ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 127, 2020-12-09 09:00

רם בן ברק: בוקר טוב.

רם בן ברק: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

רם בן ברק: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב במיוחד בתקופה הזאת שממחישה את הנחיצות של הצלת מזון וכל שרשרת הייצור שלו.

רם בן ברק: אובדן המזון בישראל חשוב מכמה היבטים.

רם בן ברק: ראשית, מההיבט של איכות הסביבה, ושנית, ואולי חשוב יותר, מתן ביטחון תזונתי להרבה משפחות שזקוקות לביטחון עקב המצב הכלכלי הקשה אליו נקלעו במיוחד עכשיו, בזמן הקורונה.

רם בן ברק: כפי שאני רוצה את זה כעת, האתגרים שעומדים בפנינו הם איך לבנות מנגנון מתגמל על מנת שיהיה כדאי לגורמים לשתף פעולה.

רם בן ברק: בנוסף, ולא פחות חשוב, צריך לוודא כי הפעילות שלנו לא תפגע בחקלאים וביצרנים ולשמור על תוצרת בשוק החופשי למי שכן יכול להרשות לעצמו.

רם בן ברק: נתחיל בדיון.

רם בן ברק: ראשון הדוברים מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, מר דוד יהלומי שנמצא ב-זום.

דוד יהלומי: בוקר טוב.

דוד יהלומי: שלום לכולם.

דוד יהלומי: חבר הכנסת רם בן ברק, חברי ועדה נכבדים, גידי כרוך מנכ"ל לקט ישראל, חן הרצוג הכלכלן הראשי של BDO, שותפים ואורחים נכבדים.

דוד יהלומי: ברצוני להודות ליושב ראש הוועדה רם בן ברק, לחבריה ולחברים על הדיון החשוב שמתקיים כאן היום בנושא אובדן המזון ועל ההזדמנות שניתנה לנו להציג את הממצאים המשמעותיים של הדוח שהכנו יחד עם לקט ישראל ו-BDO.

דוד יהלומי: נתוני הדוח שופכים אור על ההיבטים הסביבתיים הכלכליים והחברתיים של בעיית אובדן המזון.

דוד יהלומי: ההשלכות הכלכליות הנלוות למשבר הקורונה שאנו מתמודדים עמו מחמירות את בעיית אי הביטחון התזונתי בישראל ומחדדות את הפער הבלתי נתפס בין המחסור במזון בקרב רבים באוכלוסייה לבין קלות הדעת בה מושלכת לפח כמות אדירה של מזון ללא שימוש.

דוד יהלומי: בישראל 2.5 מיליון טון של מזון ראוי למאכל, בשווי של 20.3 מיליארד שקלים, נזרקים לפח האשפה מדי שנה.

דוד יהלומי: שליש מהפסולת הביתית, מקורה באובדן מזון שאחראי לשישה אחוזים מפליטות גזי החממה בישראל.

דוד יהלומי: כאשר אנו משליכים מזון לפח, אנו זורקים אתו את כל המשאבים שהושקעו בו עד לנקודה בה הושלך המזון.

דוד יהלומי: ככל שאנו מתקדמים בשרשרת הייצור והצריכה, יותר ויותר משאבים שהושקעו יורדים לטמיון.

דוד יהלומי: בסוף השרשרת אנו נדרשים להשקיע משאבים כלכליים וסביבתיים אדירים לטיפול בפסולת המיותרת.

דוד יהלומי: ההשפעה של מניעת כמות משמעותית של פסולת המצריכה טיפול דרמטי למשק הפסולת ולפיכך קידום הצלת המזון, יהיה נדבך חשוב בגישת המניעה באסטרטגיית הפסולת החדשה שאנו משלימים בימים אלה ושבו השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל קבעה יעד הפחתה של הטמנת הפסולת מ-80 אחוזים כיום ל-20 אחוזים בשנת 2030.

דוד יהלומי: אובדן המזון בר הצלה עומד על כ-1.2 מיליון טון ושווי כספי של כשבעה מיליארד שקלים.

דוד יהלומי: על פי ממצאי הדוח הנזק הסביבתי של האובדן מסתכם בכ-3.2 מיליארד שקלים בשנה הנובע מאובדן משאבי קרקע, מים, פליטות גזי חממה ומזהמים לאוויר וכן עלויות של הטיפול בפסולת שנוצרה.

דוד יהלומי: החידוש שאנו מציגים בדוח השנה הוא החישוב הכלכלי של ההשפעות והעלויות הסביבתיות של אובדן ובזבוז מזון.

דוד יהלומי: כל טון פסולת שנצליח למנוע, יחסוך לנו עלויות רבות כלכליות, סביבתיות וחברתיות.

דוד יהלומי: על פי הערכות, אנחנו מדברים על היקף המזון שהוא בר הצלה שמגיע ל-1.2 מיליון טון.

דוד יהלומי: הממצאים של הדוח מצביעים על כדאיות כלכלית גבוהה של מניעת מזון והצלתו.

דוד יהלומי: על כל שקל אחד שנשקיע במניעה ובהצלת מזון, אנו נקבל שווי ישיר של 3.6 שקלים, קרי, תשואה ישירה יוצאת דופן בשיעור של 360 אחוזים.

דוד יהלומי: אם נוסיף על כך את התשואה העקיפה של הרווח הסביבתי, השיעור יעלה ל-420 אחוזים.

דוד יהלומי: לא ניתן להתעלם מנתונים יוצאי דופן אלה ולכן חלה חובת אחריות על כולנו לשתף פעולה ולממש את הפוטנציאל הגלום במניעת אובדן מזון ובהצלתו.

דוד יהלומי: זאת הסיבה שהשרה להגנת הסביבה הנחתה אותי לנסח הצעת מחליטים לממשלה, במטרה לגייס את כל השותפים הפוטנציאליים בממשלה למימוש הפוטנציאל של מניעת אובדן המזון והצלתו.

דוד יהלומי: כך נייצר רווח משולש – סביבתי, כלכלי וחברתי.

דוד יהלומי: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אכן דברים חשובים.

דוד יהלומי: ברשותך היושב ראש, אני נאלץ לרדת לכנס שיש לנו ברגעים אלה.

דוד יהלומי: אני אשמח אם אוכל להצטרף להמשך הדיון אם יישאר זמן.

רם בן ברק: בסדר גמור.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: חן הרצוג מ-BDO שיציג לנו את המצגת.

רם בן ברק: נמצא אתנו ב-זום.

חן הרצוג: שלום.

חן הרצוג: בוקר טוב.

חן הרצוג: אני רוצה להציג בפניכם את עיקרי דוח אובדן המזון.

חן הרצוג: זה הדוח החמישי שאנחנו ב-BDO מפרסמים יחד עם לקט ישראל והשנה בפעם הראשונה הצטרף גם המשרד להגנת הסביבה.

חן הרצוג: אנחנו מציגים לראשונה בישראל לא רק את העלות הכלכלית של אובדן המזון אלא גם את העלות הסביבתית, ובכך למעשה מדינת ישראל היא המדינה הראשונה מבין מדינות ה-OECD שמפרסמת בצורה רשמית את אומדן העלות הסביבתית של אובדן המזון.

חן הרצוג: כפי שציין מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, יש כאן עלות מאוד מאוד משמעותית למשק הלאומי, עלות אובדן המזון בישראל, כ-21 מיליארד שקלים, והסכומים הבלתי נתפסים האלה, אני חושב שמה שחשוב להדגיש זה שאין מדובר רק בעלות רעיונית.

חן הרצוג: זה מחיר שכולנו משלמים אותו.

חן הרצוג: הציבור כולו משלם את העלות הזאת, בין אם באמצעות יוקר המחיה, בסופו של דבר העלות של אובדן המזון מתגלגלת לכיסם של כל הצרכנים, וגם העלות הסביבתית היא בוודאי עלות שבסופו של דבר מתגלגלת לכיסו של הציבור.

