לפיקוד.

זיו דמטר: כמו שאמר קודם חיליק, אותם אנשים כשהם עושים כל מיני מעשים לא הגיוניים, רצים ערומים ברחוב, עושים דברים כאלה ואחרים, יש להם נתק בין התבונה לפיקוד.

זיו דמטר: התבונה נשמרת מתחת לפני השטח, הבן אדם לא מאבד את התבונה שלו, אבל הפיקוד לא מצליח להשתלט על העניינים.

זיו דמטר: הוא מבין שהוא רץ ערום ברחוב, הוא מבין שהוא עושה פה מעשה שהוא לא אמור לעשות, אבל הוא לא מסוגל לעצור.

זיו דמטר: הוא נמצא באובדן שליטה והוא לא מסוגל לעצור את עצמו.

זיו דמטר: המצב הזה מאוד מאוד מאוד מתסכל אותו.

זיו דמטר: אז עכשיו אני חוזר, אנחנו מדברים בסופו של יום על אנשים שנמצאים ברגישות מאוד גבוהה, אנחנו נמצאים עם אנשים שבוחן המציאות שלהם פגום, זאת אומרת שאני לא יכול לדבר איתם בצורה לוגית, אנחנו מדברים על אנשים שאיבדו שליטה.

זיו דמטר: איך אנחנו ניגשים לזה?

זיו דמטר: מה אנחנו עושים?

זיו דמטר: אז שני הכללים הראשונים שהם כללי הברזל שלנו לניהול התקשורת החדשה הזו הם כאלה, קודם כל כדי לנהל את הנפגע עליי לנהל את עצמי, את מחשבותיי ואת רגשותיי.

זיו דמטר: מה זאת אומרת?

זיו דמטר: כמו שאמרתי מקודם, אם אני מגיע אל אותו אדם שנמצא בשבר נפשי, אל אותו נפגע, כשאני מאוד מאוד מפחד הוא יגיב אליי בצורה אגרסיבית, אם אני אכעס עליו מאוד אני עלול לייצר אצלו חרדות, אני צריך להגיע אליו כשאני שולט במחשבות וברגשות שלי.

זיו דמטר: הוא מגיב אליי, הוא לא כל כך יוזם התנהגות כמו שהוא מגיב להתנהגות שלי שאני מפגין כלפיו.

זיו דמטר: הכלל השני שאנחנו מדברים זה שפת השמש, זאת אומרת מחר תזרח השמש.

זיו דמטר: מה זאת אומרת מחר תזרח השמש?

זיו דמטר: אני יודע שכל מה שאני עושה עכשיו עם הנפגע הוא טוב, הוא בסדר, כל מה שאני אעשה יצליח והנפגע בסופו של דבר יהיה בסדר.

זיו דמטר: לא משנה מה הוא אומר, לא משנה כמה הוא מתנגד, לא משנה כמה הוא צועק וכמה בלגן הוא עושה מחר תזרח השמש, הכול יהיה בסדר, כל מה שאני עושה אני עושה טוב והוא ייצא מזה.

חיליק מגנוס: אני רוצה להדגיש את זה.

חיליק מגנוס: אני צריך לדעת, כמו שאני יודע שהשמש תזרח מחר, כשאני יודע שאתה יודע שהשמש תזרח מחר, אני צריך לדעת שהנפגע בסדר וכל מה שאנחנו עושים הוא מצוין.

חיליק מגנוס: אני צריך להביא את עצמי למצב אוטוסוגסטיה של שקט וביטחון.

חיליק מגנוס: אתה יודע שהשמש תזרח מחר, זו עתידנות, אני לא יודע אפילו אם אנחנו נתקיים עד מחר, אבל אני יודע שהשמש תזרח.

זיו דמטר: זה כמו שאמר יואב מקודם, אני חוזר שוב לנושא של ההכשרות של אנשי הצוות שלנו, אלה כללי הברזל.

זיו דמטר: זאת אומרת מי שלא יכול לעמוד בדברים האלה יהיה לו קשה מאוד לנהל אירועים כאלה ואלה הדברים שאנחנו גם מלמדים את המשפחות.

זיו דמטר: זה גם מה שאנחנו מלמדים אנשים, אם עכשיו נעביר הרצאה לשוטרים או מחלצים או כל אדם אחר שאמורים להגיע לאדם שנמצא במצב שבר נפשי אלה יהיו שני כללי הבסיס.

זיו דמטר: לאחר מכן אנחנו מדברים עם המשפחה על ארבעת סוגי הניהול.

זיו דמטר: אמרנו, אנחנו עוברים מהתנהלות לניהול של המצב.

זיו דמטר: מה זאת אומרת ניהול של המצב?

זיו דמטר: אנחנו מעכשיו מנהלים את הסיטואציה בזמן אמת.

זיו דמטר: אנחנו אומרים למשפחה: לא משנה מה קורה, עובר עכשיו טורנדו מעל הבית שלו, מרים אותו למעלה, אתם אלה שמנהלים את האירוע מולו, לא אף אחד אחר.

זיו דמטר: לא הוא, לא אף אחד אחר.

זיו דמטר: אנחנו עובדים על ניהול המציאות, ניהול המציאות זה יצירת איזה שהיא תוכנית שמחליפה תא המציאות של אותו נפגע.

זיו דמטר: למה אנחנו מדברים על תוכנית?

זיו דמטר: מאיפה זה מגיע?

זיו דמטר: אנחנו אמרנו שאנחנו עובדים עם בן אדם שאיבד שליטה על החיים שלו, בן אדם שאיבד שליטה מאוד מאוד מאוד ישמח שאתה מגיש לו תוכנית.

זיו דמטר: כשאתה מגיש לו את התוכנית, אתה מראה לו שלתוכנית יש סוף טוב.

