ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 100, 2020-12-07 09:45

מיכל וונש: בוקר טוב.

מיכל וונש: אני רוצה לשלוח איחולי רפואה שלמה לדוד ביטן.

מיכל וונש: הוא לא נמצא כאן כיוון שהוא לא מרגיש טוב היום.

מיכל וונש: אני מודה לכולם שהגיעו.

מיכל וונש: אני אדלג על ההקדמה כדי לאפשר לשרת העלייה והקליטה להתייחס אחרי נסיעה גם מרגשת וגם חשובה כל כך ממנה היא שבה.

מיכל וונש: לאחר מכן נוכל לקיים דיון משמעותי, דיון מעקב וגם תוכניות כלפי ההמשך וההיערכות.

מיכל וונש: השרה, בוקר טוב.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: בוקר טוב גברתי יושבת הראש חברתי מיכל.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני רוצה להודות לך על המעורבות, על המעקב ועל הפעולות שאת עושה כדי לקדם את העלייה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני כמובן שולחת איחולי החלמה לחברנו יושב ראש הוועדה הקבוע דוד ביטן, אחד מיושבי הראש הרתומים ביותר לנושא.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה פתח של תקווה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כולנו שמחים ומברכים על כך שפתחנו את מבצע צור ישראל.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה נותן רוח משמעותית גם לקהילה וגם לקהילות שממתינות, למשפחות שנמצאות כאן בארץ.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: חזרתי עם המשלחת שמנתה את נציגי הסוכנות, של משרד ראש הממשלה, של משרד הפנים ואני רוצה לומר לכם שהייתה משלחת מאוד משמעותית ומרגשת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני רואה כאן חלק מהחברים שהיו אתי באתיופיה – אברהם נגוסה ממשרד ראש הממשלה, שי פלבר מהסוכנות היהודית וכמובן אני שהייתי שם.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: ברשותכם, אני אומר כמה מלים כי אני קצרה בזמן.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: הייתי רוצה להיות נוכחת פיזית בוועדה אך זה לא מתאפשר לי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: התובנות שאני לוקחת – ותרשו לי לא להיות פורמלית – מהמסע הזה הן שלצערי מדינת ישראל לא הפיקה את הלקחים שמתבקשים בארבעה עשורים בכל מה שקשור ליוצאי אתיופיה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: משום מה הקהילה שלנו תמיד נאלצת להיאבק וללכת בדרך חתחתים כדי שייתנו לה פתרונות אמיתיים, שיסייעו בידי בני ובנות הקהילה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: ראיתי את מצבם של בני ובנות הקהילה הממתינים שרוב משפחותיהם נמצאים בארץ.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה פשוט בלתי ייאמן לראות ילדים להורים שממתינים שנים ארוכות, עשרות שנים, סבים וסבתות שכל הנכדים שלהם והילדים שלהם בארץ וכמובן הורים שנמצאים שם והילדים שלהם נמצאים כאן.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנשים שחיים תרתי משמע בהמתנה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כל חייהם הם יושבים לא על מזוודות אלא על כלום, עם הדלות, עם הקושי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: לראות את הילדים הקטנים שנולדו לתוך מציאות ולחיים שם בערים לא להם.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: הרי הם עזבו את מקומות המגורים הקבועים שלהם, הם עשו כבר מזמן שיבה ליהדות, מרבית משפחותיהם חיות כאן בארץ.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו כעם ישראל לא יכולים להפקיר אחים ואחיות ואת הדבר הזה אנחנו צריכים לשים כנר לרגלינו.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: לראות את המצוקה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: מצער אותי, גם אחרי שחזרתי עם כל התקווה ועם כל זה שזה הפך לאירוע לאומי, ובאמת יש התגייסות יוצאת דופן של הפוליטיקאים, של התקשורת, של עם ישראל ומצער אותי כשאנשים אומרים שלעולם זה לא ייגמר ושואלים על כמה מדובר במספרים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: רבותיי, זו גישה כל כך לא נכונה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: לא זכור לי שיש בהלה כל כך גדולה כאשר מדובר במדינות אחרות.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו חייבים לתקן את דרכנו ואני אומרת אנחנו כי אנחנו עם אחד.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו עם אחד.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אם אנחנו נצטרך להסביר את עצמנו פעם אחר פעם, אין ספק שמעבר לאינטרס הקהילתי ומעבר לאינטרס של אזרחים שממתינים כאן לקרובי המשפחה שלהם, אנחנו בוודאי רואים את האינטרס של מדינת ישראל ובוודאי שכולנו רוצים בשלב מסוים לחזור לחוק השבות.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: את הגילוי הנאות הזה אני שמה על השולחן מול הקהילה אבל אי אפשר לברוח מהסוגיה הזאת שמדינת ישראל, ממשלות ישראל לדורותיהן, פעם אחר פעם לוקחים החלטה, לא מיישמים אותה ואז יש זעקת הקוזק הנגזל.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: 2015, נלקחה החלטה, סדר גודל של 9,000 אנשים – גם אם לא ננקב המספר אבל הקריטריונים היו מאוד ברורים – מאז הביאו 2,000 ואומרים, הנה, היו החלטות וזה לא נגמר.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה לא נגמר כי לא יישמתם.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני חוזרת לעניין של התקווה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני חושבת שיש כאן הירתמות של אחרי הרבה מאוד שנים של קיפאון, הירתמות אמיתית החל מהפוליטיקאים, עובר דרך הפקידות וכולל הכשרת הלבבות בעם ובקהילה שאנחנו יחד יכולים לפתור את הבעיה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כדי שהיא תיפתר, כדי שנוכל להביא מזור לכאב המשפחות, אנחנו צריכים את החזון הזה מול העיניים והחזון הוא להיות יהודים ערכיים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: לא לעמוד מנגד כאשר משפחות בוכות.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: יום יום אני מקבלת טלפונים מאימהות.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה פשוט שברון לב.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אם לא רואים את האנשים, אם לא שומעים את הסיפורים, אי אפשר לפתור את הבעיות ואי אפשר לחתור לפתרונות אמיתיים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני מבקשת בכל לשון בקשה מכל אחת ואחד מאתנו, בין אם זה מהדרג הנבחר ובין אם זה מהפקידות, כל אחד צריך לגלות אחריות, כל אחד צריך לגלות מנהיגות, כל אחד צריך לגלות אנושיות וביחד אנחנו יכולים לחתור למציאת פתרונות אמיתיים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: צור ישראל יצא לדרך, עד סוף ינואר אנחנו נצליח ליישם את ההחלטה, היכן שיש חסמים – כמו עם הילדים של יהודים, של הורים שבאו מכוח חוק השבות – על זה לא נוותר.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כמובן בהתייעצות עם משרד הפנים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כל הנושא של החיסונים והתפעול על ידי הסוכנות היהודית, שזה מורכב, בטח בשעה הזאת, כאשר אנחנו יודעים שהמצב הגיאו-פוליטי באתיופיה הוא קצת בעייתי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: עדיין עושים את כל המאמצים וכל אחד מאתנו צריך לעשות את המאה אחוזים שלו בשקיפות מלאה, מתוך מטרה נוספת שהיא להחזיר את האמון של הקהילה בממשלה, ובחברה הישראלית, כי זה לא פחות חשוב להחזיר אמון ציבורי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני אומרת לכם שאנחנו נמצאים במבחן סביב ההחלטה הזאת לגבי צור ישראל, אם אנחנו רוצים לשקם את האמון עם בני הקהילה.

מיכל וונש: התנתקנו.

מיכל וונש: שמענו את דבריך עד שיקום האמון.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אמרתי שבסופו של דבר לצד ביצוע ההחלטה ויישומה, אני רוצה לומר להם שכאשר אומרים נדחי ישראל, ממש על זה מדובר, על האוכלוסייה הכי מוחלשת שאנחנו חייבים להיות לה לפה ואנחנו חייבים להיות לה למנהיגות אמיתית, רצינית ולא צינית.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו חייבים להפסיק להיות ציניים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני פוגשת את זה יום יום עם המון אנשים ופקידים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני לא רוצה לסבר לכם את האוזן ואני אחסוך מכם אבל אתמול הייתה לי שיחה כל כך צינית עם גורמי ממשל ואני מתביישת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: יש רגעים שאני מתביישת שאנשים מדברים בצורה כזאת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני מאמינה שביחד נצליח ליישם את ההחלטה ועד סוף ינואר נביא את האחים והאחיות שלנו.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: עד אז אני גם אגיש את המתווה הכולל.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: תודה רבה.

מיכל וונש: תודה רבה כבוד השרה.

מיכל וונש: רציתי לבקש לדעת מתי יוגש המתווה כי נדבר על מה קורה עם ה-2,000 עד כה.

מיכל וונש: אנחנו יודעים שיש גם דחיפות ומתעתדת להיות ההחלטה הנוספת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני מתכוונת להגיש בשבועות הקרובים, לאור זה שאני חושבת שיש תיקונים שכדאי שאני אגיש בתוך המתווה שכבר היה מוכן.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: הלכתי לשבוע למידה, שבוע עבודה, באתיופיה ולאור הדברים שאני רואה, דברים שאני חושבת שהם גם חסמים משפטיים וגם חסמים מציאותיים בפועל, אני צריכה לעשות את ההתאמות.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כמובן מכל מלמדיי השכלתי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני אשמח לקבל גם ניירות עמדה ושגם תאירו את עיניי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: ההחלטה שילדים, בנים ובנות להורים שעלו מכוח חוק השבות ולא יכולים לעלות, זה דבר אבסורדי.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו נפתור את זה אבל אני לא רוצה שנגיע למצבים שנגיש החלטת ממשלה ומתווה שאחר כך אנחנו חלילה נראה שיש חסמים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: לכן אני לא ממהרת אבל כן ממהרת.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אנחנו נגיש את זה בשבועות הקרובים.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: כמובן כולכם שותפים ואני מבקשת שתשלחו לי את ההערות שלכם.

מיכל וונש: עוד יותר זה.

מיכל וונש: אני כבר מדברת בשמו של יושב ראש הוועדה, אנחנו נשמח לקיים ישיבת המשך ברגע שתגישי את ההתאמות כדי שנוכל לכנס שוב את כל הגורמים כדי להבין איך מיישמים את התיקונים הדרושים, גם בהמשך לנסיעה שלך ומה שראית בשטח וגם אל מול המציאות כפי שאנחנו רואים אותה.

מיכל וונש: אנחנו נדבר עליה גם בהמשך הישיבה הזאת.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: אני אומר באופן אישי, כבוד השרה, שלהיות שם במבצע צור ישראל, בתחילתו, הברכה לשלום מדינת ישראל, אבינו שבשמים, צור ישראל וגואלו, אף פעם לא הייתה משמעותית יותר עבורי באופן אישי, באופן לאומי ובאופן ערכי.

מיכל וונש: אני חושבת שהגשמת חזון ייעוד וערכי מדינת ישראל ברגעים כאלה, הם המצפן שלנו, המחויבות שלנו.

מיכל וונש: אין כאן שום ציניות.

מיכל וונש: אנחנו נדון ונדבר ואנחנו צריכים להסתכל על האכזבה המתמשכת שצריך לתת לה את המקום שלה, להכיר בעובדה שהחלטה אחרי החלטה איננה מיושמת.

מיכל וונש: אנחנו נמצאים כאן בדיון הזה כיוון שההחלטה משנת 2015 פגה ואנחנו לא ניתן לזה לקרות שוב.

מיכל וונש: אנחנו מאחוריך.

מיכל וונש: בוועדה הזאת הדרישה הייתה להעלות את כולם.

מיכל וונש: שוב בשם הוועדה אני אומרת שזאת הייתה הדרישה המקורית של ועדת העלייה והקליטה בכנסת.

מיכל וונש: אין לנו ברירה אלא בזכות ולא בחסד.

מיכל וונש: זה לא עניין שהוא לטובת מי שממתינים שם אלא זאת טובתנו, טובת מדינת ישראל, כלל אזרחיה.