חן הרצוג: התופעה הזאת של אובדן מזון היא תופעה שבעצם אנחנו לכאורה יכולים לבוא ולומר שיש כאן בעיה של דפוסי צריכה, של ביג בג, וזה נכון ואפשר וצריך להפסיק את אובדן המזון, אבל קודם לכן צריך להבין שאין מה לעשות, גם במצב של תכנון אופטימלי של משק החקלאות ושל הצריכה, נכון וראוי כלכלית – ואין ברירה – שיהיה אובדן מזון.

חן הרצוג: ומדוע?

חן הרצוג: כי התהליך הזה של ייצור המזון הוא תהליך שמטבעו הוא תהליך שנתון לחסדי הטבע.

חן הרצוג: החקלאי יודע כמה הוא זורע אבל הוא לא יודע כמה הוא קוצר.

חן הרצוג: אנחנו כחברה לא מוכנים כמובן לסבול מצב של מחסור במזון בשנה של משבר והמשמעות היא שבשנה ממוצעת תמיד יהיו עודפים.

חן הרצוג: לכן השאלה היא לא האם יש עודפי מזון – צריך לצמצם אותם, צריך לתכנן את החקלאות וצריך למנוע עודפים – אבל בסופו של דבר האתגר הוא לקחת את העודפים האלה ולהציל אותם או להעביר אותם לנזקקים.

חן הרצוג: לכן בראייה שלנו, הניתוח שלנו מראה שהנושא הזה של הצלת מזון הוא לא רק נושא סביבתי אלא הוא נושא כלכלי, חברתי וסביבתי.

חן הרצוג: אם אנחנו לוקחים את אותו מזון לנזקקים, אנחנו לא רק גורמים נזק סביבתי, את אותם 3.2 מיליארד שקלים לשנה של נזק סביבתי שנגרם לציבור, אלא אנחנו גם פותרים בעיה חברתית.

חן הרצוג: הבעיה החברתית היא בעיית אי הביטחון התזונתי בישראל.

חן הרצוג: בישראל כ-18 אחוזים מהאוכלוסייה נמצאת מתחת לסף אי הביטחון התזונתי.

חן הרצוג: מספיק שנציל 20 אחוזים מהמזון שהלך לאיבוד, נוכל לפתור את בעיית אי הביטחון התזונתי בישראל, בעיה שהחמירה השנה בעקבות משבר הקורונה, כאשר להערכתנו לפחות 145,000 אנשים חדשים נכנסו למצב של אי ביטחון תזונתי.

חן הרצוג: לכן יש כאן מצב שהוא וין-וין, יש תועלת סביבתית, יש תועלת כלכלית ויש תועלת חברתית.

חן הרצוג: לוקחים פסולת שיש לה נזק סביבתי אדיר והופכים אותה למשאב, משאב כלכלי ומשאב חברתי.

חן הרצוג: תשאלו אם זה כל כך כדאי, למה זה לא קורה מעצמו, למה צריכה המדינה להתערב.

חן הרצוג: ההערכה שלנו היא שיש כאן תופעה של מה שאנחנו קוראים כשל שוק.

חן הרצוג: מה זאת אומרת כשל שוק?

חן הרצוג: הכדאיות למשק הלאומי של הצלת מזון גבוהה יותר מאשר העלות הישירה או הערך הישיר.

חן הרצוג: לכן ללא מעורבות ממשלתית, ללא מדיניות ממשלתית, בעצם אנחנו נמצאים במצב שיש אובדן יתר של מזון.

חן הרצוג: לכן אני חושב שהדיון כאן צריך להתמקד לא רק בהצגת הנתונים אלא בשאלה מה תפקידה של המדינה, מה תפקידו של המחוקק בקביעת מדיניות וקביעת תמריצים כדי שיהיה כדאי ויהיו אמצעים ותהיה יכולת להציל את עודפי המזון ולמנוע את הנזק הכלכלי, הסביבתי והחברתי האדיר הזה .

חן הרצוג: בסופו של דבר כל אחד ואחד מהגורמים בשרשרת המזון, כאשר החקלאי זורק מזון לפח, זה בגלל שהעלות של הפקת המזון, של ייצור המזון, של השינוע שלו, יותר גדולה מהתמורה שהוא יכול לקבל.

חן הרצוג: יש לנו תופעה של מזון שהערך שלו נמוך בגלל אורך חייו, בגלל שהוא לא נראה מספיק טוב, אבל מבחינה תזונתית למזון הזה יש ערך כלכלי מלא.

חן הרצוג: לכן נדרשת כאן מעורבות ממשלתית, להתגבר על כשל השוק הזה.

חן הרצוג: לקט הוא ארגון פילנתרופי שעוסק בהצלת מזון אבל בראייה שלנו הצלת מזון זאת לא פילנתרופיה, זו פעילות כלכלית ופעילות כלכלית של הפיכת פסולת למשאב, פסולת פוטנציאלית למשאב, ולכן כאשר יש כשל שוק, התפקיד של המדינה הוא להתערב.

חן הרצוג: במסגרת הדוח אנחנו זיהינו מספר צעדי מדיניות, שמונה צעדי מדיניות שאנחנו חושבים שעל המדינה לנקוט כדי להפחית את אובדן המזון וכדי לקדם את עידוד הצלת המזון.

חן הרצוג: היעדים שגובשו מפורסמים במסגרת הדוח שלנו, גובשו על ידינו בשיתוף לקט ישראל והמשרד להגנת הסביבה.

חן הרצוג: אני רוצה להזכיר את שמונת היעדים האלה.

חן הרצוג: היעד הראשון אומר קביעת יעד לאומי להפחתת אובדן מזון והצלתו.

חן הרצוג: האו"מ המליץ על יעד של 50 אחוזים הפחתת מזון עד שנת 2030.

חן הרצוג: מדינות רבות אימצו את היעד הבין-לאומי הזה.

חן הרצוג: קביעת היעד, זה לא רק צעד הצהרתי.

חן הרצוג: ברגע שיש יעד, צריך לגבש מדיניות, ברגע שיש יעד – מודדים את העמידה ביעד, ולכן אני חושב שהחשיבות של קביעת יעד לאומי היא הרבה מעבר להמלצה.

חן הרצוג: הנושא השני הוא גיבוש תוכנית לאומית להפחתת אובדן מזון ולהצלת מזון.

חן הרצוג: המדינה צריכה לגבש תוכנית ברגע שיש שיעד, מה הצעדים שנלקחים כדי לעמוד ביעד הזה.

חן הרצוג: יש כאן בעיה שכאשר אנחנו זורקים פסולת, אנחנו גורמים נזק וצריכים להביא למצב בו הצרכנים, ככל שניתן, יכולים להפנים את העלות הזאת.

חן הרצוג: אני לא חושב שזה ישים בתנאי המשק הישראלי שכל משק בית שזורק פסולת, ישקלו אותה וישנעו אותה.

חן הרצוג: אנחנו משלמים את זה בעקיפין דרך הארנונה אבל בהקשר של פסולת מסחרית, ודאי וודאי שגביית תשלום בגין פסולת מסחרית, יכול ליצור כאן תשלום שמשקף את העלות הכלכלית והסביבתית, יכול ליצור תמריצים כלכליים.

חן הרצוג: הנושא הרביעי הוא תמיכה ממשלתית בפעולות לטובת הפחתת אובדן מזון והצלת מזון.

חן הרצוג: צריך כאן תקציבים ממשלתיים.

חן הרצוג: המכפיל הלאומי הוא מכפיל מדהים של 3.6 בלי השפעות סביבתיות ו-4.2 עם ההשפעות.

חן הרצוג: כלומר, כל שקל שהמדינה משקיעה בהצלת מזון מייצר ערך לאומי של ארבעה שקלים.

חן הרצוג: זאת פעילות כלכלית בכלי מדיניות ממשלתי מאוד מאוד אפקטיבי שלא משתמשים בו היום.

חן הרצוג: יש את הנושא של הסדרה מחודשת של תעריפי תפוגה.