מיכל וונש: סליחה, חשוב, זו שאלה שחוזרת קודם ואחורה, אנחנו רואים עלייה במספר מחולצי השבר הנפשי לעומת העבר?

חיליק מגנוס: כן.

חיליק מגנוס: יש עלייה משמעותית מאוד בנפגעים.

מיכל וונש: בנפגעים נפשית?

חיליק מגנוס: כן.

מיכל וונש: זאת אומרת בניגוד לעבר, שאם היית אומר לי מתוך - - -

חיליק מגנוס: אני לא מנהל מחקרים וסטטיסטיקות, אז אני לא יודע להגיד לעצמי האם עלייה מתוך מודעות, מהפניות, אבל אני רואה עלייה משמעותית מאוד.

חיליק מגנוס: למשל ראיתי עלייה חד משמעית שזה עקב אחרי הקפיצה של הקנאביס הרפואי.

חיליק מגנוס: עלייה משמעותית.

חיליק מגנוס: אני לא יודע אם זה נכון, אבל יש התאמה בין התפוצה של הקנאביס הרפואי לבין כמות הפונים.

חיליק מגנוס: האם זה קשור?

חיליק מגנוס: אני לא יכול להגיד לך.

מיכל וונש: אבל אצלכם, הפינויים או סוג המצבים שאתם נקראים אליהם, יש עלייה בחילופים הנפשיים לעומת הפיזית?

זיו דמטר: כן, חד משמעית.

זיו דמטר: אני קצת יותר על המספרים.

זיו דמטר: אגב, אנחנו גם אוספים כרגע את המידע כדי באמת להפוך את זה למחקר שבאמת אפשר לראות את המספרים.

מיכל וונש: חשוב מאוד.

מיכל וונש: אני אשמח לראות.

זיו דמטר: זה תהליך, זה ייקח לנו עוד זמן עד שנוכל להראות מחקרים ודאיים שמראים את זה.

זיו דמטר: אבל מהתבוננות על אלפי אירועים וכל הסיכומים שאנחנו עושים - - -

מיכל וונש: גם לאורך שנים יש לכם איזה שהם – 20 שנה.

זיו דמטר: לאורך השנים יש כמה מגמות מאוד בולטות.

זיו דמטר: קודם כל יש עלייה בהכרה, במודעות.

זיו דמטר: אם פעם כל משפחה שהייתה פונה אלינו הייתה מסתירה 90% מהמידע, אז היום רק 20%, כלומר המשפחות מאוד מתביישות במקרים האלה, אז אני לא יכול להראות את זה מחקרית, אבל - - -

מיכל וונש: אם בעבר אתה אומר, אני לא יודע אם מי שפיניתי בעבר זה היה המצב, אבל מרגע שחיליק הגיע לשם הוא ידע.

זיו דמטר: נכון.

זיו דמטר: מה שאני בא להגיד, סביר להניח שבעבר היו הרבה פניות שאנשים לא פנו אלינו מלכתחילה כי מאוד התביישו בפגיעה עצמה.

חיליק מגנוס: הסתרה.

חיליק מגנוס: אני אגיד לך מה קורה, כשזה שבר ברגל הציבור יודע מה לעשות, צריך להביא רנטגן, צריך לשים את העצמות בגבס שלושה חודשים.

מיכל וונש: וזה לגיטימי לקרוא לחיליק ולחילוץ.

חיליק מגנוס: כשמדובר בשבר נפשי הציבור עטוף בבורות נוראית, בדעות קדומות.

מיכל וונש: ובסטיגמה יהיה לי מאוד מעניין אם יש לך מספרים.

חיליק מגנוס: את שלושת הדברים האלה אפשר לשנות.

מיכל וונש: ברור.

מיכל וונש: לגמרי.

מיכל וונש: זה עוזר.

מיכל וונש: הרבה פעמים לראות את המספרים עוזר לעשות מה שחיליק יודע לעשות שזה לשנות את הדעות הקדומות.

מיכל וונש: אם יש לכם כבר ליווי מספרי עם זה, מעניין לראות.

זיו דמטר: יש לנו חלק מהדברים, זאת מגמה אחת שאני מזהה.

זיו דמטר: מגמה שנייה, שגם דיברתי עליה מקודם, זה סוג הנפגעים, משני היבטים.

זיו דמטר: על הסמים דיברתי שאנחנו רואים שינוי בתשאולים שאנחנו מתשאלים, היום המיעוט זה הסמים שאנחנו מכנים סמים קשים, הרוב המוחלט זה קנאביס רפואי.

זיו דמטר: עוד מגמה מאוד בולטת שאנחנו רואים לאורך הרבה שנים, זה לא משהו רק מהשנים האחרונות, שאם פעם נפגעים היו רק או בעיקר הצעירים בני 20, 25 עד 30, היום יש כבר מגוון הרבה יותר רחב של נפגעים, גם בני 50 ו-60.

מיכל וונש: זה משליך גם על נושא ההתמכרויות באופן כללי, זה לאורך זמן.

זיו דמטר: נכון.

זיו דמטר: וגם, זה משהו יחסית קטן בנפחים שלו, אבל כן נתקלתי הרבה פעמים בגופים פסיכיאטריים כאלה ואחרים שטוענים שלא יכול שיש התפרצות ראשונה מעל גיל 40, זה לא קורה.

זיו דמטר: עם קנאביס רפואי אנחנו רואים באופן חד משמעי שגם אנשים מבוגרים שמתחילים לצרוך בגיל מאוחר באופן מסיבי קנאביס רפואי, אנחנו רואים התפרצויות נפשיות ראשונות מעל גיל 40.

יואב מגנוס: ואגב, עכשיו בתקופה של הקורונה, זה סוג האירועים שאנחנו רואים הכי הרבה.