מיכל וונש: כפי שאמרתי, החזון, הייעוד והערכים של מדינת ישראל.

מיכל וונש: תודה לך שאת מובילה את המאבק מתוך משרד העלייה והקליטה וזה לא רק כי את שרת העלייה והקליטה אלא זאת המחויבות של מדינת ישראל ואנחנו נמשיך בכך.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: תודה היושבת ראש.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: תודה רבה.

שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה: אני מתנצלת שאני נאלצת לרדת מהשידור.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: אנחנו נעדכן במסקנות הוועדה.

מיכל וונש: אני אתן הקדמה קטנה ואחר כך ניתן לסגן השר יברקן להתייחס.

מיכל וונש: אני רוצה לומר שאנחנו מתכנסים כאן היום – לטובת כל הגורמים שנמצאים כאן, אפשרנו לשרת העלייה לדבר כי היא ממהרת מאוד - לישיבת מעקב חמישית בנושא יישום החלטת הממשלה.

מיכל וונש: בהחלט יתכן שמדובר בישיבה אחרונה בכנסת ה-23 ובגלל זה חשוב מאוד שאנחנו גם נצא עם מסקנות מאוד מאוד קונקרטיות אל מול מצב הומניטרי של משבר הקורונה ולא התייחסנו לכך, משבר שמשפיע גם על כל הממתינים שם.

מיכל וונש: השרה התייחסה למשבר נוסף שהולך ומתממש ואנחנו צריכים לעקוב אחריו ולקחת אותו בחשבון גם אל מול מימוש מה שאנחנו מחויבים לו.

מיכל וונש: בשונה מהישיבות הקודמות שהתקיימו עד כה, אנחנו בהחלט יכולים לברך על הגעתם לארץ של 416 עולים מגונדר.

מיכל וונש: עוד מעט נדבר מדוע זה לא עומד במספר עליו דיברנו ועליו התחייבנו.

מיכל וונש: אנחנו כן נרצה לתת על כך את הדעת.

מיכל וונש: ההתחייבות בדצמבר להעלות 1,500 ואנחנו נרצה לדעת האם אנחנו עומדים ביעד הזה כיוון שעד סוף ינואר אנחנו יודעים שאנחנו מחויבים למספר 2,000.

מיכל וונש: אני כן אומר ברגע של התרגשות, כפי שאמרתי גם לשרת העלייה, שכל מי שהיה שם חווה את הרגע הזה שמתעלה מעל הכול, מעל לכל מה שמפריד בינינו ומעל המחויבות המשותפת שלנו, של כולנו, מי שיושבים סביב השולחן הזה כחברי כנסת ומי שיושבים סביב שולחן הממשלה ובטח כל הגורמים המבצעים שנמצאים כאן ב-זום ועושים לילות כימים.

מיכל וונש: אני יודעת שהעבודה היא עובדת קודש.

מיכל וונש: המשימה שלנו לא הושלמה.

מיכל וונש: המשימה שלנו ביחד היא להשלים את המשימה, את החוב הזה שאנחנו חייבים לא רק לממתינים, לא רק לבני משפחותיהם אלא לנו, לעצמנו.

מיכל וונש: עם שיבתם, אנחנו נשוב גם אל עצמנו.

מיכל וונש: לכן ההישג המשמעותי הזה של שרת העלייה והקליטה, של כל גורמי הממשלה וכמובן של יושב ראש הסוכנות היהודית יצחק הרצוג שהיה שם ושל העובדים המסורים שלו, גם של משרד האוצר שמאפשר זאת וכמובן רשות האוכלוסין, כולם, המחויבות שלנו, המשימה שלנו, אנחנו עוד לא יכולים לטפוח לעצמנו על השכם, אנחנו עוד לא סיימנו את המשימה.

מיכל וונש: אני רוצה לומר בשם יושב ראש הוועדה דוד ביטן שכפי שאמרתי אנחנו מאחלים לו רפואה שלמה, שוועדת הקליטה הזאת קיימה ישיבות מעקב ותמשיך לעשות זאת.

מיכל וונש: היא תעשה זאת לא רק בטרם העלייה לארץ והעלייה בעצמה אלא גם מעקב אחר הקליטה וכל התהליך המאוד מורכב לו אנחנו צריכים להיערך לאורך הדרך, בתקווה כמובן שהליך קליטתם בישראל של העולים הראשונים ממבצע צור ישראל יהיה קל ומוצלח ושאכן נדע להשכיל, להבין ולהפנים את השיעורים שלמדנו או היינו אמורים ללמוד מהמבצעים הקודמים, מבצע משה ומבצע שלמה.

מיכל וונש: שוב, אני אדגיש גם בשם יושב ראש הוועדה שדעתנו היא שיש להעלות את כל הממתינים במחנות ולסגור את המחנות ולהמשיך ולקיים את התהליכים המקבילים של ועדות חריגים וכולי.

מיכל וונש: ההמתנה הממושכת הזאת והמפגש עם המשפחות, התנאים הקשים של הממתינים והתנאים הקשים של מי שממתינים כאן להתאחד עם המשפחות שלהם, הם בלתי נסבלים וחייבים לתת על זה את הדעת, יפה שעה אחת קודם ולסיים עם זה.

מיכל וונש: אנחנו מצטערים מאוד שההמלצה של ועדת העלייה והקליטה לא התקבלה אבל לא נפסיק לומר אותה ולא נפסיק להאמין בה.

מיכל וונש: אני אומר שגם בשדולה שאני הקמתי כאן בכנסת לא נפסיק ולא נוותר.

מיכל וונש: אנחנו מהווים קול גם לכל הגורמים שנמצאים כאן ונמצאים בשטח ועושים לילות כימים כדי לוודא שאנחנו נזכור ולא נשכח את המחויבות שלנו.

מיכל וונש: משתתפים כאן גם נציגי הארגונים של בני העדה שלא השתתפו בישיבות קודמות שהיו בעצם ישיבות מעקב קצרות עם הגורמים השונים.

מיכל וונש: אנחנו מאוד נרצה לשמוע אותם היום.

מיכל וונש: בישיבות קודמות ביקשנו מרשות האוכלוסין לייעד מייל ייעודי לטיפול בבקשות כך שניתן יהיה לעשות גם באמהרית ואנחנו נרצה עדכון על כך, האם זה עובד, כיצד זה עובד והאם זה מספק.

מיכל וונש: בישיבה הנוכחית נרצה לשמוע שוב כמה בקשות נבדקו, מה הצפי לסיום הטיפול בבקשות כפי שהן מוגשות כעת.

מיכל וונש: תודה רבה לכל מי שאתנו.

מיכל וונש: אנחנו נמשיך עם סגן השר גדי יברקן ולאחר מכן נפנה לשאר הגורמים.

דסטה גדי יברקן: בוקר טוב לכולם.

דסטה גדי יברקן: אני לא אתכם בישיבת הוועדה ואני מצטער שאני לא יכול להשתתף פיזית.

דסטה גדי יברקן: בישיבה הקודמת – לא השתתפתי בה כי הייתי בחוץ לארץ - לא הייתי עת התקיים דיון בנושא חשיפת הרשומות כאשר לצערי הוועדה החליטה לא לחשוף את השמות.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לברך ולהגיד ברוכים הבאים לכל האחיות והאחים שלנו שהמתינו.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד כל הכבוד למשרד הקליטה, לסוכנות היהודית, למשרד ראש הממשלה, למשרד האוצר, לוועדת העלייה והקליטה ולחבריה הוועדה, למשרד הפנים והשליחים שלו שנמצאים שם ועושים עבודה סיזיפית וקשה וגם הנהלת רשות האוכלוסין, יואל שנמצא אתנו כאן.

דסטה גדי יברקן: עשיתם עבודה בזמן כל כך קצר, עבודה ממש טובה.

דסטה גדי יברקן: אתם פועלים על פי החלטת הממשלה אבל יש הרבה דברים שאנחנו כן צריכים לטפל בהם.

דסטה גדי יברקן: ברשותכם, לאחר הברכות, השמחה והצהלה, יש כמה נקודות שאמרתי גם בדיון בוועדה מספר פעמים, לגבי הקריטריונים לקביעת 2,000 אנשים.

דסטה גדי יברקן: הקריטריונים שנקבעו יהיו קשים ואולי אפילו לא נגיע ל-2,000 והנה אנחנו לא מגיעים משום שהקריטריונים שנבחרו הם רק מקשים על עוד אנשים שיכולים לעלות והם לא עולים.

דסטה גדי יברקן: צריך לתת את הדעת – מי שמארגן את הרשימות, מי שמעביר את השמות – שיש אנשים שיכולים לענות לקריטריון הזה של ה-2,000 האלה שבני המשפחה שלהם מדרגה ראשונה – ילדים והורים – נמצאים כאן בארץ.

דסטה גדי יברקן: באדיס ובגונדר יש מאות אנשים כאלה אלא שמי שמחזיק את הרשימות, לא הכניס אותם לרשימות של משרד הפנים ואני לא יודע מאילו שיקולים.

דסטה גדי יברקן: זה דבר שצריך להיבדק.

דסטה גדי יברקן: הבוקר קיבלתי פניות מאנשים, אבא שנמצא כאן בארץ, שני הילדים שלו אמורים לעלות והם אפילו לא ברשימה למרות שבית המשפט כבר הכיר בהם.

דסטה גדי יברקן: הם צריכים לעלות אבל הם לא ברשימה.

דסטה גדי יברקן: אם הרשימה הייתה מוגשת בצורה אובייקטיבית ואמיתית, היום היו לנו 2,000 אנשים ואז לא הייתה צריכה להתכנס ועדת החריגים.

דסטה גדי יברקן: ברשימה גורעים אנשים.

דסטה גדי יברקן: מי שמקורב לפלוני מגיע ומי שלא מקורב לאלמוני, לא מגיע.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו השלטון, אנחנו הממשלה ואנחנו מייצגים את העם.

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא יכולים להמשיך להתנהל כך.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מקבלים רשימה שאני לא יודע איך הכינו אותה והמשפחות ממתינות.

דסטה גדי יברקן: צריך להעביר את כל מי שאמרתי.

דסטה גדי יברקן: בשנת 2015 הממשלה קיבלה החלטה מספר 716.

דסטה גדי יברקן: כל מה אלה שהממשלה קיבלה לגביו החלטה, היו צריכים להיכנס ולהיכלל ב-2,000 האלה ואת כולם להעלות ביחד.

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא שם אבל אנחנו צריכים לתקן.

דסטה גדי יברקן: עד היום, גם במתווה העתידי שמשרד הקליטה יניח בפני הממשלה, אף אחד לא יודע איך הוא נראה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו חוזרים על אותן טעויות, הבעיה נשארת, השחקנים כל פעם משתנים, כל אחד מהשחקנים שמגיע לקבלת ההחלטות, הוא כאילו המשיח הזמני.

דסטה גדי יברקן: לא, זה לא כך.

דסטה גדי יברקן: יש כאן בעיה מורכבותך ובואו נלמד אותה, נפתח את זה בצורה מאוד שקופה לכולם.

דסטה גדי יברקן: לא רק מי שמקורב יכול לראות את הרשימה.

דסטה גדי יברקן: היה צריך לחשוף את הרשימה השמית וכפי שביקשנו בוועדה – אני ביקשתי וישיבת הוועדה התקיימה לבקשתי במכתב ששלחתי ליושב ראש הוועדה – לחשוף את כלל הרשימה לגביהם הממשלה קיבלה החלטה.

דסטה גדי יברקן: היה דיון אחד בנוכחותי ובישיבה שנייה הוועדה קיבלה החלטה לא לחשוף את הרשימה, עת הייתי באתיופיה, ואני שואל מאיזו סיבה.

דסטה גדי יברקן: למה אנשים לא יודעים מי עולה ומי לא עלה?

דסטה גדי יברקן: כמובן שכל מי שמשרד הפנים מקבל עליו החלטה, אנחנו מקבלים.