חן הרצוג: לפעמים מזון נזרק בגלל אי בהירות או בגלל מדיניות אחרי תפוגה שהיא לא מספיק ברורה או נכונה.

חן הרצוג: הנושא הבא הוא הצלת מזון בגופים ממשלתיים מתוקצבים.

חן הרצוג: לא יכול להיות מזון שנרכש בכספי משלם המסים, מזון בגופים ממשלתיים, בגופים מתוקצבים, בחברות ממשלתיות, שמשלם המסים שילם עבורו, ואם יש עודפים – זורקים אותם לפח.

חן הרצוג: אלה עודפים שהציבור שילם עליהם וחייבת להיות חובת הצלת מזון בגופים ממשלתיים כחובה לכל הגופים הממשלתיים וזה בהחלט בכוחו של המחוקק לקבוע תנאי כזה.

חן הרצוג: בדומה לכך, הנושא הבא, הצלת מזון כתנאי להשתתפות עסקים פרטיים במכרזים ממשלתיים.

חן הרצוג: אם אתה רוצה למכור אוכל למדינה, אם אתה רוצה להשתתף במכרז קייטרינג לרשויות ממשלתיות, לצבא, לבתי חולים – אתה חייב להתחייב לתרום את העודפים.

חן הרצוג: אנחנו רואים את זה במדינות אחרות, בארצות הברית, ואין שום סיבה שהמחוקק לא יקבע חובה כזאת גם בישראל.

חן הרצוג: הנושא האחרון, שיפור של הרגולציה הקיימת לאובדן מזון.

חן הרצוג: אני חושב ששילוב של שמונת כלי המדיניות האלה, לאור ממצאי הדוח, לאור הכדאיות הכלכלית הגבוהה בהצלת מזון, גם בצד הכלכלי, גם בצד הסביבתי וגם בצד החברתי, אני חושב שיכול להביא לשינוי של ממש במספרים ולהביא למצב בו הדוחות הבאים שנפרסם לא יראו, כמו שאנחנו מראים בחמש השנים האחרונות, כל שנה אנחנו מראים, עוד ועוד גידול בנזק הלאומי.

חן הרצוג: זה היה 19 מיליארד שקלים והשנה עלינו מעבר לרף ה-20 מיליארד שקלים.

חן הרצוג: אני חושב שהגיע הזמן לגבש מדיניות של היפוך מגמה, שלא נשב כאן בעוד שנה ושנתיים ונגיד שזה 21, זה 22 מיליארד שקלים, אלא נשאל את עצמנו מה עושים כדי להקטין את הסכום.

חן הרצוג: תודה רבה.

רם בן ברק: קראתי את הדוח שלכם בעיון ואני מקבל את כל מה שכתוב בו.

רם בן ברק: יש איזשהו דבר אחד שכן מטריד אותי.

רם בן ברק: בסופו של דבר, כאשר מדברים בהצלת מזון, זה לקחת את מה שאנשים זורקים ולהחזיר אותו בחזרה לשוק.

רם בן ברק: זה מה שאנחנו עושים.

רם בן ברק: השאלה האם בצורה כזאת אנחנו לא פוגעים בשוק מהבחינה הזאת שפחות אנשים ילכו לסופרמרקט ויקנו עכשיו מזון.

רם בן ברק: איך אנחנו מוודאים שמצד אחד אנחנו דואגים לשכבות של מי שבאמת צריך את זה ולא ילך לסופרמרקט בכל מקרה, ומצד שני אנחנו דואגים שזה לא ייכנס לשוק החופשי.

רם בן ברק: את התחרות של השוק החופשי.

חן הרצוג: מה שאתה אומר, זו שאלה מאוד נכונה ומאוד חשובה כיוון שאם ניקח את העודפים האלה ונחזיר אותם לשוק לא פתרנו לא בעיה כלכלית וגם לא סביבתית כי המשמעות היא שמזון אחר ייזרק לפח.

חן הרצוג: היכן נכנס הפתרון?

חן הרצוג: כאשר הצלת המזון נעשית דרך ארגונים כמו לקט ישראל ומגיעה בסופו של דבר לנזקקים, לאותם אנשים שנמצאים באי ביטחון תזונתי, שהם לא אוכלים מספיק.

חן הרצוג: זאת אומרת, כל תוספת מזון שהוא אוכל, זה לא מחליף קנייה בסופרמרקט.

חן הרצוג: אנחנו הראינו בדוח את היקף אי הביטחון התזונתי, אוכלוסייה שבעצם אוכלת וצורכת מזון משמעותית מתחת לרף הנורמטיבי.

חן הרצוג: אתם רואים כאן את המשולש האדום בשקף שאני מראה.

חן הרצוג: לכן, ככל שאנחנו סוגרים את המשולש הזה, אנחנו לא מחליפים קנייה בסופרמרקט אלא אנחנו מגדילים את העוגה הלאומית, אנחנו מגדילים את צריכת המזון, אנחנו גם משפרים את מצב התזונה והבריאות של האוכלוסיות הלאה ואנחנו לא מחליפים מזון אחר.

חן הרצוג: אתה צודק שהמנגנונים צריכים להבטיח שבאמת המזון יגיע לאוכלוסייה הזאת ולא יזלוג לשוק.

חן הרצוג: אני חושב שיש מנגנונים בשיטת ההפצה, דרך בתי התמחוי, דרך עמותות הסיוע שבמידה רבה עונה על זה, וככל שמגדילים את ההיקף, כמובן שצריך לשמור על זה.

חן הרצוג: כל עוד שומרים שזה יגיע באמת לגורמים המתאימים, אני חושב שאין פגיעה כלכלית ואין פגיעה בחקלאים אלא נהפוך הוא.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: גדעון כרוך, מנכ"ל לקט ישראל.

רם בן ברק: בבקשה.

גדעון כרוך: בוקר טוב.

גדעון כרוך: תודה אדוני היושב ראש.

גדעון כרוך: חברי הכנסת.

גדעון כרוך: לפני שאני אתייחס, אני גם רוצה להודות כמובן למשרד להגנת הסביבה שאת הדוח הזה עשינו אתו, לשרה, למנכ"ל כמובן וגם לצוות המדהים של המשרד.

גדעון כרוך: בהחלט היה שיתוף פעולה מאוד מעניין ואני חושב שהדוח בהחלט מייצג את הדברים.

גדעון כרוך: אני רוצה להתייחס לתשובתו של חן לשאלתך לגבי איך מוודאים את זה.

גדעון כרוך: אני רק אוסיף עוד כמה מלים.

גדעון כרוך: כל הפער של אי ביטחון תזונתי במדינת ישראל נמדד בשלושה מיליארד שקלים.

גדעון כרוך: זאת אומרת, אם אנחנו נשקיע שלושה מיליארד שקלים, נביא את האנשים, את כל מי שנמצא באי ביטחון תזונתי, לרמת הביטחון התזונתי הממוצעת בישראל.

גדעון כרוך: זאת אמירה כוללת.

גדעון כרוך: זה יסביר למה זה לא יפגע בשוק, כי יש פער כזה.

גדעון כרוך: באופן פרטי אני יכול לומר שלקט ישראל עוסקת בדבר הזה ויש לנו צוות, וכך גם לעמותות אחרות, שמוודא שהמזון שאנחנו אוספים מגיע רק לנזקקים.

רם בן ברק: אתם עובדים דרך העיריות?

גדעון כרוך: אנחנו עובדים דרך העיריות ואנחנו עובדים גם ישירות מול עמותות בכל הארץ, מהצפון עד הדרום.

גדעון כרוך: כמובן גם בכל הגזרים בישראל.

גדעון כרוך: אני רוצה לציין את החשיבות של הדוח הזה שנעשה עם המשרד להגנת הסביבה כי זאת פעם ראשונה שגורם ממשלתי, משרד, לוקח על עצמו אחריות גדולה בדוח הזה ואומר שהוא מסכים למה שכתוב בדוח הזה.

גדעון כרוך: הרי ברור שאם המשרד לא היה מסכים למה שכתוב בדוח הזה, הדוח הזה לא היה יוצא לאור.