מיכל וונש: זה גם הריכוזיות של ה-THC, הריכוזיות עלתה כל כך משמעותית.

חיליק מגנוס: ניתן לו לסיים ונקיים דיון.

זיו דמטר: הרבה פעמים בתקופות שהיו המבצעים הצבאיים הגדולים היו תמיד את הגלים שאחרי זה.

זיו דמטר: עכשיו בקורונה אנחנו רואים אירועים מסוג מאוד ספציפי של הרבה חבר'ה בגילאים שהם יותר מבוגרים, שאיבדו את מקום העבודה, ואנשים נשואים עם משפחות ועם ילדים, הם איבדו את מקום העבודה, ישבו בבית והתחילו לצרוך קנאביס, בום, התקף והתקפים חריפים.

זיו דמטר: זה משהו שאנחנו רואים בצורה מאוד מאוד ברורה בשנה האחרונה.

זיו דמטר: אז כמו שאמרנו, אנחנו מלמדים את המשפחה לקחת שליטה על האירוע דרך שני כללי הברזל שנתנו מקודם ודרך ארבעה סוגי הניהול, ניהול הסיטואציה, ניהול המציאות, ניהול הגבולות.

זיו דמטר: כי אמרנו שיש פה סוג של רגרסיה לילדות, יש נושא של משחקים של גבולות, של איפה אני שם גבול, איפה אני לא שם גבול, וניהול ההתנגדויות.

זיו דמטר: אנחנו יודעים שהבן אדם מאוד מאוד רגיש, הוא מאוד מאוד מתנגד, אנחנו יודעים שזה שם, אנחנו יודעים שזה קיים, אנחנו מנהלים את זה, הכול נמצא בשליטה שלנו, וכמו שאמר חיליק, כל מה שאנחנו עושים מצליח.

זיו דמטר: מבחינת מטרות ויעדים.

זיו דמטר: אז כמו שאמרנו, מטרת העל שלנו זה להחזיר את בן המשפחה המתמודד לתפקוד תקין ויצרני, שהוא יחזור למעגל החיים, למסלול החיים.

זיו דמטר: הדרך אל המטרה הזו, שהיא מטרה גדולה ומטרה יחסית רחוקה, אנחנו קובעים יעדים, יעדים לטווח קצר ויעדים לטווח ארוך.

זיו דמטר: היעדים לטווח הקצר זה תרגול של שפת התוכנית ושל שפת התקשורת הרגשית שאנחנו מלמדים אותם.

זיו דמטר: לצורך העניין, דוגמה מאוד פשוטה שאני אתן לכם, לייצר מפגש קבוע בארוחת הערב.

זיו דמטר: כבר אמרנו הרבה פעמים, אותו אדם, אותו נפגע, מנהל את כל הסביבה שלו, הסביבה לא מסוגלת להתמודד איתו, אנחנו אומרים: תראו, בתור התחלה כדי להגיע למצב שאתם בונים את המסוגלות אתם מתרגלים את שפת התוכנית ואתם מייצרים מפגש קבוע בארוחת הערב.

זיו דמטר: לאחר מכן היעד לטווח ארוך הוא כניסה לטיפול ושהייה בטיפול כוללני לאורך זמן.

זיו דמטר: טיפול כוללני זה יכול להיות בית חולים, זה יכול להיות בית מאזן, זה יכול להיות כפר איזון.

זיו דמטר: חשוב להבין, גם כשהבן אדם נמצא כבר בתוך הטיפול המשפחה צריכה להחזיק אותו שם.

זיו דמטר: בהרבה מקרים ומקומות הבן אדם יכול להגיד: טוב, חבר'ה, שלום, נמאס לי, מיציתי, אני לא רוצה יותר, יגידו לו: טוב, סע.

זיו דמטר: במיוחד עכשיו בתקופה של הקורונה הצפיפות היא צפיפות מאוד מאוד גדולה במקומות האלה - - -

מיכל וונש: סליחה שאני מפריעה.

מיכל וונש: ילד בגיר, אין אפשרות לשמור אותו שם.

מיכל וונש: הוא צריך להחליט שהוא רוצה להישאר.

זיו דמטר: פה השפה הזאת, ברגע שהמשפחה מדברת בשפה הזאת, זה מראה שהמשפחה יודעת לנהל את המציאות מסביב לנפגע היא יכולה לשמור אותו במקומות האלה, היא יכולה להמשיך ולשמור אותו בכל המקומות האלה ולמעשה לצמצם בצורה מאוד משמעותית את בעיית הדלת המסתובבת שאנחנו רואים הרבה מאוד פעמים במקומות האלה.

זיו דמטר: מהרגע שהוא לא מסוכן לעצמו, גם אם הוא יהיה הכי לא מאוזן, הבן אדם מדבר שטויות ומתנהג בצורה פסיכוטית לחלוטין, עושה את כל המופעים שאנחנו רואים, אם הוא לא רוצה אי אפשר להחזיר אותו.

זיו דמטר: והמשפחה מסוגלת, המשפחה מסוגלת לגרום לדבר הזה לקרות, מסוגלת לגרום לאותו בן משפחה להישאר שם בהנחה שהיא מדברת כמו שאנחנו מלמדים אותה לדבר והיא מתקשרת איתו כמו שאנחנו מלמדים אותה לתקשר.

מיכל וונש: לנושא הזה היה לנו דיון השבוע שגם מאפשר את הכלים הדרושים שמגבים את המשפחה, לסייע למשפחה להשאיר ילד בגיר במסגרת שהוא זקוק לה, גם אם הוא לא רוצה להישאר שם.

מיכל וונש: יש לנו סיפורים מאוד קשים של משפחות, שאי אפשר לקבוע, הוא לא מוכן, הוא בגיר.

זיו דמטר: ואין מה לעשות.