דסטה גדי יברקן: אנחנו רוצים להעלות כמה שיותר אנשים, שכמה יותר משפחות יתאחדו כי הבירוקרטיות האלה שאנחנו שמים, רק מגדילים אתה בעיה ומרחיקים את המשפחות מהאפשרות להתאחד.

דסטה גדי יברקן: לנושא הקליטה בארץ.

דסטה גדי יברקן: אמרתי בדיונים הקודמים, נכח גם יושב ראש הסוכנות היהודית ה וגם ראש עיריית נוף הגליל, ואני באמת מצדיע לראש עיריית ראש הגליל על שהתנדב וביקש לקלוט אצלו את העולים, אבל המדינה אמרה שאנחנו צריכים ללמוד מטעויות העבר.

דסטה גדי יברקן: בשנת 2021 רוצים לשלוח את העולים החדשים מאתיופיה לערד ודימונה?

דסטה גדי יברקן: השתגענו?

דסטה גדי יברקן: על מי אנחנו עובדים?

דסטה גדי יברקן: איך אנחנו לומדים מהטעויות אם אנחנו שולחים את העולים האלה לפריפריה?

דסטה גדי יברקן: למה השלטון המקומי לא משתתף בדיון הזה?

דסטה גדי יברקן: למה המדינה צריכה לשאול ראש עיר אם הוא רוצה לקלוט את העולים?

דסטה גדי יברקן: עם 2,000 עולים רעננה, כפר סבא ותל אביב יקרסו?

דסטה גדי יברקן: מה זאת האטימות הזאת?

דסטה גדי יברקן: תודה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: לדיון המעקב הבא נזמין את השלטון המקומי לשמוע תשובות גם לשאלות הללו.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: אני מקווה מאוד, חברי גדי, שהממשלה תדע – גם אתה וגם פנינה וגם שרים רבים אחרים שמחויבים לנושא הזה – להעביר החלטה נכונה ומתווה נכון.

מיכל וונש: כפי שאמרתי, הוועדה לא המליצה על המתווה הנוכחי.

מיכל וונש: הוועדה הזאת המליצה להעלות את כולם.

מיכל וונש: הרשות המבצעת יכולה רק לבצע את החלטת הממשלה ואנחנו נשמע מהם לגבי ביצוע ההחלטות עד כה.

דסטה גדי יברקן: גברתי יושבת הראש, אני רוצה להודות לך באופן אישי על ההתגייסות שלך ועל כך שגם הקמת את השדולה ואת מלווה את הנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: התפוח לא נפל רחוק מן העץ ואת ממשיכה את דרכו של אביך פרופסור קוטלר שהיה מהראשונים בשנות ה-80 יחד עם ברוך טגוניה שפעלו למען עליית יהדות אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: לצערי אחרי דור וחצי אנחנו ממשיכים להילחם כדי להעלות את האחים שלנו במקום שהמדינה תקבל החלטה להעלות את כולם.

דסטה גדי יברקן: העלייה הזאת, עם כל הכבוד, וכולם יודעים היטב, לא הייתה קורית אם לא היינו עושים מהלכים משמעותיים לטובת הקהילה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אני ממש שמח שכולם – גם הסוכנות, גם משרד האוצר, גם ועדת העלייה והקליטה, כמעט כל חברי הכנסת, כל הבית – מגויסים לעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: כשיש החלטה נכונה, כולם צריכים לתמוך בה כפי שעושים.

דסטה גדי יברקן: אני רק מקווה שכל מי שנכנס להחלטת ממשלה 716 יעלה ומיד אחר כך חוק השבות יופעל באתיופיה כפי שקורה בכל מדינה בעולם והסוכנות היהודית תוכל לפתוח שם סניף כפי שיש לה בארצות הברית, ברוסיה, באוקראינה ובעוד מקומות כדי שתוכל לטפל כך שמי שזכאי לחוק השבות יוכל לעלות.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לכם.

דסטה גדי יברקן: אני מאוד מודה על דיון המעקב.

דסטה גדי יברקן: כל הכבוד.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: אני לא חושבת שצריך להודות לנו.

מיכל וונש: אני חושבת שזאת העבודה שלנו וזאת המחויבות שלנו, בטח באופן אישי, מקצועי, אקדמי ובכל דרך אפשרית.

מיכל וונש: אני חושבת שזאת מחויבותה של מדינת ישראל.

מיכל וונש: אנחנו נשמע מהגורמים השונים, גם מהסוכנות היהודית.

מיכל וונש: אני בכל אופן אמשיך להיות מחויבת לנושא הזה, כפי שאמרתי, לטובת כלל אזרחי מדינת ישראל.

מיכל וונש: זה לא נושא של קהילה כזו או אחרת אלא זאת המחויבות שלנו.

מיכל וונש: אני מאוד אשמח לשמוע את יואל מרשות האוכלוסין.

מיכל וונש: עלו כאן כמה נושאים, איך יטופלו הבקשות והקריטריונים לפי סעיף 7, הבקשות של יתומים שהוריהם נפטרו.

מיכל וונש: גם הנושא הזה של השקיפות בקריטריונים.

מיכל וונש: אני יודעת שיש בעיה עם פרסום הרשימות אבל בטח לאחר שהם עולים ארצה, ניתן לפרסם כדי להנגיש את המידע.

יואל ליפובצקי: אני כאן.

יואל ליפובצקי: בוקר טוב.

מיכל וונש: נשמח לדעת כמה עד כה נבדקו, גם לגבי סעיף 7 וגם מה התוכנית לעתיד כדי ליישם את ההחלטות כפי שהן במועדים שנקבעו להן.

יואל ליפובצקי: בוקר טוב גברתי היושבת ראש.

יואל ליפובצקי: החלמה ליושב ראש.

יואל ליפובצקי: בשבוע שעבר הגיעו לארץ, כפי שאת יודעת וגם היית בטקס ובנחיתה, במשך יומיים, ביום חמישי ושישי, 428 העולים הראשונים שהם כמעט רבע בהחלטת הממשלה מבחינת המספר שנקבע.

יואל ליפובצקי: נכון לאתמול בדקנו עד היום 17,039 נפשות שהם 3,989 בקשות.

יואל ליפובצקי: מתוכם מצאנו שעד היום עומדים בקריטריונים 1,228 נפשות, 273 בקשות.

מיכל וונש: 273 משפחות?

יואל ליפובצקי: כן.

יואל ליפובצקי: בקשות של משפחות שהן 1,228 נפשות.

יואל ליפובצקי: אנחנו עובדים בקצב מהיר עד כמה שאפשר.

יואל ליפובצקי: אני לא חושב שבאחת ההחלטות הקודמות עבדו בקצב כה מהיר.

יואל ליפובצקי: אנחנו עושים הכול כדי לעמוד ביעדים.

מיכל וונש: כמה בקשות נותרו לכם לבדוק?

יואל ליפובצקי: להערכתי יש עוד כ-3,500-3,000 בקשות.

מיכל וונש: בסדר הזמנים הזה, מתי אתם צפויים לסיים לבדוק את כל הבקשות?

יואל ליפובצקי: אנחנו עושים את המיטב.

יואל ליפובצקי: אני מאוד מקווה שנעמוד בזמנים שנקבעו בהחלטת הממשלה.

מיכל וונש: התחייבנו להעלות 1,500 בדצמבר.

מיכל וונש: נצליח להגיע למספר הזה לפי הקריטריונים הנוכחיים?

יואל ליפובצקי: אנחנו כבר ב-1,228 שעומדים בקריטריונים.

יואל ליפובצקי: להערכתי נגיע ל-1,500 אבל שוב, זאת הערכה בלי שראיתי את התיקים.

יואל ליפובצקי: אנחנו כבר קרובים ל-1,500.

מיכל וונש: תוכל לומר מה מתכוונים לעשות כדי לטפל בקריטריונים של סעיף 7?

יואל ליפובצקי: לגבי סעיף 7, אנחנו כרגע בשיח עם משרד הקליטה, כפי שציינה שרת הקליטה בפתיח, ונוכל לעדכן בהמשך לגבי הקריטריונים ברגע שהם יגובשו.

מיכל וונש: הוועדה תשמח לעדכון בנושא הזה, כפי שגם אמרנו לשרה, כדי שנוכל גם לעקוב אחרי ההשלכות של עדכון הקריטריונים הלל.

מיכל וונש: מתי זה צפוי לקרות?

יואל ליפובצקי: אנחנו כבר עובדים על הקריטריונים.

יואל ליפובצקי: אני מקווה, כפי שהשרה אמרה, בשבועות הקרובים.

מיכל וונש: נבקש, אם אפשר, בתוך שבוע או שבועיים לקבל את עדכון הקריטריונים הללו כיוון שיש לכך השלכות.

מיכל וונש: כדי לעמוד ביעד, יכול להיות שיהיה צריך להגדיל את היעד אם מעדכנים את הקריטריונים ולעמוד ב-2,000 מהר יותר.

מיכל וונש: אני לא יודעת מה יהיו ההשלכות של זה.

מיכל וונש: נשמח מאוד לעדכון ברגע שיש אותו.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: אני אומר שאני יודעת שאתם עובדים לילות כימים, אני יודעת שהעבודה היא בקצב שלא נראה כמוהו ואני חושבת שזה משדר את המחויבות, את החירום והדחיפות מול המצב הנוכחי.

מיכל וונש: תודה שאתם מחויבים ומגויסים לעשות את כל מה שנדרש כדי לעמוד בהחלטות הללו.

מיכל וונש: נשמע את שי פלבר מהסוכנות היהודית שנמצא בבידוד.

שי פלבר: תודה.

שי פלבר: בידוד עם העולים במלונית בידוד.

שי פלבר: אתם צריכים לראות איזה אוכל העולים מקבלים.

מיכל וונש: אתה יודע לדווח על כל מה שקורה בבידוד.

שי פלבר: אני חייב לומר שזה לא בגללי, אבל כל בוקר אני מקבל טלפון לראות מה שלומי ולראותך שאני חי, שורד ומחזיק מעמד.

שי פלבר: אני מניח שעושים את זה לכל העולים ולא רק בשבילי.

מיכל וונש: ברוך שובך.

מיכל וונש: אתה יכול גם לתאר לנו את החלק המרגש יותר וגם נשמח לשמוע לגבי הפער במספרים.

מיכל וונש: עכשיו שמענו על 428 ולא על 500.

מיכל וונש: נשמח לשמוע גם לגבי היעד של 1,500 בדצמבר והאם אנחנו צפויים לעמוד בו ומה ההשלכות של מה שראיתם עכשיו.

מיכל וונש: הייתי מבקשת גם לשמוע על המצב ההומניטרי של הממתינים והאם הנוכחות של הסוכנות מספקת בעת הזאת לפי מה שראיתם וחוויתם למרות שלא הייתם בגונדר.

שי פלבר: אני אתחיל ברשותך במצב ההומניטרי ואחר כך אני אציג תמונת מצב ואדבר גם לגבי הצפי להמשך.

שי פלבר: התמונה שנחשפנו אליה, אני חייב לומר, היא לא תמונה קלה.

שי פלבר: ידענו שבחודשים האחרונים, בגלל הקורונה, יש מצב כלכלי קשה יותר בקרב הממתינים שהוא נובע משלוש סיבות כאשר הסיבה הראשונה היא שכסף המשפחות היו שולחות מהארץ לסייע לקרובי המשפחה, שולחים פחות כי המצב בישראל הוא כזה שחלק מהעולים פוטרו או יצאו לחל"ת ויש להם פחות אמצעים ולכן מסייעים פחות לאחיהם.

שי פלבר: הסיבה השנייה היא ההתייקרויות באתיופיה.

שי פלבר: נפגשנו עם גורמי ממשל, נפגשנו עם אנשי השגרירות וראינו אינפלציה שנתית שפוגמת בדבר הזה.

שי פלבר: הסיבה השלישית היא שהעולים שממתינים, יותר קשה להם למצוא עבודה קבועה מכיוון שהם תמיד מצפים שהם יעלו בקרוב ולכן שוק התעסוקה המקומי לא בהכרח מכיל אותם.