גדעון כרוך: זה משמעותי מאוד מבחינתנו כי עד היום לא זכינו מספיק לאוזן קשבת במשרדים הממשלתיים ובעצם הצלת המזון נשארה פרי עמלן של עמותות.

גדעון כרוך: רק עמותות עושות את הדבר הזה ולקט ישראל, כארגון מוביל בהצלת מזון, עם האג'נדה של הצלת מזון, אנחנו עושים הכי הרבה.

גדעון כרוך: אנחנו מצילים בתקופה רגילה בערך 18-17 אלף טון של מזון, רובה תוצרת חקלאית משדות של חקלאים.

רם בן ברק: 18,000 טון, לכמה זמן?

רם בן ברק: באיזה פרק זמן?

גדעון כרוך: בשנה.

גדעון כרוך: בחודש זה יוצא בערך 1,500 טון בממוצע.

גדעון כרוך: אנחנו עוזרים ל-175,000 אנשים כל שבוע במזון, בתוצרת חקלאית, ובנוסף לזה יש לנו גם את המזון המבושל שאנחנו מצילים מהסעדה מוסדית, בסיסי צבא הגנה לישראל, גם מהכנסת אספנו לפני הקורונה.

גדעון כרוך: ההשפעה של הקורונה הייתה מאוד רחבה.

גדעון כרוך: המזון המבושל נפסק לגמרי כי חדרי האוכל הצטמצמו עד כדי אפס.

גדעון כרוך: הצבא המשיך וזה היום המקור הכי גדול שלנו.

גדעון כרוך: לעומת זאת בפירות וירקות אספנו יותר כי השוק של התיירות נסגר, שוק ההסעדה, השווקים, הרבה אאוט-לטים נסגרו ונוצרו עודפים מאוד גדולים אצל החקלאים שתורמים את זה.

גדעון כרוך: דרך אגב, בקטע הזה חייבים להתייחס לחקלאים כתורמי המזון הגדולים ביותר במדינה.

גדעון כרוך: הם תורמים עודפי מזון.

גדעון כרוך: השנה אנחנו נסיים עם 18,500 טון רק מהתוצרת החקלאית.

רם בן ברק: לקט ישראל גם מגדל בעצמו?

גדעון כרוך: בזמנו גידלנו.

גדעון כרוך: אנחנו מגדלים אבל בעיקר לצורכי שיווק.

גדעון כרוך: אני רוצה להרחיב מעט ולהוסיף על דבריו של חן.

גדעון כרוך: יש שלוש רגליים לדוח הזה או להצלת מזון.

גדעון כרוך: יש את הצד החברתי, יש את הצד הכלכלי ויש את הצד הסביבתי.

גדעון כרוך: הדוח הזה בונה את כל הסיפור סביב שלושת הנושאים האלה ובעצם אנחנו כבר מפעילים פיילוט של כ-15 שנים שמסביר ודוחף ומקדם את הנושא של הצלת מזון ודוחף את הנושא של המינוף.

גדעון כרוך: המינוף הזה הוא מאוד מאוד משמעותי כי מי מאתנו לא היה רוצה להשקיע שקל כדי לקבל בחזרה ארבעה שקלים.

גדעון כרוך: עד היום לא הצלחנו.

גדעון כרוך: אני חושב שזה בגלל מודעות, בגלל חוסר תשומת לב של הממשלה בנושא הזה וחוסר הובלה של הממשלה.

רם בן ברק: אלה ארבעה שקלים שאתה חוסך.

גדעון כרוך: לא.

גדעון כרוך: אני לא חוסך.

גדעון כרוך: זה ארבעה שקלים של מזון.

גדעון כרוך: על כל שקל שמשקיעים בנו, המינוף הוא ארבעה שקלים של מזון.

גדעון כרוך: זה לא חסכון.

גדעון כרוך: להיפך, זאת הרחבה של היקף של היכולת לספק מזון לשכבות החלשות.

גדעון כרוך: הממשלה עושה מה שהיא יכולה, יש לה מיזם לביטחון תזונתי, יש עוד של משרד הרווחה, יש עוד פעילויות כאלה ואחרות של ביטחון תזונתי.

גדעון כרוך: אני חושב שהנושא הזה של הצלת מזון והפתרונות שאנחנו מציעים יכולים לדחוף את זה עוד יותר קדימה.

גדעון כרוך: יש פתרונות שגם לא עולים כסף.

גדעון כרוך: כמו שחן ציין יש בדוח שלנו שמונה סעיפים ויש בתוך הסעיפים האלה גם פתרונות שלא יעלו כסף לממשלה או לציבור.

גדעון כרוך: זה בהחלט הפתרון של הסעדה מוסדית, לחייב כל ספק מזון שעובד עם הממשלה, שמקבל איזשהו הסכם, לקבל נקודות זכות או איכות על הנושא הזה של הצלת מזון.

גדעון כרוך: להתחבר לעמותות ודברים כאלה נעשים בעולם.

גדעון כרוך: לא צריך להמציא את הגלגל במקרה הזה.

גדעון כרוך: יש פתרונות גם בעולם החקלאות שאנחנו מציעים אותם, להציל יותר.

גדעון כרוך: אנחנו חושבים ששווה גם לעשות פיילוטים עם חקלאים כשאנחנו יודעים שהחקלאות הולכת ומצטמצמת בארץ, איך אפשר לעזור לאותם חקלאים שתורמים עודפי מזון בהכנסה, בסובסידיות כאלה ואחרות, אולי סובסידיה זאת לא מילה טובה כי הממשלה פחות אוהבת סובסידיות, אבל אני חושב שיש פתרונות על המדף שאפשר לעשות אותם.

רם בן ברק: תחליף את זה בתמיכה ישירה.

גדעון כרוך: בתמיכה ישירה.

גדעון כרוך: בסדר.

גדעון כרוך: אני חושב שהדבר החשוב בדוח הזה זאת היצירה הזאת של המודעות.

גדעון כרוך: אי אפשר היום להתחמק מהנושא הזה ואני ממש מברך את השרה על כך שהיא עומדת להגיש הצעת מחליטים בממשלה שתחייב את הממשלה לפעול בנושא הזה או תיתן תשתית לממשלה לפעול בנושא הזה כדי להציל כמה שיותר מזון.

גדעון כרוך: את כל המזון הזה, אני חייב לציין, אנחנו מעבירים לאנשים שאין להם את היכולת לרכוש את המזון הזה.

גדעון כרוך: אנחנו עובדים היום עם כ-300 עמותות ועוד 40 רשויות מקומיות - ובתקופת הקורונה המספר גדל – ואנחנו מספקים מזון שבלעדי זה לא היה לאנשים מה לאכול.

גדעון כרוך: אני חושב שהיתרונות, כמו שאמרנו קודם, החברתי, הכלכלי והסביבתי, שאנחנו הוכחנו אותם כבר בעבר אבל היום נכנס כהוכחה עם הדוח הזה של BDO, היתרון הסביבתי, כבר אי אפשר להגיד לזה לא וחייבים להתייחס אליו.

משה אבוטבול: בוקר טוב.

משה אבוטבול: אני קודם כל רוצה להודות על הדיון הזה.

משה אבוטבול: באתי לכאן גם כדי לדבר על חשיבות הנקודה שהעלו כאן לגבי הנושא של שאריות מזון וכל הדברים האלה.

משה אבוטבול: הייתה לי הזכות והעונג לבקר במחסנים ולראות את העשייה במרכז הלוגיסטי של ארגון לקט ישראל ושם נחשפתי לעשייה הגדולה.

משה אבוטבול: ראיתי איך מחולקים ללמעלה מ-300 עמותות סלי מזון ובזה אנחנו פותרים הרבה בעיות שלצערי גם כראש העיר בית שמש שנים רבות ראיתי כמה זה עוזר לנו, למחלקת הרווחה, לשירותים החברתיים.