מיכל וונש: עוד פעם, בכלים הפרלמנטריים שלנו זה כלי לתת מבחינת תיקון חקיקתי.

מיכל וונש: ברגע שבן אדם מוגדר כמכור אם אפשר לתת אפוטרופסות על אותו אדם כדי שיוכלו לחייב אותו להישאר במסגרת.

זיו דמטר: ברור, אבל אנחנו מסתכלים מהצד השני ואנחנו אומרים למשפחה: כשאתם באים ומדברים איתו בשפת התוכנית ואתם מציגים לו את התוכנית, תוכנית זה כמו מנהרה כזאת שהיא מובילה בכיוון אחד והיא מובילה לאור הזה שנמצא בקצה.

זיו דמטר: האור הזה בקצה זה כמה טוב הולך להיות אחרי שנסיים את כל הסיפור הזה.

זיו דמטר: כשאנחנו מלמדים את המשפחה לדבר בשפה הזאת, בשפת התוכנית, אנחנו עושים דבר פשוט, אנחנו אומרים להם: אתם מתחילים את הבנייה של התוכנית מכאן, מה שקורה כאן ועכשיו.

זיו דמטר: זאת אומרת אם אני לוקח את זה רגע לעולם שלנו, כשאנחנו נמצאים בחו"ל, אז עכשיו אנחנו יושבים על שפת הים, מחר בבוקר, אני הולך לזמן הקרוב, מחר בבוקר אנחנו ניכנס למונית, אנחנו ניסע במונית לשדה התעופה, אנחנו נעלה על טיסה חזרה לישראל.

זיו דמטר: אנחנו מדברים על התוכניות לעתיד הרחוק, בישראל אתה תפגוש את הרופא ואתה תעשה את מה שאומר הרופא.

זיו דמטר: אני לא עושה מזה אישיו, אני אומר לו: אתה תפגוש את הרופא ואתה תעשה מה שאומר הרופא.

זיו דמטר: אחרי שאתה תפגוש את הרופא ותעשה מה שהוא אומר אתה תראה שיהיה טוב, אתה תוכל לחזור לעבודה שלך, תוכל לחזור לדירה שלך, אתה אולי תוכל לחזור לחברה שלך.

זיו דמטר: אתה תראה שהכול יהיה טוב.

זיו דמטר: זאת אומרת אנחנו עוזרים למשפחה לבנות את המציאות תוך כדי הסתכלות לאופק, הסתכלות לכמה טוב הולך להיות בסוף ואנחנו אומרים לה: תראו, תהפכו את הבעיה הזאת לנון אישיו, אל תדושו בה, אל תתעסקו בה.

זיו דמטר: זה אותו דבר נכון מאוד שבעתיים אפילו כשהבן אדם באשפוז.

זיו דמטר: אנחנו יודעים שאחרי שבוע, בין שבוע לשבועיים באשפוז יש משבר, זה לא משנה אם זה בית חולים או בית מאזן.

זיו דמטר: ברגע שיש את האמירות בצורה הזאת ואת קביעת העובדה המוגמרת הזאת, זאת אומרת ההסתכלות אל הסוף, אל האופק שבקצה המנהרה, אותו בן אדם יישאר ויוכל להשלים את התהליך הטיפולי והשיקומי שלו.

מיכל וונש: תודה רבה.

יוסף טייב: אני חושב שהסברת היטב.

מיכל וונש: אני רציתי להגיד שהלוואי שכל הורה יעבור - - -

יוסף טייב: זהו, ברמת הביצוע איך זה עובד?

יוסף טייב: אחוזי הצלחה?

יוסף טייב: נתתם את הפלטפורמה, השאלה כמה ההורה והמשפחה מצליחים להנגיש את זה ולפעול על פי הדבר הזה.

חיליק מגנוס: זה אינדיבידואלי, כל משפחה מקבלת את זה אחרת וברמה אחרת.

חיליק מגנוס: אנחנו מנסים לעשות את זה ולהתאים את זה למשפחה.

חיליק מגנוס: כשאני יושב עם משפחה, אני מנסה לקרוא את המשפחה כדי להבין באיזה מקומות הם נמצאים ואיך הם נמצאים.

חיליק מגנוס: אני מסתכל איך האבא יושב ואיך הוא מביט אל האימא, אם הוא יושב אליה ככה או ככה או ככה.

חיליק מגנוס: אני קורא את המצב ואני מנסה להתאים את זה למשפחה, לצרכים של המשפחה, לסיפור של המשפחה, להתייחסויות ההדדיות.

חיליק מגנוס: זאת מלאכה לא פשוטה, זה סוג של מלאכת אמנות, צריך להיות רגיש מספיק כדי לקרוא את אלה שמדברים איתך ולהתאים להם את העניין ולתת להם כלים ביד כדי שהם יוכלו לנהל תוכנית.

חיליק מגנוס: אני רוצה להגיד לך משהו, אתה יהודי מאמין, נכון?

יוסף טייב: משתדל.

חיליק מגנוס: משתדל זה בסדר.

מיכל וונש: זו השתדלות כל יום.

חיליק מגנוס: יום אחד ישבתי עם הרבי מילובביץ' עליו השלום ודיברנו על העניין הזה, אז הייתי ביחסים מאוד טובים עם חב"ד ואז הסתבר דבר כזה, שהתוכנית הזאת שנקראת יהדות היא בעצם תוכנית להתנהלותו של הפרט מבחינה נפשית, המשפחה מבחינה נפשית והקהילה מבחינה נפשית.

חיליק מגנוס: זאת אומרת יש תוכנית, יש כאלה שבתוכנית, יש סדר יום שאתה מבצע, אם אתה נוטל, אתה טובל, אתה מניח תפילין.