שי פלבר: אכן ראינו מצב כלכלי קשה יותר.

שי פלבר: אנחנו ביוזמת הסוכנות היהודית יחד עם ארגונים מקומיים – עם ג'ו פייב וגם אברהם נגוסה – נתנו סיוע מיידי לטובת חלוקת מזון למשפחות עם ילדים קטנים ואנחנו נרחיב אותו בחודשים הקרובים בצורה גדולה יותר כדי לעזור.

שי פלבר: אגב, כשאני מדבר על סל מזון, מדובר בשק תפוחי אדמה, שקית עם לחמניות, שקית עם כ-10 ביצים ובננות.

שי פלבר: לא מדובר כאן על ארוחות בלתי נגמרות.

שי פלבר: בהקשר הזה בהחלט יש צורך ואנחנו נירתם לו בחודשים הקרובים בגלל משבר הקורונה.

שי פלבר: זו נקודה אחת.

שי פלבר: לגבי הגעת העולים.

שי פלבר: אני רוצה לומר לא חלילה מתוך ניסיון לטפוח על השכם אלא פשוט להציג את המציאות המאוד מורכבת איתה אנחנו מתמודדים ו-אני אתן לכם שתי דוגמאות פשוטות.

שי פלבר: הלכתי יחד עם המשרד למשרד הפנים האתיופי כדי לזרז את קבלת האישורים לעולים, תעודות המעבר.

שי פלבר: אתה מגיע למשרד הפנים האתיופי ומכונת ההדפסה של הדרכונים מתקלקלת.

שי פלבר: עכשיו זה עניין של כנראה יום או פחות עד שזה מתוקן וזה יכול לגרום לעיכוב משמעותי.

שי פלבר: דוגמה נוספת.

שי פלבר: אתם יודעים שעדיין אין טיסות בין גונדר לבין אדיס.

שי פלבר: כשאנחנו מקבלים את החיסונים ממשרד הבריאות הישראלי לאדיס, צריך להטיס אותם לגונדר.

שי פלבר: אי אפשר להטיס אותם לגונדר.

שי פלבר: להשיג משאית קירור באתיופיה, זה לא דבר של מה בכך.

שי פלבר: יש בדרך המון קשיים אובייקטיביים איתם אנחנו מתמודדים ואני רוצה לומר תודה לכל מי שמתגייס כדי לפתור אותם.

שי פלבר: כל הזמן יש סוגיות ובוודאי גם הסוגיות הביטחוניות.

שי פלבר: המצב הזה מביא אותנו נכון להיום לכך שמתוך כ-1,228 שיואל הציג, נכון לאתמול קיבלנו כבר מעל 800 מועמדים שכבר אושרו לגמרי בתהליך ואנחנו מגישים אותם למשרד הפנים האתיופי ובמקביל עושים להם את החיסונים.

מיכל וונש: אלה 800 נוספים?

שי פלבר: לא.

שי פלבר: נכון להיום כ-800 שכבר אושרו, מתוכם עלו 428.

מיכל וונש: אתה אומר עוד פחות מ-400.

שי פלבר: נכון אבל כל יום אנחנו מתעדכנים כי כל יום אני מקבל ממשרד הפנים עוד.

שי פלבר: אני חייב לומר שישבתי לראות את הראיונות, גם השרה ישבה, של משרד הפנים.

שי פלבר: אני חייב לומר שהוא מתקיים בצורה מקצועית ומעמיקה.

שי פלבר: כל ריאיון כזה אורך כשעה וחצי על מנת לוודא שהכול נעשה כמו שצריך.

שי פלבר: לכן יש לוחות זמנים שגם אם אתה רוצה לקצר אותם, זה מאוד קשה כי ריאיון למשפחה אורך שעה וחצי וזה כמובן חלק מתהליך העבודה.

מיכל וונש: מבחינת מה שראיתם, חסר כוח אדם על הקרקע.

שי פלבר: אני לא חושב כי זה תלוי כמה מגיעים מהארץ.

שי פלבר: ברגע שמגיעים מהארץ, הבדיקות שנעשות, אז אנשי משרד הפנים מראיינים.

מיכל וונש: זאת אומרת, אין צוואר בקבוק שהם לא מספיקים לעמוד בזה.

שי פלבר: לא.

שי פלבר: אני חייב לומר לזכותם שהם יושבים מהבוקר עד הערב ומראיינים בצורה מקצועית.

שי פלבר: אני חושב שהם עושים את עבודתם כמו שצריך וזה מתקדם.

שי פלבר: אחרי שהם מסיימים את התהליך מול משרד הפנים ומגיעים אלינו, בין תהליך החיסונים, בין תהליך הוצאת תעודת המעבר, יש את התהליך שזה עובר.

שי פלבר: אנחנו מתכוונים ומקווים להביא בשבוע של ה-20 בדצמבר עוד כ-400 עולים ובשבוע לאחר מכן אני אעשה מאמץ גדול להביא עוד עולים.

שי פלבר: אני חייב לומר שהמספר של 1,500 שהצגת, גברתי היושבת ראש, הוא לא מספר שאני מכיר אותו במובן הזה שאני לא רואה מצב שיגיעו – אני מדבר על יגיעו -0 1,500 במהלך חודש דצמבר כי הם צריכים לעבור תהליך של חיסונים, תהליך של בדיקות שחפת, שלוקח את הזמן שלו.

שי פלבר: גם אם נקצר אותו יחד עם משרד הבריאות למינימום האפשרי והנדרש, עדיין זה לא יגיע לשם.

שי פלבר: היעד שלנו היה ונותר להביא כ-1,000 עולים עד סוף החודש.

שי פלבר: אני מזכיר שכל הזמן משרד הפנים מזרים לי עולים, כך שכאשר הוא מזרים לי עכשיו אני מתחיל תהליך לגבי אלה של ינואר.

מיכל וונש: אני כבר אברר את זה כיוון שאני מבינה שלפי החלטת הממשלה המחויבות הייתה להעלות בדצמבר 1,500 ועד סוף ינואר 2,000.

שי פלבר: את אומרת עד סוף ינואר 2,000 עולים.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: אתה אומר שזה המספר היחיד בהחלטת הממשלה?

שי פלבר: למיטב ידיעתי, כן.

מיכל וונש: אנחנו כבר ננסה לברר את זה.

מיכל וונש: בכל אופן, כדי להגיע ל-2,000 עד סוף ינואר, מן הסתם צריך לקבוע יעדי ביניים.

שי פלבר: ה-1,228 שרשות האוכלוסין הציגה מתקדמים אלינו.

שי פלבר: הם יגיעו במהלך ינואר ולא תהיה בעיה.

שי פלבר: ככל שנקדם מהר את הדיון לגבי הקריטריונים הנוספים, ודאי נוכל להמשיך לראיין ולעמוד בזה.

מיכל וונש: אני רוצה לוודא שהבנתי נכון.

מיכל וונש: אתה יוצא מתוך הנחה שאם לא ישונו הקריטריונים לא נעמוד ביעד של ה-2,000.

מיכל וונש: הבנתי את זה נכון?

שי פלבר: לא.

שי פלבר: אני אומר שמתוך 1,228 שכבר אושרו, לגביהם אני משוכנע שהם יגיעו בסוף ינואר.

מיכל וונש: כן, אבל זה לא 2,000.

שי פלבר: צריך להגדיר את הקריטריונים מחדש ועל פי זה צריך לזמן את המשפחות לראיונות.

שי פלבר: אחרי הראיונות אנחנו מקבלים אותם להמשך טיפול.

מיכל וונש: זה אומר שיש דחיפות גדולה מאוד לשינוי או להוספת הקריטריונים הנוספים כיוון שבעצם אנחנו עושים כפל לאנשים שעל הקרקע.

מיכל וונש: הם מראיינים ואז יכול להיות שהם מראיינים שוב על פי הקריטריונים החדשים.

מיכל וונש: לפי מה שאתה אומר לי יש דחיפות מאוד גדולה לרענן את הקריטריונים האלו.

שי פלבר: מי שרואיין היום על פי הקריטריונים הראשנים ואושר, אתו אין בעיה והוא גם יודע שהוא מאושר לעלייה.

שי פלבר: זה רק עניין של תהליך.

שי פלבר: לגבי הקריטריונים הנוספים, הם עדיין לא נדונו ולכן אנשים לא זומנו.

מיכל וונש: כמובן.

מיכל וונש: זה אתגר ראשון שאני מתארת אותו.

מיכל וונש: אני רוצה לשאול אותך מדוע צריך לחכות עד סוף ינואר ל-1,228?

מיכל וונש: מה הם הדברים שעומדים בין עכשיו לבין ביצוע מהיר יותר?

שי פלבר: אני אומר עד סוף ינואר אבל ודאי שזה יכול לקרות קודם.

שי פלבר: ברגע שהאנשים מגיעים אלינו, אחרי אישור של משרד הפנים, בדרך כלל אישור של תעודת מעבר שזה ממשרד הפנים האתיופי, בדרך כלל אורך כשלושה שבועות.

שי פלבר: יחד עם משרד החוץ הצלחנו לקצר את זה באופן משמעותי.

שי פלבר: היו פגישות ברמה של השגריר והקונסולית באתיופיה עת היינו בשבוע שעבר וזה קוצר בצורה משמעותית אבל עדיין יש את הבירוקרטיה הפנימית.

שי פלבר: הדבר הנוסף הוא תהליך החיסונים והבדיקות שנעשות לעולים.

שי פלבר: יש הגדרות של משרד הבריאות לטווח זמן שצריך לעשות אותן ואנחנו צריכים לעמוד בהן בהקשר הזה.

שלומית אבינח: דוד ביטן ביקש לחסן את כולם.

מיכל וונש: לכן שאלתי האם חסר כוח אדם לחסן את כולם כדי שזה לא מה שיעכב אותנו.

מיכל וונש: אנחנו יודעים שאנחנו בודקים את כל הבקשות הללו, את ה-1,228, אז אם יש כוח אדם אפשר לחסן את כולם.

יעקב נקב: אני יכול להתייחס.

יעקב נקב: אני מהל את שתי התחנות באתיופיה כבר 18 שנים.

מיכל וונש: עוד רגע.

מיכל וונש: שי, אני רוצה לשמוע ממך גם בנושא ההומניטרי בו התחלת.

מיכל וונש: אני חושבת שיש כאן איזשהו פער מאוד מאוד גדול בין המציאות בשטח וכפי שתיארת אותה ראיתם אותה והמציאות המשתנה לבין מה שאנחנו מתחייבים כמדינה.

מיכל וונש: זאת אומרת, לא יתכן שמי שממתינים לעלות, יהיו שם מצבי תת תזונה.

מיכל וונש: אני מבקשת לדעת מה מונע מהסוכנות לקחתך אחריות מלאה על המצב הזה כפי שהיינו לוקחים במקומות אחריםץ

שי פלבר: אני אומר מספר דברים.

שי פלבר: קודם כל, עד היום, לפחות עד החלטת הממשלה הקודמת, הסוכנות לא הייתה פעילה בהקשר של הטיפול ההומניטרי מכיוון שזה לא היה המנדט שלנו.

שי פלבר: אבל אנחנו, לאור המצב שקרה בחודשים האחרונים, כן החלטנו לקחת צעד קדימה וביחד עם ארגונים המקומיים – כמו ג'ו פייב ו-NSSE - כן החלטנו לסייע.

שי פלבר: אנחנו העמדנו מקור תקציבי לגבי הקבוצה הנוכחית ואני גם יכול גם לומר לכם שאנחנו ערוכים תקציבית לסייע גם בחודשים הקרובים.

שי פלבר: אנחנו רק צריכים לבנות תוכנית להמשך.

שי פלבר: אנחנו מתלבטים, אנחנו רוצים באדיס כנראה לפתוח מפעל הזנה כמו שיש בגונדר.

שי פלבר: בגונדר העולים מגיעים פיזית ואוכלים ארוחה חמה במיתקן, מה שלא היה עד היום באדיס, ובעקבות הביקור אנחנו שוקלים גם לעבור לאותה מתכונת.