משה אבוטבול: אנחנו נאנקנו מול מצב שהמדינה לא יכלה לעזור לנו, בארגון הזה ידעו להגיע לכל מיני בתים שאף אחד לא היה מגיע אליהם ולהביא להם את סלי המזון, את אותם פירות וירקות נקיים וטובים.

משה אבוטבול: כלומר, לא הביאו להם בררה אלא הביאו להם את החומר הכי טוב והכי מוצלח.

משה אבוטבול: באתי גם לחזק אותם.

משה אבוטבול: אני מציע לקבל את אותם דוחות ולראות אותם בצורה רצינית אבל עדיין אני מאוד כאוב כי בתחומים מסוימים עדיין לא הגענו לשלמות כזאת כמו תחום הביצים.

משה אבוטבול: לצערי המדינה משמידה מיליוני ביצים בים בגלל דברים מהסוג הזה, שכביכול לא רוצים להרוס את המחירים.

משה אבוטבול: חלף הנושא של השמדת דברים מהסוג הזה, עם כל ההבנה של שמירת הכלכלה, יש גם אנשים שלצערנו אולי פעם בשבוע אוכלים ביצה בחמין.

משה אבוטבול: צריך לתת להם את זה, שיוכלו לקבל את זה.

משה אבוטבול: אני חושב שלקט ישראל יכול להיות אותו ארגון שיקלוט את זה ויחלק את זה.

משה אבוטבול: יש להם את הלוגיסטיקה של המקררים ואת כל הדברים.

משה אבוטבול: הם גם עוברים בין בתי המלון ואוספים חומרים ומעבירים אותם למשפחות.

משה אבוטבול: באתי להגיד לכם תודה.

משה אבוטבול: תהיו חזקים.

משה אבוטבול: ועדת הפנים תיתן אמירה בנושא הזה ואני בטוח שגם חברי הרב אליהו ברוכי כאשר ייחשף לעשייה שלכם יברך על הנושא הזה.

משה אבוטבול: לפני מספר שבועות היה יום החקלאים ואני רוצה להודות לכל אותם חקלאים שיכלו לעשות דברים אחרים עם המוצרים אבל בכל אופן מעבירים אותם לפיות רעבים.

משה אבוטבול: יבורכו.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך לעזור להם.

משה אבוטבול: תמשיכו להצליח, כולנו אתכם לקט ישראל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה חבר הכנסת משה אבוטבול.

רם בן ברק: דרך אגב, יש עכשיו דיון בוועדת הכלכלה עם כל מגדלי הביצים.

רם בן ברק: בהחלט אפשר להשמיע את זה שם.

משה אבוטבול: אני יוצא לוועדת החוץ והביטחון אבל אנחנו נגיע גם לשם.

רם בן ברק: בהחלט נקודה חשובה.

משה אבוטבול: תודה רבה לכם ואני מבקש סליחה כי אני חייב לעזוב.

רם בן ברק: חבר הכנסת ברוכי, אתה רוצה להתייחס?

אליהו ברוכי: ברשותך אדוני היושב ראש.

אליהו ברוכי: אני צריך להצדיע לאנשים האלה.

אליהו ברוכי: אני חושב שזו עשייה מבורכת מאוד מאוד.

אליהו ברוכי: קצת כואב לי שכל המצגת מתעסקת בעיקר בפן שאולי נוח לנו לשמוע כאן כחברי כנסת, בנושא של הסביבה ובדוח כמעט ואין כל הנושא של העזרה לאזרח הפשוט.

אליהו ברוכי: משום מה זה נעלם מהדוח.

אליהו ברוכי: אולי זאת המטרה הכי בסיסית בכל העבודה של לקט ישראל, אולי המטרה העיקרית, אבל הצגתם לנו מה שחשבתם שאולי אנחנו רוצים לשמוע מבחינת החממה וכל הדברים האלה, אבל אותי מעניין לשמוע איך בפועל זה מגיע לבית התושב, איך עובדת צורת החלוקה שלכם שבעיניי זאת המעלה הכי גדולה בכל הרווחים שאתם מציגים כאן.

אליהו ברוכי: בסוף זו המטרה.

רם בן ברק: אני ממליץ לך ללכת אליהם לביקור ולראות את זה בעיניים.

גדעון כרוך: נשמח להזמין אותך.

רם בן ברק: זה באמת דבר מדהים.

רם בן ברק: תודה רבה.

ליאת ארבל: בוקר טוב.

ליאת ארבל: הדיון הזה הוא חשוב מאוד, גם החדשנות שלו וגם העלאת הדיון לשיח הציבורי.

ליאת ארבל: ארגון נשיונל סטפ שאני מייצגת עוסק בצמצום בזבוז מזון.

ליאת ארבל: השיח כאן מדבר על אובדן אבל יש חשיבות גדולה מאוד לצמצום בזבוז מזון במקור.

ליאת ארבל: ההיבטים החברתיים, וההיבטים הכלכליים הוצגו כאן באריכות ואני מחזקת ומסכימה עם כל מה שנאמר.

ליאת ארבל: חשוב להעלות גם את הסוגיה הסביבתית.

ליאת ארבל: השאלה שלך קודם אדוני היושב ראש התייחסה כמובן להיבט הכלכלי שהוא זה שמוביל גם מדיניות, גם תהליכים וגם תפיסה מקובלת אבל גם ההיבט הסביבתי הוא היבט חשוב ואני חושבת שהקורונה חיזקה את העניין הזה.

ליאת ארבל: מושקעים היום הרבה מאוד משאבים סביבתיים בטיפול במזון שהופך לפסולת, למרות התפקיד המאוד מאוד חשוב של ארגוני ההצלה, הם לא מצליחים לטפל בכל המזון שמושלך.

ליאת ארבל: יש כאן השלכות סביבתיות.

ליאת ארבל: רק לשם הבנה, אם בזבוז מזון היה מדינה, היא הייתה השלישית בגודלה מבחינת ההשפעה על פליטות גזי חממה.

ליאת ארבל: שמונה אחוזים פליטות גזי חממה נגרמים מבזבוז מזון היות שהכול הולך להטמנה.

ליאת ארבל: אני מברכת על היעד של המשרד להגנת הסביבה להוריד את ההטמנה ל-20 אחוזים אולם בלי מדידה ויעד לאומי שקשור לצמצום בזבוז מזון, אנחנו לא נצליח להגיע ליעד הזה.

ליאת ארבל: יש מדינות שעוסקות בנושא הזה.

ליאת ארבל: חן מ-BDO העלה את הנושא של זיהמת – שילמת, שמקובל בהרבה מדינות בארצות הברית וגם באירופה.

ליאת ארבל: המשמעות היא שבן אדם משלם על הפסולת שהוא זורק, פר משקל, ולא אגרה אחידה כמו שמקובלת היום ברשויות מקומיות.

ליאת ארבל: זה חוק שחייבים לקדם אותו.

ליאת ארבל: הוא לא עולה משאבים והוא מצריך אנשים בעיקר בבתים פרטיים – גם עולה מהדוח של לקט ישראל שעיקר הבזבוז הוא בבתים פרטיים – להשתמש בחומרי הגלם בצורה הרבה יותר נכונה.

רם בן ברק: הטמנה של פסולת אורגנית, פירות וירקות, מזיקה לסביבה?

ליאת ארבל: כן.

ליאת ארבל: ההטמנה עצמה משחררת חומרים כמו מטל.

ליאת ארבל: זה צד אחד.

ליאת ארבל: אבל גם כל ההליך עד ההטמנה.

ליאת ארבל: יש את השינוע של הפסולת שזה מייצר זיהום מבחינת המשאיות, יש קרקע שנדרשת לטובתך העניין, 300 דונם בשנה.

רם בן ברק: למה אי אפשר שחקלאים שמגדלים ירקות, כמו שאצלי בבית, את הפסולת האורגנית אני שם בקומפוסט, למה אי אפשר לעשות הטמנה במקום?

רם בן ברק: למה לשנע את זה?

גדעון כרוך: למה להטמין במקום אם אפשר קודם כל להוציא את זה לנזקקים?