מיכל וונש: אתה מתחיל את היום עם מודה אני.

חיליק מגנוס: יש סדר ויש תוכנית ואתה יודע מה הולך לקרות לפי התוכנית.

חיליק מגנוס: זאת מסגרת טיפולית, מסגרת לחיזוק נפשי.

חיליק מגנוס: המסגרת השיקומית מאוד דומה.

חיליק מגנוס: מי שעבר את העניין הזה מבין את נפש האדם יוצא מן הכלל.

חיליק מגנוס: אנחנו מנסים גם להבין בנפש האדם, מעט, בצניעות, אבל לתת את הכלים ביד לאותה משפחה נפגעת כדי שבן המשפחה הפגוע לא יהפוך למקרה טרור במשפחה ושהם יוכלו לצאת מזה לדרך חדשה ולהגיע לאור בקצה המנהרה.

חיליק מגנוס: אנחנו עושים את זה ואנחנו עושים את זה בהצלחה גדולה.

יואב מגנוס: אני ארחיב טיפה על זה בהתאם לשאלה שלך.

יואב מגנוס: חלק גדול ממה שאנחנו עושים, בזכות מה שאמרתי קודם, אנשי הצוות שאנחנו בוחרים והמדריכים, הם אנשים עם הרבה מאוד כריזמה.

יואב מגנוס: חלק מהותי ממה שאנחנו עושים כדי לבנות את המעטפת ההכרחית הזאת של המשפחה זה קודם כל ללכד את המשפחה.

יואב מגנוס: לא פעם וברוב המקרים אנחנו רואים שכשיש נפגע נפש אז יש איזה שהוא שבר בתוך המשפחה.

יואב מגנוס: המשפחה די מפורקת ומפוזרת ואנחנו אוספים אותם, מיישרים קו בדעות שלהם ומביאים אותם ליכולת הבסיסית לשתף פעולה אחד עם השני כדי אחרי זה באמצעות הכלים האלה להוביל את הנפגע מרצונו ובמודעות.

חיליק מגנוס: אנחנו מלמדים אותם, למשל, שמאבק זה כמו מלחמה ובמלחמה אתה יודע מי מנצח, מי שמחליט החלטה נחושה, עושה עבודת צוות ורעות עמוקה ומחליט, נשאר שם.

חיליק מגנוס: אף גנרל לא מנצח שום מלחמה.

חיליק מגנוס: במלחמה מנצחים בסדרה בלתי פוסקת של קרבות לא מוצלחים, אבל אין קרב שמכריע מלחמה.

חיליק מגנוס: זה מיתוסים, אבל במציאות כשצריך להתמודד עם מלחמה כזאת צריך את כל הצוות, את כל המשפחה, בהידוק, ברעות.

חיליק מגנוס: אנחנו פועלים גם לפי פטנט, פטנט זה מעגל חשמלי.

יואב מגנוס: אפרופו משפחה, אנחנו בדיון, נפתח מעגל.

חיליק מגנוס: משפחה זה מעגל חשמלי סגור.

חיליק מגנוס: כשמשפחה היא כמו מעגל חשמלי סגור, מה אנחנו עושים?

חיליק מגנוס: יש לנו מעגל שבראשו יש פלונטר, אנחנו רוצים לטפל בפלונטר, אז הפלונטר לא עובד בהיגיון, לא עובד על בסיס המציאות שלנו ולא עובד עם הרגישות שלנו ולא עובד עם השפיות שלנו.

חיליק מגנוס: אז אין לנו איך לדבר איתו, אבל למטה יש משפחה עם אינטרס משותף, עם יכולת אמיתית, שם אנחנו יכולים להשפיע.

מיכל וונש: בסוף חבר הכנסת טייב יגיד שכל המדינה תחזור בתשובה והכול יהיה בסדר.

חיליק מגנוס: אנחנו משפיעים בכך שהמעגל - - - המעגל חשוב, את זה אתה מבין.

חיליק מגנוס: גם משפחה במעגל - - -

מיכל וונש: זה נכון.

מיכל וונש: אני רוצה, כדי למקד אותנו בזמן שנותר לנו, יש לנו כלים פרלמנטריים, כלים מסוימים.

מיכל וונש: אתם עושים עבודה מדהימה ומה שברור זה שיש פה רצף של פעולות שדרושים, כשאתם נכנסים לפעולה ברגע החירום, בשבר הכי גדול, צריך להוציא את הבן אדם, שם אתם.

מיכל וונש: מה שאתם יודעים להגיש לנו, ואנחנו לא תמיד יודעים, גם כמחוקקים וגם כמי שמפקחים על הרשויות המבצעות במגזרים השונים, זה מה הם האתגרים, החסמים העיקריים שאתם מזהים, בין אם חקיקתיים.

מיכל וונש: למשל אני נהייתי מודעת לנושא הזה של האפוטרופסות ממש לאחרונה על ידי משפחה שבסופו של דבר הבן שלה נפטר וזאת משימתה, מבחינתם, שנותרה להם - - -

יואב מגנוס: שיראל?

מיכל וונש: לא שיראל חבורה, לא, בחור שהיה והוציא את עצמו כל פעם מהמסגרות והם לא יכלו להכריח אותו להישאר שם, יצא נכנס, יצא נכנס, יצא נכנס ומת ממנת יתר.

מיכל וונש: בסופו של דבר הדברים שאתם יודעים להנגיש לנו זה גם העבודה של הוועדה באמת לפקח על הגורמים השונים וגם הנושאים החקיקתיים שצריך להביא אותם לפתרון כשהם כל כך ברורים ברגע שאתה מודע להם.

מיכל וונש: זה נורא חשוב להנגיש לנו אותם.