שי פלבר: הביקור עזר לנו להבין שאולי נדרש טיפול אחר.

שי פלבר: מבחינת מקור תקציבי, אנחנו ערוכים וזה רק עניין של שיטת ההפעלה.

מיכל וונש: הוועדה תשמח להתעדכן גם בנושא הזה.

מיכל וונש: אני חושבת שיש כאן מחויבות מאוד גדולה.

מיכל וונש: אני אומר שאני גם מכירה מהארגונים שם למפעל ההזנה, שהם בעצמם מאוד מאותגרים בתקופה הזאת, בתקופת הקורונה, מבחינת הכספים הפרטיים והפילנתרופיה שתומכת.

מיכל וונש: אנחנו חייבים לקחת בחשבון – זה נכון באופן כללי לגבי הפילנתרופיה כפי שאתה מכיר היטב ויותר ממני – שאם זאת אחריותנו, אי אפשר להישען יותר על אחרים.

מיכל וונש: זאת יכולה להיות האקסטרה אבל אי אפשר להישען על הפילנתרופיה שתגיע או לא תגיע למפעל ההזנה.

מיכל וונש: הוועדה מאוד תשמח לקבל את התקציב כפי שאתם מייצרים אותו ולדעת שזה באמת נושא שנתנו עליו את הדעת ושאין שם ילדים שחיים בתת תזונה בעוד הם ממתינים.

מיכל וונש: תודה רבה שי.

שי פלבר: אחר כך אני אשמח להתייחס לנושא החיסונים, אבל אחרי משרד הבריאות ואברהם נגוסה.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: אברהם נגוסה, ברוך שובך מבידוד.

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: רפואה שלמה לחברנו יושב ראש הוועדה דוד ביטן וברכות ליושבת ראש הוועדה שלקחה את ההגה ומקיימת את הדיון.

אברהם נגוסה: אני רוצה לברך את שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה שהיא יזמה והובילה משלחת מוצלחת.

אברהם נגוסה: זאת הייתה גאווה להיות שותף במשלחת.

אברהם נגוסה: אני גם רוצה לברך את אנשי הסוכנות היהודית שעושים עבודה בראשות שי פלבר ואני ראיתי שם מקרוב איזו עבודה הם עושים.

אברהם נגוסה: אני מברך גם את משרד הפנים על העבודה שלהם, על הצוות שנמצא באתיופיה וגם הצוות שעובד כאן.

אברהם נגוסה: כמובן אני מברך את משרד החוץ על עבודת השגריר וצוותו שם.

אברהם נגוסה: אני מברך את משרד הבריאות.

אברהם נגוסה: כל משרדי הממשלה מגויסים להצלחתו של מבצע צור ישראל.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול ולהעלות סוגיה בהמשך לנתונים שמסר יואל ממשרד הפנים.

אברהם נגוסה: כולנו יודעים שב-2019 וב-2020 היו צריכים להגיע לכאן 1,000 עולים ולכך הממשלה הקציבה תקציב.

אברהם נגוסה: בפועל עלו 850 עולים.

אברהם נגוסה: דהיינו, יש לנו 150 עולים שאמורים לעלות.

אברהם נגוסה: הנתונים שיואל הציג, אני רוצה הבהרה לגביהם.

אברהם נגוסה: לפי החישוב שלי 428 עולים שהגיעו ביום חמישי וביום שישי, מינוס 150, מתוך ה-2,000 עלו 278.

אברהם נגוסה: זה החישוב שלי וזה אם 150 היו צריכים לעלות.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה הבהרה כי אני לא רוצה שה-150 מתך ה-2,000 יתמסמסו.

מיכל וונש: אני אשמח לחזור ליואל לתשובה.

אברהם נגוסה: אני מצפה שבסוף ינואר יעלו לא רק 2,000 אלא 2,150.

מיכל וונש: נבקש את התייחסותו של יואל לשאלה.

יואל ליפובצקי: היתרה של ההחלטה הקודמת, לפי דעתי עומדת על כ-140 אבל בכל מקרה שני הנציגים של רשות והאוכלוסין וההגירה שנמצאים כרגע באדיס והיו קודם בגונדר, העלו גם אותם, ואכן הם בנוסף ל-2,000.

יואל ליפובצקי: הם לא חלק מה-2,000.

מיכל וונש: בעצם מבחינה מספרית, למימוש החלטת הממשלה הזאת, ה-140 הללו – לא נתווכח על עשרה למרות שכל חיים הם חיים שלמים.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך למה יש פער.

אברהם נגוסה: כי בערך עשרה עלו על פי חוק השבות.

אברהם נגוסה: אלה שעלו על פי חוק השבות לא נחשבים במכסה של החלטת הממשלה כי אלה היו צריכים לעלות לא במסגרת מכסה וללא תקציב מיוחד.

מיכל וונש: זאת אומרת, אנחנו בתת ביצוע של החלטת הממשלה.

מיכל וונש: זה נכון לומר את זה?

יואל ליפובצקי: אני לא יודע למה את אומרת תת ביצוע.

יואל ליפובצקי: יש שתי החלטות ממשלה ואנחנו עומדים בזמנים של שתי החלטות הממשלה לרגע זה.

יואל ליפובצקי: להגיד תת ביצוע, נראה לי שזה לא מדויק בעליל.

מיכל וונש: בסדר, אני לא אומר את זה.

מיכל וונש: אני אהפוך את מה שאמרתי.

מיכל וונש: אנחנו משתמשים במספר שהוא איננו מדויק כשאנחנו אומרים 428, צריך להוריד מהמספר הזה את ה-150 ולכן נשאר לנו פחות זמן כדי לעמוד בביצוע של כל ה-2,000 עד סוף ינואר.

מיכל וונש: זה יו תר מדויק?

יואל ליפובצקי: לא.

יואל ליפובצקי: ה-1,228 שציינתי בהתחלה הם לגבי החלטת הממשלה על ה-2,000.

מיכל וונש: ללא ה-150 עליהם מדבר אברהם נגוסה.

יואל ליפובצקי: נכון.

יואל ליפובצקי: חוץ מהם, בנוסף, ראיינו גם את היתרה של ההחלטה הקודמת ואנחנו אמורים לסיים עד ה-31 בדצמבר כך שאנחנו לא בתת ביצוע אלא להיפך, אנחנו נעמוד במלוא הביצוע של ההחלטה.

מיכל וונש: מצוין.

מיכל וונש: אם כן, אנחנו לא סופרים את אותם 150 בביצוע ההחלטה הזאת.

מיכל וונש: זאת הנקודה החשובה.

יואל ליפובצקי: נכון.

מיכל וונש: תודה רבה יואל.

מיכל וונש: אברהם, עוד משהו שרצית לחלוק אתנו בעקבות נסיעתך?

אברהם נגוסה: אני חושב שלאור המצוקה הכלכלית של הקהילה באדיס וגם בגונדר, הגיע הזמן שהסוכנות היהודית תיקח את האחריות על שני המחנות, גם באדיס וגם בגונדר.

אברהם נגוסה: אני אומר להם, אמרתי לפני 30 שנים, שהאנשים האלה יעלו למדינת ישראל והם עתיד אזרחי מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: חובה עלינו לתת להם עכשיו סיוע הומניטרי – אוכל, רפואה, חינוך – כי הם יהיו אזרחים יצירתיים בארץ.

אברהם נגוסה: אם האנשים האלה יגיעו חולים, חלשים ומתוסכלים, לא יצרנו אזרחים יצירתיים, אבל אם עכשיו הסוכנות תיקח את האחריות – גם באדיס וגם בגונדר - ותיתן להם את הסיוע כמו שצריך, כולל חינוך, אנחנו יצרנו אזרחים טובים שיהיו יצירתיים במדינת ישראל.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: אני חושבת שבהחלט שמענו את הבשורה הזאת מפיו של שי והם יגישו לוועדה את התוכנית המתוקצבת כפי שהוא אמר שהם מתכוונים לייצר אותה ולקחת אחריות.

מיכל וונש: אני מסכימה אתך בצער רב שכבר היינו צריכים לקחת את האחריות הזאת לפני שנים רבות ולא להישען על פילנתרופיה ועל אנשים נדיבים שיעשו את עבודתנו היות וכל האנשים האלה מתעתדים לעלות ארצה.

מיכל וונש: אגב, גם אם לא, מדינת ישראל מעניקה מספיק סיוע הומניטרי שבטח ובטח כלפי מי שאמורים לעלות ארצה, יש לנו מחויבות נוספת, נדבך נוסף, ובאמת שי בישר כאן בשורה ואמר שהסוכנות היהודית מייצרת תוכנית כזאת ותציג אותה בפני הוועדה.

מיכל וונש: אנחנו עקוב אחרי ביצוע ההחלטה הזאת של הסוכנות היהודית.

מיכל וונש: תודה רבה אברהם וברוך שובך.

מיכל וונש: משרד הבריאות.

מיכל וונש: נמצא אתנו ב-זום פרופסור מור.

מיכל וונש: בבקשה להתייחס לנושא הזה כפי שעלה, נושא החיסונים.

מיכל וונש: האם יש מניעה לחסן את כולם כדי שזה לא מה שיעכב.

יעקב נקב: אני אתייחס למטרה של הסידור של הקליטה הבריאותית.

מיכל וונש: אתה מדבר מטעם משרד הבריאות או נמצא אתנו פרופסור מור?

יעקב נקב: אני מדבר גם מטעם משרד הבריאות אבל גם פרופסור מור נמצא.

יעקב נקב: אני מנהל את שתי התחנות באדיס ובגונדר ורציתי לתת לכם, אם אתם רוצים, בנושא כוח האדם.

יעקב נקב: אני רוצה לומר לכם מה נמצא שם ומה המגבלות שלנו.

יעקב נקב: אנחנו לא יכולים להכשיר אחיות.

מיכל וונש: אני מבקשת שקודם ידבר פרופסור מור ואחר כך אתה.

זהר מור: אני אתחיל ואומר שהתהליך הזה של הקליטה, אנחנו מעורבים בו כבר כמה עשורים וכל הבאה של העולים האחרונים בצור ישראל הוא לא פחות ממרגש וגם שיתופי הפעולה בין הרשויות השונות כפי שנעשה לאורך שנים.

זהר מור: התהליך הרפואי נעשה על מנת להקל על הקליטה הרפואית שלהם בארץ ולעשות סקירה רפואית לפני העלייה.

זהר מור: התהליך הזה נבנה בהדרגה והוא פועל בהצלחה משנת 2007 וכולל בדיקת רופא או בגונדר או באדיס אבבה על ידי צוות מקצועי של רופא שמשולב עם אחיות כשלאחיות יש טופס תשאול והן משלימות את החיסונים ועושות בדיקות מתאימות לשחפת.

זהר מור: מעבר לכך מתבצע תהליך של צילום חזה שהפענוח שלו נעשה בישראל.

זהר מור: זה תהליך מאוד מאוד מורכב.

זהר מור: יעקב נקב מנצח על התהליך בצורה מאוד מאוד מוצלחת מזה עשרות שנים.

זהר מור: התהליך פועל בצורה די חלקה והוא מתחיל ברגע שאנחנו מקבלים את המועמדים מרשות ההגירה והאוכלוסין ואז אנחנו מעבירים אותם דרך התהליך של הסקירה שבדרך כלל אורך מספר ימים.

זהר מור: המטרה היא שיהיה אפשר לקלוט אותם בארץ בצורה מהירה, מקצועית וקלה.

זהר מור: אנחנו משתפים פעולה לאורך כל הדרך עם כל הרשויות, אם זאת הסוכנות היהודית, משרד הקליטה, רשות ההגירה והאוכלוסין וכל מי שבא אתנו במגע.

מיכל וונש: אתה אומר שמבחינת משרד הבריאות התהליך כולו אורך מספר ימים, כך שזה לא אמור להיות גורם מעכב.

מיכל וונש: הבנתי נכון?

זהר מור: הבנת נכון.

זהר מור: כל עוד התהליך הזה מתבצע באתיופיה.