רם בן ברק: אני מדבר אחרי.

גדעון כרוך: אלה כבר לא החקלאים.

ליאת ארבל: הנושא של ההטמנה לא מעוגן בחקיקה.

רם בן ברק: אתה לוקח את הכול ועושה את המיון אצלך?

גדעון כרוך: כן.

רם בן ברק: חשבתי שאתה לוקח רק את מה שראוי למאכל.

גדעון כרוך: לא.

גדעון כרוך: אני לוקח את כל מה שיש ועושה אצלנו את המיון.

גדעון כרוך: אנחנו אחר כך מעבירים לבעלי חיים.

גדעון כרוך: לנו יש אפס בזבוז מזון כי את העודפים שלנו אנחנו מעבירים לבעלי חיים.

ליאת ארבל: הנושא של ההטמנה הוא בעיקר במשקי הבית וזה גם עולה מתוך הדוח.

ליאת ארבל: 45 אחוזים מהבזבוז הוא במשקי הבית, שם אין מודעות לקומפוסט, אין אכיפה, ולכן אנחנו חושבים שהנושא של החוק של זיהמת – שילמת למשקי בית יכול להיות מאוד מהותי.

ליאת ארבל: כך גם במפעלי מזון.

ליאת ארבל: היום מפעלי מזון משלמים אגרה אחידה, הם לא נדרשים לעמוד במכסות מינימום.

ליאת ארבל: סוגיה נוספת היא הנושא של תמחור דינמי שגם עולה בדוח של BDO.

ליאת ארבל: הכוונה היא להוזיל בצורה מדורגת מוצרי מזון שקרובים לתוקף שלהם.

ליאת ארבל: היום המוצרים האלה נזרקים אם הם לא נתרמים.

ליאת ארבל: ההיקפים של זריקת המזון בתוקף שטוב לאכילה הם גדולים מאוד.

ליאת ארבל: באירופה יש רשתות מזון שממש לקחו על עצמן את הנושא.

רם בן ברק: כאשר אתם אומרים להגדיל את התוקף, אני לא חושב שזה יחסוך.

רם בן ברק: אם למשל את לוקחת קרטון חלב ואומרת שהוא טוב עד ה-30 ואחר כך את אומרת שנעשה אותו עד ה-15 בחודש הבא, אחרי איזשהו זמן אנשים יקנו.

רם בן ברק: אפשר אולי לעשות בעניין הזה של התוקף שני סוגי תוקף, תוקף לשימוש ותוקף לתרומה.

ליאת ארבל: אני לא מדברת על שינוי התוקף.

ליאת ארבל: אני מדברת על העובדה שאם עכשיו אתה יורד לסופרמרקט לקנות מצרכים לארוחת ערב, אתה יודע שהערב אתה תשתמש בהם ותהיה לך את האפשרות לקנות מוצרים מוזלים עם תוקף קצר, התוקף לא משתנה.

ליאת ארבל: מה שמשתנה זה המחיר.

ליאת ארבל: יש לנו את התנועה האוטומטית שאנחנו עושים למצוא את המוצר על המדף עם התוקף הכי ארוך.

רותם שמאי: אני מהמשרד להגנת הסביבה.

רותם שמאי: אנחנו מברכים על הדיון ושמחים מאוד על הדוח ושמחים להיות חלק חשוב ממנו ולשים את הנושא הסביבתי בפרונט.

רותם שמאי: אני אתייחס לתאריכי התפוגה.

רם בן ברק: ניתן לליאת ארבל לסיים את דבריה ואחר כך תקבלי את רשות הדיבור.

ליאת ארבל: אלה שני צעדים מרכזיים.

ליאת ארבל: אני חושבת ההיבט הסביבתי חייב להיותך כאן על השולחן.

ליאת ארבל: בבזבוז מזון יש משאבים סביבתיים פעם אחת בגידול.

ליאת ארבל: ראינו בתקופת הקורונה, כשמגיע משבר עולמי, לחקלאים מאוד קשה לווסת באופן חד ופתאומי את הביקושים ואז ראינו שנזרקים לדוגמה בשוק הסיטונאי בירושלים שמונה-תשעה טון בשבוע בגלל שאי אפשר היה לווסת ביקושים.

ליאת ארבל: מצד שני אין עדיין מספיק מודעות.

ליאת ארבל: אין יעדים ואין מדידה בכל הקשור לבזבוז ולא רק לאובדן.

ליאת ארבל: לכן כן הייתי שמחה אם בנוסף ליעד של הגנת הסביבה על ההפחתה של ההטמנה, אנחנו נתייחס גם לנושא של צמצום במקור - שיש לו חשיבות גדולה - כדי להגיע ליעדים האלה.

ליאת ארבל: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: רותם שמאי, בבקשה.

רם בן ברק: אחריך ידבר פרופסור דב צ'רניחובסקי, יושב ראש המועצה הלאומית לביטחון.

רם בן ברק: אנחנו צריכים להתחיל להתכנס לסיום.

רותם שמאי: אני אתייחס לדברים שנאמרו גם על ידי ארגון CNS וגם כאן באופן כללי.

רותם שמאי: קודם כל, אנחנו כמשרד להגנת הסביבה, כאשר אנחנו באים לטפל באובדן מזון ובזבוז מזון, אנחנו קודם כל מתייחסים כמשרד להגנת הסביבה למניעה במקור.

רותם שמאי: הכי טוב זה למנוע עודפים לאורך השרשרת, אולי בעזרת תכנון נכון, בעזרת צריכה נבונה של צרכני קצר.

רותם שמאי: זה נכון.

רותם שמאי: אבל אנחנו גם מבינים שלא את הכול נוכל למנוע ולא את כל הבזבוז, בגלל כל הסיבות שהוסברו לפני כן ואני לא אחזור עליהן.

רותם שמאי: לכן אם כבר נוצרו עודפים לאורך השרשרת – וכאן זה גם עניין של אחריות לאורך כל הדרך – אז כבר עדיף להעביר אותם למי שזקוק להם.

רותם שמאי: בנוגע לתאריכי תפוגה.

רותם שמאי: כבר בשנת 2016 עשינו מחקר וראינו שמשפחה ממוצעת בישראל זורקת כ-1,000 שקלים בשנה בגלל אי הבנה ובלבול שקשור לתאריכי תפוגה.

רותם שמאי: יש דרכים לשפר את הסימון אבל קודם כל גם להבין את הסימונים הקיימים.

רותם שמאי: יש סימון של לשימוש עד, וזה בדרך כלל עוסק במוצרי בשר, חלב, דברים שרגישים לקלקול מיקרוביאלי, ויש שימוש אומר עדיף להשתמש לפני – על פסטות, על אורז, על פתיתים, על מזון יבש.

רותם שמאי: הצרכנים לרוב לא מבינים את ההבדל.

רותם שמאי: מתייחסים לזה באותה צורה.

רותם שמאי: לא תמיד מפעילים את שיקול הדעת האפשרי.

רותם שמאי: אחד הדברים הוא כמובן להעלות את המודעות כי גם כך אובדן המזון עולה למשק בית בישראל בערך 3,300 שקלים בשנה כמו שראינו בדוח ואנחנו יודעים שאנשים היום יותר מתמיד צריכים את הכסף וחבל לזרוק אותו לפח, בוודאי שגם בתחום תאריכי התפוגה.

רותם שמאי: אנחנו היום במשרד אכן בתהליך של הכנת אסטרטגיה לפסולת.

רותם שמאי: בתוך האסטרטגיה הזאת אנחנו בוחנים כל מיני כלי מדיניות.

רותם שמאי: הנושא של אובדן מזון הוא אמנם לא רק של המשרד אלא הוא נושא רוחבי ממשלתי.

רותם שמאי: אנחנו בוחנים אצלנו דרך המשרד את כלל הדברים שאנחנו יכולים לעשות כדי למנוע בזבוז, כדי למנוע את האובדן, ואנחנו – כמו שציין המנכ"ל – מנסים להניע בעזרת הצעת מחליטים מהלך ממשלתי שבו המשרדים הנוספים שאחראים על שרשרת הערך, לאורך הדרך, ביחד, יוכלו להגיע לאיזושהי תמונה כוללת.