מיכל וונש: זה יכול להיות גם העניין הביטוחי, כל מי שיוצא מהארץ חייב לבטח את עצמו לפחות ל-48 השעות הראשונות ברגע של משבר המדינה לא יכולה לבוא לכל מטייל לכל מקום.

מיכל וונש: למשל, במקומות מסוימים שהם מועדים לפורענות.

מיכל וונש: סתם זו דוגמה, אבל אלה מסוג הדברים שאתם יודעים כמי שעוסקים במה שאתם עוסקים כבר כל כך הרבה שנים עם כל כך הרבה ניסיון.

מיכל וונש: וגם זה שיש לכם את איסוף הנתונים הזה, שאתם מתחילים לאגום אותם, באמת להנגיש לנו.

מיכל וונש: זה לא חייב להיות במעמד הזה, כמו שאמרתי, אבל מאוד חשוב בעיניי בכלל השיח הזה עם הוועדה, לא משנה מי יעמוד בראשה, כדי להבהיר לחברי הכנסת מה אנחנו צריכים לדעת כדי שנדע גם להסיר את המחסומים החוקיים, החקיקתיים, וגם כמובן בפיקוח על הגורמים השונים.

מיכל וונש: אז אם יש משהו בהמשך למצגות ולשיח אז כבר להעלות, ואם לא, אז בהמשך.

יואב מגנוס: אז אנחנו כמובן, כמו שאת אומרת, במלוא הרצינות נסכם לכם את זה בצורה מסודרת.

יואב מגנוס: נגעת בנקודות העיקריות, ביטוחים לפגיעות נפשיות בחו"ל אין, בארץ, כמו שכבר דיברנו על זה בוועדה עם העמותות, קופות החולים, אז זה מוחרג לחלוטין כל הסיוע בארץ.

יואב מגנוס: צוותי התערבות בארץ, זו הנקודה הכי קריטית והכי בוערת לכולם וגם ההשלכות שלה הן הכי קטסטרופליות נקודתית.

מיכל וונש: אתה אומר במסיבות טבע אתה רוצה את ההתערבות.

יואב מגנוס: אגב, במסיבות הטבע דווקא יחסית המצב יחסית בסדר כי כמעט בכל מסיבת טבע יש איזה שהוא ארגון - - -

מיכל וונש: שהם ברישיון.

יואב מגנוס: אלה שברישיון.

יואב מגנוס: כמובן גם בזה חיליק נגע, צריך להקל את היכולת לקבל רישיונות וכן הלאה כדי שיוכלו בצורה רשמית לעשות מסיבות טבע ואז גם יוכלו לעשות את זה עם כל הפיקוח וכן הלאה.

מיכל וונש: אז למה אתה התכוונת?

יואב מגנוס: התכוונתי שכמעט בכל מסיבת טבע שיש לה רישיון אז יש איזה שהוא מוקד, כמו למשל חוף מבטחים, ברגע שמישהו מזהה נפגע יש מקום בטוח שאפשר ללכת, חבר'ה טובים שיודעים להגיש את העזרה הראשונה.

יואב מגנוס: הבעיה היותר רחבה ויותר קריטית היא אנשים מחוץ למסיבות טבע.

יואב מגנוס: אימא שמתמודדת עם הבן שלה שעכשיו בהיסטריה, היא לא מכירה את הסיטואציה, היא לא יודעת איך להנגיש לו עזרה, כל מה שהיא עושה רק מחמיר את המצב.

מיכל וונש: זה שיראל חבורה.

יואב מגנוס: כן, זה שיראל חבורה ועוד הרבה רבים ואחרים.

יואב מגנוס: במקרה המאוד קיצון גם בסופו של דבר יורים בהם, אבל זה רק נקודות קיצון, בהרבה מאוד מקרים הם פשוט מגיעים לאשפוז בכפייה, המשפחות נאלצות להמציא המון שקרים שהבן אדם היה אלים או כל מיני דברים כאלה, גם כשלא היה.

יואב מגנוס: בחלק גדול מהמקרים במקום להגיע לאשפוז בכפייה, בגלל שהם ממציאים שקרים וכן הלאה, אז נפתח נגדו תיק פלילי ושופט אותו שופט כשהבן אדם חולה נפש.

יואב מגנוס: זה לא שהוא עבריין, הוא צריך טיפול נפשי והוא מגיע בסוף להישפט בפני שופט והוא לא מבין בכלל את הסיטואציה והוא נשפט על זה.

יואב מגנוס: צוותי התערבות, להצליח להנגיש את העזרה המיידית הזאת בזמן אמת זה משהו שלוקה בחסר.

יואב מגנוס: שוב, אנחנו עושים את זה בקפסיטי שאנחנו יכולים, אנחנו מגייסים עוד אנשים כדי לעשות את זה ולוקחים את העסק הזה מאוד מאוד ברצינות.

יואב מגנוס: זה לא מסובסד, זה משהו שצריך להיות מסובסד, זו אחריות מדינתית להתמודד עם הסיפור הזה.

יואב מגנוס: היום להשאיר את זה בידיים של המשטרה זה לא אחראי בשורה התחתונה.

מיכל וונש: גם לא הוגן.

יואב מגנוס: לאנשים יש יכולות, הם מדהימים, השוטרים שלנו, הם עושים עבודת קודש, אבל הם צריכים את הכלים.

יואב מגנוס: גם פה חד משמעית צריך לוודא שעוברים את ההכשרות, שמשטרה, שמד"א, שבתי חולים פסיכיאטריים, שכולם עוברים את ההכשרות הבסיסיות שמשנות את התפיסה המיושנת של איך מתמודדים עם נפגעי נפש ברגעי המשבר האקוטיים, שזה או לקשור אותם או לקחת אותם בכוח ודברים כאלה, לבין שיטה שאנחנו הלכה למעשה מיישמים כבר קרוב ל-30 שנה שמצליחה להביא לתוצאות חיוביות בהרבה פחות משאבים ולשיתוף פעולה.