זהר מור: התהליך אורך בערך 12 ימים ומה שלוקח את הזמן אלה בדיקות מסוימות לשחפת שעושים אותם בזרוע כדי לזהות נוכחות חיידק שחפת ונעשות שתי בדיקות כאלה וצריך פערי זמן מאוד מדויקים בין בדיקה אחת לשנייה.

זהר מור: אנחנו מקבלים את המועמדים לעלייה ועושים להם את הבדיקות.

זהר מור: מעולם אני לא זוכר שקרה שאנחנו היינו הגורם המעכב.

מיכל וונש: בישיבות קודמות יושב ראש הוועדה ביקש שכל מי עונה לקריטריונים, על מנת שזה לא יעכב, זה אומר שכל ה-1,228 עליהם אנחנו מדברים, יכולים להתחיל בתהליך הזה.

מיכל וונש: מבחינת

מיכל וונש: כם זה אפשרי?

זהר מור: כל מי שמועבר אלינו ממשרד הפנים או מרשות ההגירה והאוכלוסין, עובר את התהליך.

זהר מור: לנו אין מושג לגבי הסטטוס שלהם, רק לגבי מתי הם מועמדים לעלייה ולפי זה אנחנו מכוונים את המועדים של צילומי החזה ושל בדיקות השחפת.

זהר מור: בנושא הזה של ההחלטה לגבי מועד העלייה אנחנו גורם פסיבי.

זהר מור: אנחנו מכוונים את הבדיקות ברגע שאנחנו יודעים מה המועד.

מיכל וונש: נעלה בחזרה את שי כי אני רוצה לחדד את הנושא הזה.

זהר מור: רק רגע.

זהר מור: ברשותך, אני רוצה לציין שביום שישי הגיעו עולים ללא שהשלימו את התהליך של הסקירה הרפואית.

זהר מור: אני חושב שזה לרועץ.

זהר מור: אני חושב שזה מסכן את הבריאות שלהם ואת הבריאות של מי שבא אתם במגע.

זהר מור: אני מבקש שלחצים חברתיים, פוליטיים ואחרים לא ישבשו את התהליך משום שהשיבוש של התהליך של הקליטה הרפואית הוא בסופו של דבר לרועץ לבריאות שלהם ולבריאות של הסובבים אותם.

זהר מור: הקמנו את התהליך הזה ב-2007 על סמך ניסיון קודם של תחלואה בשחפת ובמחלות אחרות.

זהר מור: לכן אני שב ומבקש מהוועדה שתציין שבלי השלמת הסקירה הרפואית לא יעלו עולים לישראל.

מיכל וונש: זו פעם ראשונה שאנחנו שומעים על כך שעלו עולים לישראל ללא השלמת הבדיקה הרפואית.

מיכל וונש: הדבר שהעסיק אותנו בעיקר היה האם באיזושהי צורה זה מעכב את העלייה.

מיכל וונש: אני אשמח אם נעלה בחזרה את שי.

מיכל וונש: אני לא יודעת אם הוא הגורם המוסמך לענות על כך.

שי פלבר: אני אומר שבמקרה הזה של הטיסה הנוספת, מכיוון שהיה לנו יעד לעמוד בו ובעיקר כיוון שהעולים כבר קיבלו הודעה שהם עולים, לא רצינו להיות במצב בו העולים לא יוכלו לטוס לארץ.

שי פלבר: כן היו לנו שיחות מקדימות עם משרד הבריאות.

שי פלבר: זה לא שהם נחתו בלי ידיעה של אף אחד.

שי פלבר: ידעו שהם מגיעים.

שי פלבר: אנחנו הספקנו להשלים חלק מהתהליך באתיופיה, לא את כולו, זה נכון, וביחד עם משרד הבריאות ומשרד העלייה והקליטה נדאג לפחות לגבי קבוצה הזו להשלים את התהליך כמו שצריך, שיהיה מסודר ומאורגן לב צריך להבין שהיה כאן אלמנט של עולים שכבר ידעו שהם עולים ולא רצינו שיהיו במצב של אכזבה אחרי שהם מחכים.

מיכל וונש: השאלה מה צריך ללמוד מהדבר הזה כדי שלא נהיה שוב במצב הזה כאר או מעלים אותם ללא בדיקות או שהבדיקות מעכבות.

מיכל וונש: אני מנסה לאתר כאן את החסם.

שי פלבר: הבדיקות לא מעכבות.

שי פלבר: הבדיקות צריכות להתבצע והחיסון צריך להתבצע אבל צריך להבין שיש להם פרק זמן מינימלי, כמו שאמר כאן פרופסור זהר.

שי פלבר: אנחנו כן נרצה לדבר עם משרד הבריאות האם ניתן לבצע חלק מהתהליכים בארץ, יש לנו שיחה משלימה אתם, על מנת שנוכל להביא את העולים כמה שיותר מהר לפי הכללים, וזה ברור לכולנו.

מיכל וונש: אם הבנתי נכון, ואני רוצה לחדד ולראות שהבנתי נכון, בעצם אין מניעה להתחיל את התהליך מבחינת משרד הבריאות לגבי 1,228.

שי פלבר: יש מניעה.

שי פלבר: האחת, אנחנו לא מתחילים תהליך עד שהעולה לא קיבל את האישור הסופי ממשרד הפנים.

מיכל וונש: הבנו ממשרד הפנים שכבר יש את המספר הזה.

שלומית אבינח: משרד הפנים האתיופי.

שי פלבר: ברגע שהמועמד מקבל את האישור, הוא מופנה אלינו.

שי פלבר: נכון.

שי פלבר: אז אנחנו מתחילים אתו את התהליך הרפואי.

שי פלבר: יש גם כללים כמה מותר לחסן ביום, בדיקות השחפת וכולי.

שי פלבר: אי אפשר להתחיל עם 1,228 מכיוון שהם עדיין לא הועברו אלינו.

שי פלבר: ברגע שאדם הועבר אלינו באופן סופי, אז מתחיל התהליך.

שי פלבר: בחנו את זה בעבר.

שי פלבר: קרו מקרים שאמרו לבן אדם שיתחיל את התהליך הרפואי אבל בסוף הוא כנראה לא אושר לעלייה ואז נוצרת אכזבה.

שי פלבר: לכן רק אחרי שהוא מאושר סופית, הוא נכנס לתהליך הרפואי כמו שצריך.

מיכל וונש: אני חייבת לומר שאני לא מבינה את הפער הזה בביצוע 1,228 האלה.

מיכל וונש: אנחנו יודעים שהם כבר מאושרים.

שי פלבר: 1,228 עדיין לא הגיעו אלינו.

שי פלבר: מתוך 1,228 צריך להוריד את העולים שכבר אושרו, שכבר עלו לארץ.

שי פלבר: מתוך 1,228 שמשרד הפנים אכן אישר אותם, עדיין לא הגיעו אלינו באופן סופי.

שי פלבר: ברגע שהם מגיעים, הם בוודאי מתחילים את התהליך הרפואי.

מיכל וונש: מה זה באופן סופי?

מיכל וונש: למה הם לא מגיעים אליכם?

מיכל וונש: מה מונע את זה?

שי פלבר: אחרי שהם מתראיינים באתיופיה, הם עדיין עוברים תהליך אישור במשרד הפנים ואז הם מגיעים אלינו.

שי פלבר: יש כאן עניין של יומיים-שלושה אחרי הראיונות.

מיכל וונש: אם אלה יומיים-שלושה, זה לא שמעכב.

שי פלבר: בדיוק.

שי פלבר: זה לא עיכוב.

שי פלבר: זה תהליך עבודה.

מיכל וונש: אני מנסה לצפות את העתיד ושלא יקרה שוב מצב לפיו עולים בלי שהשלימו את התהליך.

שי פלבר: ברגע שיאושר מתווה מעבר ל-2,000 עולים, בוודאי זה ידרוש היערכות נרחבת וגדולה יותר, כמובן שכאשר יהיה אישור למתווה אנחנו ניפגש עם משרד הבריאות, נצטרך להיערך אחרת, נצטרך להכשיר יותר אחיות, יותר רופאים באתיופיה.

שי פלבר: למספר של ה-2,000 עולים, אני חושב שכרגע אנחנו יודעים לעמוד עם כוח האדם הנוכחי.

שי פלבר: אם המספרים יגיעו למספרים גבוהים יותר, זה כבר ידרוש היערכות אחרת.

יעקב נקב: אני חייב להתייחס לגבי המספר.

יעקב נקב: גם אם יש 1,200, לא ניתן באותו יום לקחת יותר.

יעקב נקב: תכננו בין 60 ל-80 אנשים ביום שמקבלים את החיסונים כי אלה שלוש זריקות ביום.

יעקב נקב: לאחר מכן יש את הקריאה והמנטו השני וזה אורך כפי שאמר פרופסור זהר כ-13-12 ימים לכל התהליך.

יעקב נקב: כלומר, לכל 80 אנשים, מהרגע שאנחנו מתחילים, אם מתחילים יום אחרי יום, זה לוקח מה שנקרא גרירה ויש ימים שיוצא שצריכים לקבל 200 או 300 אנשים במרפאה מה שטכנית בלתי אפשרי.

יעקב נקב: כלומר, זה לא שעכשיו יש לנו 400 אנשים ממתינים וכל ה-400 נכנסים באותו יום.

יעקב נקב: זה נעשה בהדרגתיות.

יעקב נקב: יש לנו שתי אחיות ורופא בגונדר ועוד שתי אחיות באדיס.

יעקב נקב: לא ניתן להכשיר אחיות מעכשיו לעכשיו בנושא הזה.

יעקב נקב: אלה אחיות מקומיות שהוכשרו על ידי רופאים ואחיות מישראל במשך חודש.

יעקב נקב: גם אם עכשיו נשלח אחיות ורופא לאתיופיה, זה לוקח חודש להכשיר אותם.

יעקב נקב: יש שם גם בעיות של מיקום כי אנחנו מחסנים בני אדם ויש תהליכים, חלילה אם צריך לטפל במישהו וכדומה.

יעקב נקב: לכן יש איזושהי מגבלה.

יעקב נקב: אנחנו תכננו בין 200 ל-250 אנשים שבהדרגתיות זה אורך עד שלושה שבועות, 21 ימים, לחסן אותם בצורה סבירה ובטוחה.

יעקב נקב: הסתייגנו לגבי ההגעה של העולים ביום שישי כי הם לא קיבלו שם כלום.

יעקב נקב: לא עשו להם בדיקות מנטו וחלקם הקטן קיבל את החיסונים.

יעקב נקב: אנחנו נשלים ונעשה הכול בארץ אבל זה בלתי ניתן לעשות בארץ במצב של הקורונה ובמצב של תעסוקת האחיות שלנו.

מיכל וונש: אז צריך שאתם תציגו לוועדה, כל הגורמים, את התוכנית, גם התוכנית הזאת.

מיכל וונש: אנחנו לא יודעים לתת את העצות איך לעשות את זה.

מיכל וונש: אנחנו רק יודעים שזה צריך להיעשות כדי שנעמוד ביעדים.

מיכל וונש: אנחנו שומעים שהקריטריונים אולי גם יורחבו, אז צריך ללמוד מהנושא הזה על מנת להבטיח את בריאות הציבור, את בריאות העולים, את בריאות הממתינים.

מיכל וונש: הנושא הזה של כוח אדם לא יכול להיות הסיבה שאנחנו לא מצליחים לעמוד ביעדים.

יעקב נקב: בסדר, אבל יש משמעות.

יעקב נקב: כדי להכשיר כוח אדם, אורך חודש ימים להכשיר אותו.

יעקב נקב: גם אם עכשיו נקבל את האישור ונעשה את כל מה שצריך, ייקח לנו זמן כדי להכשיר אותם.

יעקב נקב: זאת לא הכשרה מעכשיו לעכשיו.

שי פלבר: אני אבהיר את עצמי.

שי פלבר: אין כוונה לקחת מחר אחיות שלא הוכשרו.

שי פלבר: יעקב צודק.

מיכל וונש: כמובן.