רותם שמאי: כמובן שהיעד הוא לא רק צמצום ההטמנה, שזה דבר אחד, אלא באמת יעד להפחתת האובדן והבזבוז של המזון שזה יעד שגם חן הרצוג ציין בדבריו.

רותם שמאי: היום בעולם יש יעד של האו"מ עם יעדי פיתוח בר-קיימא להפחתת בזבוז המזון בחצי.

רם בן ברק: יש מדינות שזה מעוגן בחוק?

רותם שמאי: יש מדינות שקבעו לעצמן יעדים.

רותם שמאי: תוכניות לאומיות ויעדים ונקטו צעדי מדיניות.

רותם שמאי: אני מקווה שאנחנו יותר ויותר בדרך לשם.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: פרופסור דב צ'רניחובסקי, יושב ראש המועצה הלאומית לביטחון תזונתי.

רם בן ברק: נמצא אתנו ב-זום.

דב צ'רניחובסקי: בוקר טוב לכולם.

דב צ'רניחובסקי: תודה רבה ליושב ראש על זימון הדיון וכמובן על רשות הדיבור.

דב צ'רניחובסקי: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כי הנושא של הצלת מזון, יש לו ערך.

דב צ'רניחובסקי: קודם כל, יש לו ערך עצמי מעצם העובדה שמצילים מזון בישראל מעבר למה שנאמר.

דב צ'רניחובסקי: הנושא מאתגר בכמה מובנים.

דב צ'רניחובסקי: דיברתם על הנושא של התחרות האפשרית עם החקלאים.

דב צ'רניחובסקי: זה נושא אחד.

דב צ'רניחובסקי: נושא שני שאני חושב שלא שמעתי, זה איכשהו לתכלל את העזרה באמצעות הצלת מזון לסיוע אחר לצורך ביטחון תזונתי ותזונה בריאה.

דב צ'רניחובסקי: מבוקש כאן סכום של שלושה מיליארד שקלים שהוא מוצדק לכשעצמו בעצם המינוף אבל יש סכומים אחרים שהולכים לביטחון תזונתי וצריך שהסכום הזה איכשהו יהיה בהלימה עם כל הסיוע האחר שהולך לביטחון תזונתי.

דב צ'רניחובסקי: זאת לא יכולה להיות איזו תכנית נפרדת מכל פעילות אחרת וצריך לתכלל את כל הנושא הזה.

דב צ'רניחובסקי: בזה אני רואה אתגר מרכזי כי אחרת זה יהיה מאוד קשה לתכלל את הדברים בלי להיכנס לנושאים אחרים שקשורים לביטחון תזונתי.

דב צ'רניחובסקי: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה לך.

רם בן ברק: במסגרת המועצה הלאומית, יש לכם גם כלים אופרטיביים?

דב צ'רניחובסקי: המועצה היא לא גוף אופרטיבי.

דב צ'רניחובסקי: היא גוף מייעץ למשרד הרווחה.

דב צ'רניחובסקי: לממשלה באמצעות משרד הרווחה.

דב צ'רניחובסקי: המועצה עומדת מאחורי מיזם לאומי לביטחון תזונתי שזאת אופרציה שאחד הגופים המעורבים בו – ואני מברך על זה, גם על המעורבות הזו וגם מעבר – זה ארגון לתת שמספק לנו את המזון הטרי, את הפירות והירקות.

קריאה: לקט.

קריאה: לא לתת.

רם בן ברק: גם וגם.

דב צ'רניחובסקי: אם אפשר להרחיב כאן באמצעות הנתיב הזה גם את הצלת המזון, להרחיב את הצלת המזון מעבר למה שנעשה, נבורך כולנו.

גדעון כרוך: הערה.

גדעון כרוך: מה שפרופסור דב צ'רניחובסקי ידידי אמר, נדרשים שלושה מיליארד שקלים כדי לסגור את הפער של אי הביטחון התזונתי.

גדעון כרוך: בפועל מבוקשים 800 מיליון שקלים.

גדעון כרוך: זה פער מאוד גדול כי באמצעות הצלת מזון, במינוף של אחד לארבע, 800 מיליון שקלים יספיקו ולהערכתי גם קצת פחות.

דב צ'רניחובסקי: על זה אנחנו מסכימים.

דב צ'רניחובסקי: גם על הסכום וגם על המינוף.

גדעון כרוך: סגירת הפער של אי ביטחון תזונתי לכלל אזרחי מדינת ישראל.

דב צ'רניחובסקי: נקודה שכדאי להדגיש אותה.

רם בן ברק: יש עכשיו את המיזם שמוביל שר הפנים דרך העיריות למתן תלושי מזון בעלות של 700 מיליון שקלים.

גדעון כרוך: נכון.

דב צ'רניחובסקי: נכון.

רם בן ברק: אנחנו בעצם מדברים על אותה אוכלוסייה.

גדעון כרוך: פחות או יותר.

גדעון כרוך: כן.

גדעון כרוך: יש אוכלוסייה מסוימת שכן תיכנס או לא תיכנס.

גדעון כרוך: אלה דקויות של הנושא הזה.

רם בן ברק: לצד אותם 700 מיליון שקלים של תלושים אתם ילכו לסופרמרקט, ביחד עם זה גם יקבלו את סלי המזון.

גדעון כרוך: לא.

גדעון כרוך: המיזם של שר הפנים הוא לחלק 700 מיליון שקלים בתווי מזון נטו.

גדעון כרוך: לא תהיה לזה תוספת.

גדעון כרוך: יש לו את התוכנית שלו עם הקריטריונים שלו לנושא הזה.

גדעון כרוך: אין שום קשר בין התוכניות.

גדעון כרוך: יש את המיזם לביטחון תזונתי שמוביל אותו ארגון אשל ירושלים שאנחנו שותפים בו, שהוא ממומן חצי על ידי משרד הרווחה וחצי על ידי אשל ירושלים.

גדעון כרוך: אשל ירושלים 20 מיליון שקלים ומשרד הרווחה 20 מיליון שקלים.

גדעון כרוך: נדמה לי שרשויות מקומיות עוד עשרה מיליון שקלים.

גדעון כרוך: שם באמת מקבלים כרטיס של 250 שקלים ועוד מקבלים מזון מהצלת מזון והשלמה.

רם בן ברק: בסופו של דבר אתה וארגונים אחרים תגיעו לאותם אנשים שמקבלים גם את התלושים.

גדעון כרוך: יש סיכוי כזה.

גדעון כרוך: כן.

גדעון כרוך: יש סיכוי שזה יקרה.

דב צ'רניחובסקי: כבוד היושב ראש, אם מותר לי להעיר הערה.

דב צ'רניחובסקי: התוכנית השר דרעי, מבורכת ככל שתהיה, זה בדיוק מסוג הדברים שלשיטתי חבל שקורים, שיש תוכניות נפרדות.

דב צ'רניחובסקי: צריכה להיות תוכנית לאומית אחת משולבת וזה כולל כל תוכנית שנוגעת לביטחון תזונתי ותזונה בריאה.

דב צ'רניחובסקי: כאן יוזמה מבורכת אבל לא מבוצעת במסגרת איזושהי תוכנית לאומית מוסדרת וחבל.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: חברת הכנסת מיכל וונש שנמצאת אתנו ב-זום.

רם בן ברק: אחר כך תדבר רוני מארגון לתת.

רם בן ברק: לאחר מכן אני אסכם וננעל את הדיון.

מיכל וונש: שלום, בוקר טוב.

מיכל וונש: אני מצטערת שאני לא שם.

מיכל וונש: נכנסתי לבידוד קורונה.

מיכל וונש: אני מודה לכם על ההזדמנות להצטרף בכל זאת לדיון.