מיכל וונש: עוד שאלה, לגבי החילוצים מחוץ לארץ, אם אתם נתקלים באתגרים שחשוב שאנחנו נהיה מודעים אליהם.

מיכל וונש: בתקופה הזאת יש אולי פחות, זה דווקא אולי זמן לחשוב על זה, האם יש דברים שחשוב שכמחוקקים נהיה מודעים אליהם מבחינת החילוצים מחוץ לארץ.

חיליק מגנוס: אני חושב דבר כזה, חשבתי הרבה על מה אפשר לעשות, אני חושב שהתוכנית שלנו להתפרסות לממדים ארציים, של גופי חירום בהיקף ארצי, להנגיש את התוכנית, שיהיה איזה שהוא גוף שפשוט ייתן לנו ביד את האפשרות לבצע את זה.

חיליק מגנוס: לנו אין את המשאבים לזה.

חיליק מגנוס: צריך לתקצב את זה, את ההתפרסות הארצית של היכולת שלנו לתת שירותי חירום.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לחכות שהממלכה תתקצב את זה, שיהיה תקציב לעניין הזה.

מיכל וונש: אתה אומר לצרכים בחו"ל?

חיליק מגנוס: לא, לא בחו"ל, אני מדבר דווקא בארץ.

חיליק מגנוס: ההתערבות, מערך החירום שאנחנו מציעים בארץ, להביא אותו להיקף ארצי, אנחנו רוצים להגיש תוכנית ובדמיוני ככה אני מצפה שהממלכה, המדינה, תמצא איך לתת לנו את התקציב.

מיכל וונש: טוב, זה כבר באמת כל הרצף הזה שאנחנו מדברים עליו.

חיליק מגנוס: איך לתקצב את זה, כי אנחנו לבד לא נצליח להרים את זה, או להרים את זה רק מעבודות שנבצע, זה בלתי אפשרי.

חיליק מגנוס: צריך להביא את קופות החולים לקבל אחריות על זה, לא ייתכן שזה יהיה מוחרג.

חיליק מגנוס: ואם זה יהיה במימון של ביטוח של קופת חולים זה גם בסיס לביצוע, אבל להרחבת והקמת השירות צריך איזה שהוא תקציב.

מיכל וונש: זה בטוח.

יואב מגנוס: אלה שלוש הנקודות הקריטיות בעיניי בשיקום הנפשי שלוקות בחסר, אלה הפערים שאנחנו עושים את רוב העבודה שלנו היום פה בארץ.

יואב מגנוס: חו"ל זה סיפור אחר, שם יש כל מיני דברים שאפשר לגעת בהם, אם תרצי, שוב, נשלח לכם מסודר בשמחה, נתכתב ונמשיך לדון בכל הדברים האלה.

יואב מגנוס: בארץ מבחינת הטיפול בנפגעי נפש, אלה שלושת הדברים החסרים ביותר.

יואב מגנוס: על זה גם כמובן הדרכה, לא לארגונים, הדרכה בבתי ספר, הדרכה בצבא.

מיכל וונש: זה כל המנעד.

מיכל וונש: באמת העובדה שאנחנו צריכים להנגיש את המידע הזה, זה אומר הדרכות וחינוך ואיתור וטיפול מגננות ועד עובדות סוציאליות ועד מורים.

חיליק מגנוס: נכון.

חיליק מגנוס: יש גופים בארץ שאת מכירה שצריך להביא לשיתוף פעולה עם ההורים, עם כל הגופים האלה, כל העמותות האלה, צריך להביא את כולם לשיתוף פעולה ביחד, האינטרסים זהים.

מיכל וונש: לזה צריך גורם מתכלל אחד ברשות, ברשות, שיודעת לתכלל.

חיליק מגנוס: אבל אין מי שיעשה את זה.

מיכל וונש: בסדר גמור.

מיכל וונש: יוסי, יש לך עוד משהו?

יוסף טייב: לא, נחשפנו פה לאוצר של מידע, באמת חבל שאנחנו – בעצם מה שחסר להם זה את הכלים כדי להעצים את זה ולגדול ולשתף פעולה עם גורמים שנמצאים בשטח וזה העבודה שלנו לראות איך אנחנו בסופו של דבר מקימים את הרשות הזאת שהיא – בסופו של דבר אנחנו חוזרים לאותה נקודה, צריכה להיות רשות מתכללת.

מיכל וונש: כל פעם, זה הסיכום של כל דיון שני.

יוסף טייב: כן, ואנחנו לא שם, לצערי.

חיליק מגנוס: יוסי צריך לחשוב איך מוצאים תקציב כדי שאנחנו נוכל לבצע בעזרת הידע והעקרונות שלנו, לבצע שינוי.

מיכל וונש: עוד מישהו שלא הספיק לומר?

מיכל וונש: חיליק, תודה.

חיליק מגנוס: תודה לכם.

חיליק מגנוס: אני רוצה להגיד, לסכם.

חיליק מגנוס: אני טיפוס שלא כל כך מתרגש, אבל הפעם התרגשתי, גם כשהסברתי לכם ודיברתי אחרי זה ישבתי ולקח לי זמן להנחית את הדופק, זה גרם לי התרגשות אמיתית, זה שבאתם והתעניינתם בנושא הזה.

חיליק מגנוס: אני בעניין 30 שנה, אף אחד לא בא.

חיליק מגנוס: זה לא עניין עד היום אף אחד, צריך להבין את העניין.

חיליק מגנוס: זה עניין את המשפחה ואת הנפגעים, זה עניין את הנוער הצעיר כשאני מדבר איתו והם אוהבים את מה שאני אומר כי אני מדבר לעניין, אבל אף אחד לא בא, זה לא הגיע לכדי כך שהממלכה התעניינה.