שי פלבר: הכוונה היא שאם יאושר גל עלייה גדול יותר, אנחנו נצטרך לאתר אחיות מקומיות ולהכשיר אותן בצורה מסודרת כדי להרחיב.

מיכל וונש: כמובן.

מיכל וונש: אני חושבת שזה ברור לכולנו.

יעקב נקב: אין שום בעיה.

יעקב נקב: האחיות שלנו עשו את זה והעלינו גם 300, 500 ו-700 אנשים בחודש והכול עובד.

יעקב נקב: הפרויקט התחיל ב-2001 ואנחנו עושים אותו בצורה מאוד מסודרת ומאוד עניינית.

יעקב נקב: כל החלטה שתתקבל, אנחנו נעמוד בה.

מיכל וונש: אם כך, ברגע שיהיו החלטות נוספות, כמובן שגם את זה הוועדה תבקש להבין, איך מבחינת משרד הבריאות נערכים כדי שנוכל להבטיח שזה ייעשה כמו שצריך בהכשרת הצוותים ובדאגה גם לבריאות הציבור וגם לבריאות העולים.

זהר מור: משנת 2007 יש שתי מרפאות שמאוישות על ידי רופא ואחיות שנמצאים בקשר כל הזמן עם משרד הבריאות.

זהר מור: זאת אומרת, המרפאות מאוישות שם באופן רצוף כבר 14 שנים.

זהר מור: זה לא תהליך חדש והם כל הזמן נמצאים עם יעקב ואתי בקשר.

יעקב נקב: משנת 2001.

זהר מור: משרד הבריאות מגויס באופן מלא לנושא הזה, כולל אספקת ציוד רפואי, חיסונים ושיתופי פעולה וכל מה שצריך לעשות באתיופיה ובישראל.

מיכל וונש: חשוב מאוד.

מיכל וונש: אדרבה, אם כך יש לנו גם את הניסיון שידע להיערך בהתאם לתכונית המשתנה ככל שהיא תשתנה.

מיכל וונש: תודה רבה לכם.

מיכל וונש: אני מבקשת לתת את רשות הדיבור לדלית אטרקצ'י מהמשרד להשכלה גבוהה.

מיכל וונש: הנושא של האולפנים עלה בישיבות קודמות.

מיכל וונש: מי שהעלינו ארצה, הנושא של האולפנים, היערכות ללימודי עברית עבור העולים, האם יש מספיק מורים וההשלכות בתקופת הקורונה כאשר כמובן אפשר ללמוד ב-זום והשאלה האם זה נעשה באופן הזה.

מיכל וונש: היא לא נמצאת אתנו ובינתיים נתקדם ונאפשר למשרד החוץ, עמית.

עמית גיל בייז: אני כאן.

עמית גיל בייז: בוקר טוב לכולם.

עמית גיל בייז: משרד החוץ ממשיך לסייע להליכי העלייה.

עמית גיל בייז: כמו ששמעתם המשרד מסייע בהשגת המסמכים באמצעות השגריר והקונסולית.

עמית גיל בייז: המשרד יספק ומספק אשרות לכל הזכאים לעלייה.

עמית גיל בייז: צוות השגרירות תוגבר בהתאם.

עמית גיל בייז: השר הנחה אותנו לתת עדיפות לנושא ואנחנו עושים זאת.

מיכל וונש: האם מעת לעת יש בדיקה של משרד החוץ לגבי המצב הביטחוני המשתנה שם?

עמית גיל בייז: הנציגים שלנו יושבים במקום.

עמית גיל בייז: כן.

מיכל וונש: ומתייחסים ספציפית למקומות בהם נמצאים הממתינים וההשלכות של המצב המשתנה מבחינת יחסי החוץ ומבחינת מלחמת האזרחים שבכל זאת משפיעה?

מיכל וונש: אנחנו יודעים שיש השפעות שונות פנים אתיופי.

עמית גיל בייז: בהחלט.

עמית גיל בייז: השגריר שלנו נמצא בקשר הדוק ושוטף עם השלטונות, עם גורמי הביטחון של המדינה, אנחנו מודעים ועוקבים.

עמית גיל בייז: קצין הביטחון נמצא בקשר עם קצין הביטחון של הסוכנות.

עמית גיל בייז: כל הגורמים בשטח מכירים ועוקבים אחרי המצב.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: נמצא אתנו גברה וורקו.

מיכל וונש: אני מבקשת שכל אחד יתמקד בקצרה.

מיכל וונש: במיוחד חשוב לי להעלות את הנושאים שעולים כאן

מיכל וונש: בדיון הזה לגבי מימוש ההחלטה ואתגרים כפי שאתם מכירים אותם שחשוב שהגורמים שנמצאים ב-זום גם יכירו אותם וכמובן שהוועדה תכיר.

גברה וורקו: בוקר טוב.

גברה וורקו: אני מברך על קיום הדיון.

גברה וורקו: הוועדה עוקבת אחר החלטת הממשלה ואני מקווה שגם הביצוע יהיה מהיר כפי שהוועדה עושה את תפקידה למרות שהיושב ראש הקבוע חלה, כנראה באופן זמני, ואני מאחל לו החלמה מהירה.

גברה וורקו: תמיד מפרידים בין משפחות וגם עכשיו עושים אותו הדבר והמצב הזה לא השתנה.

גברה וורקו: אני חושב שצריך לקבל החלטה אמיצה ולהעלות את כולם בלי לגרור רגליים.

גברה וורקו: כרגע גוררים רגליים ומשאירים משפחות קרועות.

גברה וורקו: חותכים בבשר החי.

גברה וורקו: חצי כאן וחצי שם.

גברה וורקו: הדבר הה לא יכול להימשך.

גברה וורקו: המשפחות שנמצאות כאן לא חיות את החיים הנורמליים שלהן והמשפחות שנמצאות שם לא חיות את החיים הנורמליים שלהן.

גברה וורקו: אנחנו משחקים כאן בפוליטיקה, הרבה פוליטיקה כאשר החלטות הממשלה לא מתבצעות כמו שצריך.

גברה וורקו: לראיה, בשנת 2018 עברה החלטה להעלות 1,000 ממתינים אבל עד עכשיו אנחנו גוררים את הדבר הזה ומתווכחים על 150 אם עלו או יעלו.

גברה וורקו: יש לנו מוסדות מאוד משוכללים וחזקים במדינת ישראל שיכולים לבצע החלטה.

גברה וורקו: הכול מתוקצב ולכן למה זה לא קורה?

מיכל וונש: הקריאה שלך בהחלט נשמעה.

מיכל וונש: אנחנו גם דיברנו על הדברים ואנחנו קוראים ומשתתפים בקריאה הזאת.

מיכל וונש: כפי שאמרתי, ההמלצה של ועדת העלייה והקליטה הייתה להעלות את כולם בדיוק כפי שאמרת ובכך לממש את המחויבות של ממשלת ישראל.

מיכל וונש: אנחנו היום רוצים להתמקד בביצוע של ההחלטה הקיימת ולדעת אם יש דברים נוספים שחשוב שהוועדה תדע עליהם ושהגורמים המבצעים השונים שנמצאים ב-זום ידעו.

גברה וורקו: משפט אחרון.

גברה וורקו: בעניין הזה אני רוצה לברך את משרד ראש הממשלה וגם את שרת הקליטה שעושה את התפקיד הזה בצורה הכי טובה ופועלת בשיתוף פעולה.

גברה וורקו: אני מכיר את דוקטור אברהם נגוסה על 30 שנים ויודע שהוא נאבק ועכשיו הוא במשרד ראש הממשלה עושה את זה על הצד הטוב ביותר.

גברה וורקו: מה שכרגע צריך לעשות זה שמשרד הפנים ייתן פתרון מענה גם למשפחות שנמצאות כאן ורוצות לדעת מה קורה עם יקיריהן.

גברה וורקו: אין מענה טלפוני ואין מענה אנושי.

גברה וורקו: יש מייל אליו אפשר לפנות אבל אף אחד לא עונה.

גברה וורקו: צריך להתייחס לאנשים כאנשים וייתנו מענה.

גברה וורקו: לא יכול להיות שלא נותנים כל מענה לא טלפוני, לא במייל ולא קבלת קהל.

גברה וורקו: הם לא עונים.

מיכל וונש: אנחנו כן ביקשנו ממשרד הפנים שיהיה מייל גם בשפה האמהרית.

מיכל וונש: משרד הפנים יכול לבצע אך ורק את החלטות הממשלה כפי שהן מתקבלות וכך הם עושה.

מיכל וונש: , נמצא כאן יואל ואם יש לו משהו לומר בנושא הזה והמענה שניתן, בבקשה.

שלומית אבינח: אני יכולה לענות.

שלומית אבינח: גבי, אתה השתתפת בכל הישיבות.

שלומית אבינח: יש מייל ייעודי ויואל הודיע בכל הישיבות שכל משפחה שקרוב המשפחה עולה, תקבל טלפון.

שלומית אבינח: כל הבקשות שיגיעו למייל, ייענו אחרי שייבדקו.

שלומית אבינח: צריך לדייק בדברים.

גברה וורקו: הבוקר התקשר אלי אבא שהבת שלו ברשימה ויש לו גם מספר רשימה שהוא קיבל ממשרד הפנים.

גברה וורקו: היום אמרו לו שהיא לא מופיעה ברשימה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: יואל, אם יש לך תשובה ספציפית לגבי המייל הייעודי שפתחתם.

מיכל וונש: אני יודע שביקשנו שיהיה מייל כזה, שאנשים ידעו לפנות אליו והם יקבלו מענה גם בשפה האמהרית.

יואל ליפובצקי: כנראה שכל מאמץ שנעשה, יהיו תלונות כי כל אחד רואה את זה מהזווית שלו וכל עוד לא כל בני המשפחה הגיעו, יבואו אלינו כל הזן בטענות.

יואל ליפובצקי: צר לי שתמיד זה המצב.

יואל ליפובצקי: אני דווקא רוצה להתייחס לנתונים שמסרתי בהתחלה.

יואל ליפובצקי: מתוך כמעט 4,000 בקשות, רק 273 עומדות בקריטריונים.

יואל ליפובצקי: הצוות שמטפל גם בבדיקות בארץ וגם בבדיקות בחוץ לארץ, זה הצוות שעומד לרשותנו.

יואל ליפובצקי: אין לנו אפשרות בסד זמנים כל כך קצר, כפי שהממשלה נתנה, להביא עוד עובדים או להכשיר עוד עובדים כי הכשרה אורכת הרבה יותר מחודשיים.

מיכל וונש: זה אומר שבעצם הבקשה של ועדת העלייה והקליטה לתת מענה ייעודי לא מצליחה להתבצע בכוח האדם הקיים?

יואל ליפובצקי: זה לא מה שסיכמנו.

יואל ליפובצקי: אנחנו סיכמנו שברגע שנסיים ליישם את החלטת הממשלה, אנחנו נענה לכל מי ששלח את הפניות.

הילה סעדיה: הם יצרו כתובת מייל כדי לסתום אנשים את הפיות.

יואל ליפובצקי: תני לי לנסות להסביר.

יואל ליפובצקי: אם 4,000 בקשות ומתוכן רק 273 עומדות בקריטריונים, זה אומר שכ-3,500 משפחות לא עומדות.

יואל ליפובצקי: אם אנחנו עכשיו ניתן ל-3,500 האלה תשובה היום כפי כולם רוצים - הכול עכשיו, בדיבורים כולם בסדר אבל מעשים זה הרבה יותר קשה מלדבר ולתת עצות – אם ניתן היום תשובות לכל אלפי המשפחות האלה, זה אומר שאני איישם את החלטת הממשלה בעוד חודשים רבים.

יואל ליפובצקי: אנחנו כרגע מתמקדים ביישום החלטת הממשלה.

יואל ליפובצקי: זה מה שהממשלה הנחתה אותנו, נעשה אותה וכפי שהבטחנו וסיכמנו את זה אתכם, אתך ועם היושב ראש, פתחנו מייל ונענה לכולם.