מיכל וונש: אני תומכת בכל מה שנאמר עד כה לגבי ההכרח בתוכנית מתכללת שנוגעת בנושא הזה ואני כן רוצה להציג כאן את האחריות שלנו גם באמצעות חקיקה.

מיכל וונש: אני מנצלת את ההזדמנות הזאת לומר שאני מקווה שעוד היום תוגש הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה לזיכוי בעד תרומות מזון.

מיכל וונש: אני חושבת שזה אחד הצעדים הראשונים שחייבים להבין שדרושים כדי לתמרץ את יצרני המזון, את המשווקים והיבואנים שעוסקים במזון וגם מגדלי תוצרת חקלאית עליהם דיברתם, מזון מן החי, לתרום מזון לרבות עודפי מזון לארגונים שעושים עבודת קודש ובסופו של דבר להגיע לקצה, לנזקקים שסובלים מאי ביטחון תזונתי.

מיכל וונש: זה באמצעות הגדלת שיעורי הזיכוי.

מיכל וונש: זאת אומרת, המטרה שלנו כמחוקקים היא לזהות את החסמים ולהסיר אותם.

מיכל וונש: לכן לפי הצעת החוק הזאת מוצע להעניק זיכוי במס בשיעור של 50 אחוזים לעוסקים במזון שתורמים מזון לארגונים שעוסקים בחלוקת המזון.

מיכל וונש: זה מאוד מאוד חשוב ואין לי אלא לומר שכל מי שעוסקים בנושא החשוב הזה, ביניהם ארגון לקט ישראל שנמצא בדיון, מאוד מאוד חשוב להבין שזוהי משימה שחייבים לתכלל אותה.

מיכל וונש: באופן עקרוני צריכה להיות תוכנית לאומית מתכללת כדי להבטיח שלא יהיה ילד רעב במדינת ישראל, במיוחד כשאין לכך כל הצדקה לפי מה שאנחנו יודעים היום.

מיכל וונש: תודה רבה על ההזדמנות להשתתף בדיון בדרך מוזרה זאת וגם תודה לכל המשתתפים בדיון כל כך חשוב.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: רשות הדיבור לרוני אבירי, מנהלת תחום הצלת לתת, ארגון לתת.

רוני אבירי: שלום לכולם.

רוני אבירי: שלום לכל משתתפי הדיון.

רוני אבירי: אני מנהלת את תחום הצלת המזון בארגון לתת.

רוני אבירי: אני אקצר ולא אחזור על כל הדברים החשובים והנכונים שכבר נאמרו לפני כן.

רוני אבירי: אני כן אומר דבר אחד לגבי הנושא של הנזקקים.

רוני אבירי: כמו שציין מישהו לפניי, אולי לא דיברנו עליהם מספיק.

רוני אבירי: היום ארגון לתת מפרסם את דוח העוני האלטרנטיבי שלו.

רוני אבירי: זאת השנה ה-18.

רוני אבירי: בשעה 11:15 אנחנו נגיש את הדוח לנשיא ומיד לאחר מכן נפרסם את הנתונים.

רוני אבירי: אני בטוחה שאני לא עושה כאן איזשהו ספוילר גדול כשאני אומר שהדוח משקף את המציאות של 2020, מציאות שהיא קשה, מציאות של עוני שהיה עוד לפני הקורונה ומציאות של אי ביטחון תזונתי שהיה עוד לפני הקורונה וכמובן השנה קיים ביתר שאת.

רוני אבירי: אני אשתף אתכם ואומר שבשנה זאת, בשנת 2020, ארגון לתת חילק מזון בשווי של 156 מיליון שקלים מתוכם 111 מיליון שקלים, מקורם בהצלת מזון.

רוני אבירי: מזון מעולה מצוין למאכל ולצריכה שלא היה מגיע למשפחות הנזקקות, לקשישים ולילדים, אלמלא אנחנו וארגונים שותפים כמו לקט ישראל שקידמו את הדוח הכול כך חשוב והמצוין הזה ביחד עם המשרד להגנת הסביבה.

רוני אבירי: כמובן שיש כאן המון פוטנציאל שהוא לא ממומש ועוד המון דברים שניתן לעשות וכמובן זקוקים כאן לדחיפה הממשלתית וכל הצעדים החשובים שנאמרו קודם לכן ולכן לא אחזור עליהם.

רוני אבירי: הנקודה השנייה והאחרונה שאני רוצה להתייחס אליה עוסקת בתחום של פוטנציאל לא ממומש וזה כל הנושא של הצלת מזון במקטע הקמעונאי.

רוני אבירי: הדוח הזה מראה בצורה מאוד מאוד חדה וברורה שבזבוז המזון בר ההצלה הגדול ביותר נמצא במקטע של ההפצה והקמעונאות.

רוני אבירי: 50 אחוזים מכלל המזון בר ההצלה, בדוח זה מוערך ב-3.6 מיליארד, שזאת כמות מטורפת, וזה לא מגיע לאן שיכול להגיע.

רוני אבירי: אני חושבת שאי אפשר להתעלם מהנתון הזה ולהשאיר את התחום הזה לא מטופל.

רוני אבירי: אני כן אשתף אתכם בהקשר הזה ואומר שארגון לתת מפעיל מזה ארבע שנים מיזם הצלת מזון מסניפי רשת שופרסל, ישירות מהסניפים, שעובד כבר ב-80 סניפים ואנחנו נתחיל פיילוט נוסף בינואר 2021 עם עוד רשת מזון גדולה.

רוני אבירי: חשוב להדגיש שכדי לעשות שינוי משמעותי, פריצת דרך משמעותית בתחום הזה, גם כאן צריכה להיות השקעה של המדינה - אם בתמריצים, אם בהשקעת משאבים בתשתיות - שיאפשרו את ההצלה בתחום המורכב הזה, וזה תחום שמאוד מורכב על מנת להציל ממנו מהרשתות הקמעונאיות וכמובן בחקיקה.

רוני אבירי: אני מאוד מאוד מודה למשרד להגנת הסביבה ולתהליכים שהוא עושה וכמו שאמרתי אני מודה ללקט ישראל על הדוח ועל השותפות.

רוני אבירי: תודה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אנחנו מסיימים את הדיון.

רם בן ברק: יש מישהו שחייב לומר עוד משהו לפני שאני מסכם ונועל את הדיון?

רם בן ברק: לא.

רם בן ברק: אני רוצה להודות ליושבת הראש הקבועה של הוועדה שזימנה את הדיון.

רם בן ברק: אני חושב שהיא רואה את זה בצורה נכונה, כמו שאני רואה את זה, שצריך לתת פוש לכל המהלך הזה כדי שיקרום עור וגידים ולעודד את מי שצריך לעודד.

רם בן ברק: מדובר כאן במיזם או בתוכנית שתתרום לכולם, גם לאיכות הסביבה וכמובן גם לרווחה.

רם בן ברק: יש הרבה מאוד גורמים שמעורבים בזה ואני מבין שהמשרד להגנת הסביבה הרים את הכפפה כדי לרכז את הפעילות.

רם בן ברק: אני חושב שבעניין הזה כולם צריכים להתאחד סביבו ולקבל איזושהי תוכנית על סמך ההמלצות - שלא אחזור עליהן - שיודעות לתגמל.

רם בן ברק: אני באופן כללי מעדיף תגמול על קנסות.

רם בן ברק: לתגמל אנשים לעשות שימוש בעודפי המזון על מנת שבסופו של דבר יגיעו למי שצריך אותו.

רם בן ברק: אני מבין שכמובן אתם פועלים גם בחברה הערבית ואין צורך לומר את זה ואני שמח על כך.

רם בן ברק: המשרד להגנת הסביבה, הכדור בידיים שלכם.

רם בן ברק: תריצו את זה ותזכו לכל העזרה שצריך.

רם בן ברק: בהזדמנות הזאת, גדעון כרוך, אני מזמין את עצמי לביקור אצלכם.

גדעון כרוך: בשמחה.

רם בן ברק: אשמח לבוא לביקור.

רם בן ברק: תודה רבה לכל מי שהשתתף בדיון.