חיליק מגנוס: זה מאוד ריגש, אני מאוד שמח ואני מבקש, חבר'ה, תמצאו תקציב שאת הידע שצברנו ואת היכולות שצברנו נוכל להרחיב להיקף ארצי.

מיכל וונש: חיליק, אני רוצה להגיד תודה רבה.

יואב מגנוס: אם אפשר להגיד דבר אחד לפני שאת מסכמת.

מיכל וונש: כן.

יואב מגנוס: אנחנו אנשים פרקטיים פה בחברה, זאת הגישה שלנו, ישר למשימה ולבצע ולהביא תוצאות.

יואב מגנוס: כמובן שהמשימה הגדולה שלכם, דיברנו עליה, לארגן גוף שיתכלל את כל זה ויביא תקציבים כדי לעשות את כל מה שדיברנו, זו המטרה הגדולה.

יואב מגנוס: אני מאמין שבמעט מאוד משאבים אפשר להציע לפחות את ההדרכה לארגונים כבר מחר.

יואב מגנוס: אנחנו מוכנים על חשבוננו את יחידות הקצה של המשטרה שנמצאות בשטח ופוגשות את האנשים במצבי משבר, להתחיל סדרה של הרצאות ולתת להם את הכלים להתמודד עם זה.

מיכל וונש: אז אני אגיד גם לעניין הזה, אני כבר ביקשתי משיר לדבר עם השר אמיר אוחנה בנושא הזה, אני אוציא המלצה מטעם הוועדה, גם להיפגש איתו וגם להסביר ואולי גם לבקש שהוא ייפגש כדי שהוא יבין את החיוניות וגם הקלות שאפשר לעשות את זה וההכרח להשתמש בזה.

מיכל וונש: זה כל כך פשוט.

מיכל וונש: אז אני מקווה שאני אוכל לדווח לכם גם שפגשתי איתו וגם או שנקבע איתו פגישה, או שכבר נוכל לקדם את זה.

מיכל וונש: בנושא שרציתי לומר לך, חיליק, מה שלא ברור מאליו, אנחנו כבר יושבים פה אחרי שאתה כחלוץ עשית, בנית, צפית, ראית, הפנמת, יישמת, הצלת, אין לי עוד, עוד מעט יהיה כבר ליל הסדר אם אני אמשיך, אבל זה כל כך לא מובן מאליו.

מיכל וונש: ואני רוצה להגיד משהו באופן כללי, כמי שגם מאוד מכירה את המגזר השלישי, נקרא לו החברה האזרחית, בסוף הסוד של מדינת ישראל זה זה, זה שמזהים ואקום ואומרים: טוב, אני מפשיל שרוולים.

מיכל וונש: אני אומרת את זה לאנשים כל הזמן, גם מחו"ל, כשאומרים אבל פילנתרופיה והפילנתרופיה תומכת, בסוף הסוד שלנו זה אנשים כמוך, שמפשילים שרוולים ואומרים: פה יש ואקום ואני נכנס לוואקום הזה ואני מוצא את הכלים לטפל בו.

מיכל וונש: האחריות שלנו היא לזהות שיש פה ואקום שלפחות חלק ממנו הוא באחריות הממלכה, באחריות המדינה, ולא רק לא להפריע, אלא גם לסייע במקום שבו האחריות היא שלנו, בין אם זה בדרכי חקיקה ובין אם זה בדרכי תקצוב ושיתוף פעולה ותכנון.

מיכל וונש: אז אנחנו מודים לך באמת, אתה חלוץ, אתה הארת את הדרך, הרבה מאוד דרכים, למדינת ישראל למקום שבו אנחנו היום יותר מאי פעם צריכים את זה והאחריות שלנו היא לקחת את זה ולהנגיש את זה הלאה כדי שזה לא יתפספס.

חיליק מגנוס: תודה רבה.

חיליק מגנוס: אבא שלי תמיד אמר לי, תשמע, אם כל אחד יביא אבן ויניח אנחנו נבנה את חומות דוד.

חיליק מגנוס: לא צריך לדבר, צריך לעשות.

חיליק מגנוס: ואז איפה הבעיה?

חיליק מגנוס: הבעיה שאנשים יודעים מה צריך, אבל הם לא עושים.

מיכל וונש: זה חלק מהבעיה.

חיליק מגנוס: צריך לעשות.

מיכל וונש: חלק מהבעיה, אני אגיד את זה, זה שינוי פרדיגמטי של מדינת ישראל של בניית תוכניות ארוכות טווח.

מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו מדינה בת 72, מדינה מדהימה, נס, אבל צריך לשנות תפיסה מכיבוי שריפות לבניית תוכניות ארוכות טווח, מתכללות, הוליסטיות, להיות מדינה מתוקנת.

מיכל וונש: זה עניין של ריבונות תודעתית, לא גיאוגרפית.

מיכל וונש: אנחנו מדינה ריבונית ועכשיו הגיע הזמן להתנהל ככה.

מיכל וונש: בהרבה מאוד מובנים אנחנו עוד לא שם.

חיליק מגנוס: הייתי בעולם הרבה שנים, הייתי באמת בקצווי ארץ, יש לנו מדינה הכי טובה בעולם.

מיכל וונש: אני יודעת.

חיליק מגנוס: אין שום מקום שהייתי יכול להחליף איתה.

מיכל וונש: לרגע אני לא חושבת אחרת.

חיליק מגנוס: זה לא סתם שכולם לוטשים עיניים הנה, הם יודעים למה, זו מדינה על הכיף כיפק.

חיליק מגנוס: עם כל הבעיות.

מיכל וונש: לגמרי, עם כל הבעיות.

מיכל וונש: אז תודה לכולם.