יואל ליפובצקי: תנו לנו קודם כל לעשות את העבודה שלנו ולהביא את בני המשפחות שעומדים בקריטריונים.

מיכל וונש: זו הבהרה חשובה מאוד.

הילה סעדיה: אם כן, למה בעצם נועד המייל?

יואל ליפובצקי: המייל נועד כדי שאנחנו נוכל לתת תשובות לאחר שניישם את ההחלטה.

יואל ליפובצקי: תבינו מה אלה הפניות.

יואל ליפובצקי: בפנייה שואלים האם בן המשפחה שלי עומד בקריטריונים ויגיע.

יואל ליפובצקי: זאת אומרת שבמקום לעבוד באופן שוויוני, לבדוק את הבקשות לפי הראשון שהגיש וללכת בסדר עולה, שזה מה שאנחנו חושבים הכי שוויוני והכי הוגן, בעצם נתחיל לעבוד רק לפי בקשות.

יואל ליפובצקי: מי שפונה, נבדוק קודם כל את הבקשה שלו ואלה שהגישו בקשות לפני כן, לא נתייחס אליהן.

מיכל וונש: ההבהרה הזאת חשובה מאוד.

יואל ליפובצקי: אנחנו מנסים לעבוד באופן מסודר וכפי שאמרתי, לכל אחד יש טענות.

יואל ליפובצקי: אנחנו מנסים להיות הכי שוויוניים.

מיכל וונש: אני חושבת שההבהרה הזאת מאוד חשובה כלפי כל מי שנמצא ב-זום כדי להבין שהמציאות היא כזאת שכדי לענות למי שצריך כרגע לטפל במשפחתו, לא ניתן לענות לכל אלפי הפונים.

מיכל וונש: צריך להבין שלפעמים אלה כמה פניות מאותה משפחה.

מיכל וונש: אני מבינה שהמייל הייעודי הזה לא ניתן סתם אלא הוא ניתן כדי שבסופו של דבר יינתן מענה אבל קודם כל מתעדפים את הטיפול בפניות של מי שאנחנו יודעים שצריך להעלות אותו קודם.

מיכל וונש: זו מציאות קשה.

מיכל וונש: אני כמובן מבינה אותה ואני כמובן גם מבנה את כאב המשפחות שמחפשות כל דרך שהיא לקבל תשובה אבל אכן רשות האוכלוסין וההגירה לא יכולה לעסוק בד בבד בשני הנושאים הללו.

מיכל וונש: זאת המגבלה שחשוב שכל מי שנמצא ב-זום יכיר אותה ויהיה מודע לה.

מיכל וונש: בינתיים עלתה דוקטור דלית אטרקצ'י מהמשרד להשכלה גבוהה.

מיכל וונש: העלינו קודם – וגם בדיונים קודמים – את הנושא של לימוד השפה העברית, האתגרים הנוספים אל מול אתגרי הקורונה.

מיכל וונש: אמנם יש אתגרים אבל אפשר ללמוד ב-זום והאם יש מספיק מורים כדי שנתחיל בשלב הבא, של מי שכבר עלו ארצה, בקליטתם כראוי ולתת להם את הבסיס החיוני של השפה.

דלית אטרקצ'י: בוקר טוב ותודה רבה.

דלית אטרקצ'י: מכאן גם איחולי החלמה מהירה לחבר הכנסת דוד ביטן, יושב ראש הוועדה.

דלית אטרקצ'י: אנחנו נערכים לקליטה של עולי אתיופיה ובסוגריים גם של קבוצה של עולים מבני המנשה שאמורה להגיע ארצה.

דלית אטרקצ'י: אנחנו נקלוט את העולים ככל הנראה בכעשרה מרכזי קליטה ואולפנים ללימוד עברית בצפון ובדרום, כרגע לפי השיבוצים שלהם על ידי משרד הקליטה והסוכנות היהודית.

דלית אטרקצ'י: אנחנו נערכים לזה כרגע, לאותם 428 שכבר נמצאים כאן ובשלבים מאוחרים יותר גם לקבוצות הנוספות שיגיעו.

דלית אטרקצ'י: אני חייבת לומר שיש לנו אתגר מאוד גדול גם בגיוס מורים באופן כללי כי אנחנו זקוקים גם למורים דוברי השפה האמהרית שיוכלו לתווך לפחות בשלב הראשוני בתהליך הלמידה לעולים שלא דוברים עברית בכלל.

דלית אטרקצ'י: אנחנו מיפינו בשני המחוזות, גם בדרום וגם בצפון, את היכולות שלנו ואנחנו יודעים לומר פחות או יותר כמה מורים חסרים לנו בשלב הזה וכמה מורים בשלבים הבאים.

דלית אטרקצ'י: זה גם תלוי באולפנים שכבר עובדים, בכיתות שכבר לומדות ומסיימות את תהליך הלמידה או עתידות לסיים את תהליך הלמידה, כך שזאת איזושהי מטריצה די מורכבת.

מיכל וונש: כדי שאני אבין.

מיכל וונש: העולים כבר כאן.

מיכל וונש: האם את אומרת שההיערכות היא כלפי העתיד אבל יש לנו כבר 428 אנשים שהגיעו והשאלה האם ניתן להתחיל.

מיכל וונש: אני מבינה שיש אולי מצוקת מורים למרות שבתקופה הזאת הייתי חושבת שדווקא זו תקופה מדהימה אם אנשים מחפשים לעבוד ואם אפשר ללמוד דווקא ב-זום ו מה-זום כדי שגם בתקופת הבידוד והבדידות שבאה אתה.

מיכל וונש: האם התחלנו באיזושהי דרך להיערך לדבר הזה או שבעצם התוכנית רק נבנית וטרם יצאה לדרך?

דלית אטרקצ'י: לא.

דלית אטרקצ'י: התוכנית בנויה.

דלית אטרקצ'י: העולים עדיין לא נמצאים בתהליך למידה.

דלית אטרקצ'י: הם רק הגיעו והם נמצאים כאן כרגע בתהליכי קליטה.

דלית אטרקצ'י: זה ייקח עוד פרק זמן עד שהם יסיימו את תהליכי הקליטה.

מיכל וונש: מתי צפוי להתחיל תהליך הלמידה?

דלית אטרקצ'י: זה תהליך שמשרד הקליטה והסוכנות היהודית מלווים אותם בו.

דלית אטרקצ'י: לדעתי כשבועיים עד שהם ייכנסו ממש לכיתות הלימוד ויתחילו ללמוד.

דלית אטרקצ'י: בינתיים הצוותים שלנו כן נכנסים למרכזי הקליטה, כן יוצרים קשר עם העולים.

מיכל וונש: רק לחדד.

מיכל וונש: אחרי שבועיים של בידוד, יעברו שבועיים נוספים כדי להתחיל בתהליך הלמידה או שמיד עם צאתם מהבידוד יתחיל תהליך הלמידה?

דלית אטרקצ'י: יתחיל תהליך הקליטה שלהם באולפנים ובכיתות הלימוד.

דלית אטרקצ'י: את מזכירה את העובדה של אנשים שמחפשים תעסוקה ואני חייבת לומר שאנחנו צריכים אנשי מקצוע.

דלית אטרקצ'י: כרגע, בתנאים הקיימים, קשה לנו לפתוח מערך הכשרה למורים חדשים שאין להם בכלל רקע בהוראה, לא כל שכן הוראת השפה העברית.

דלית אטרקצ'י: אני חייבת לומר שאת מרבית כוח האדם שאב משרד החינוך במסגרת ההתארגנות שלו .

דלית אטרקצ'י: אני רוצה להוסיף כאן אתגר נוסף שעומד בפנינו.

דלית אטרקצ'י: לא כל העולים יכולים ללמוד ב-זום, לא כולם בעלי אוריינות כזאת ואין להם מכשירי קצה.

דלית אטרקצ'י: כאן אני רוצה לפנות לעזרת הסוכנות היהודית שכבר עזרה בהספקת מכשירי קצה, בין אם מדובר במחשבים, בדרך כלל אלה טבלטים.

מיכל וונש: גם משרד העלייה והקליטה.

מיכל וונש: נכון.

דלית אטרקצ'י: צריך לייצר אצל העולים אוריינות, אצל רובם.

דלית אטרקצ'י: לא לכולם אין אוריינות אבל צריך לייצר את זה.

דלית אטרקצ'י: במקומות בהם אנחנו יכולים ללמד בצורה פיזית, אלה כיתות מאוד קטנות ומספרים מאוד קטנים, עד תשעה לומדים בכיתה ואז אנחנו צריכים לפצל – על פי הנחיות משרד הבריאות – את הקבוצות לכיתות ולא בכל מקום יש לנו מספיק חדרי לימוד כדי להכיל בהם את הלומדים.

דלית אטרקצ'י: לכן אנחנו עושים כל מיני תוכניות אלטרנטיביות כמו למידה במשמרות ועבודה לאורך שעות ארוכות יותר, מה שמצריך גיוס של כוח אדם.

דלית אטרקצ'י: אני מזכירה שלגבי העולים מאתיופיה יש גם את הנושא הזה של אולפני הגיור וגם שם אנחנו משתמשים באותה שיטת עבודה של קבוצות קטנות יותר בדרך כלל בשעות אחר הצוהריים והערב.

מיכל וונש: כשאת מזהה את החסמים החשובים ביותר שצריך להסיר אותם כדי שניתן יהיה לקדם את זה, ממי מהגורמים ניתן לבקש את הסיוע הזה?

מיכל וונש: זה כדי שהוועדה תדע לעקוב אחרי יישום הנושא הזה, כדי שנבטיח גיוס מורים דוברי אמהרית, כדי שנבטיח הכשרה, אם יש סטודנטים או סטודנטיות לחינוך דוברי אמהרית שאולי אפשר לגייס אותם למשימה הזאת.

מיכל וונש: מה צריך לקרות על מנת שניערך לכך?

מיכל וונש: הנה, הגיעו 428 עולים ועד סוף ינואר צפויים להגיע בעזרת השם 2,000 עולים ובהמשך יגיעו עוד כמה אלפים.

מיכל וונש: מה צריך לקרות כדי שתהיה איזושהי תוכנית הוליסטית עם הגורמים שנמצאים כאן או עם גורמים שאינם נמצאים כאן שהוועדה יכולה לוודא בהמשך המעקב שלה שגם הנושא הזה מקודם בצורה ראויה.

דלית אטרקצ'י: הדבר הראשון שאנחנו צריכים זה לקבל את המידע המאוד מדויק לגבי העולים, גם ממשרד הקליטה וגם מהסוכנות היהודית לגבי מי שמגיע לארץ, מתי, להיכן וכמה אנשים.

דלית אטרקצ'י: זה הדבר הראשון.

דלית אטרקצ'י: אני חייבת לומר שעדיין אין לנו את כל המידע בידינו וזאת פנייה כאן לשני הגופים.

שי פלבר: השבוע סיימנו את חלוקת השיבוצים.

שי פלבר: דלית, תקבלי את זה במהלך היום.

דלית אטרקצ'י: מצוין.

דלית אטרקצ'י: תודה רבה, שי.

דלית אטרקצ'י: הדבר השני הוא מה שהזכרתי לגבי מכשירי קצה.

דלית אטרקצ'י: לגבי המורים, גיוס המורים וההכשרה שלהם, זה עניין שהוא במהותו גם תקציבי וגם ארגוני.

דלית אטרקצ'י: אנחנו נצטרך תקציב כדי לעבוד ולהכשיר אותם, כדי לתת עוד משרות למורים.

דלית אטרקצ'י: זה משהו שנצטרך לעבוד גם מול משרד החינוך וגם ככל הנראה צריך את עזרת האוצר בהקשר הזה.

מיכל וונש: משרד העלייה והקליטה לא מתקצב בדרך כלל את הנושא הזה?

דלית אטרקצ'י: לא את המורים.

דלית אטרקצ'י: משרד העלייה והקליטה מתקצב את הפסיליטיס, הסוכנות מתקצבת את הפסיליטיס, אבל נושא ההוראה והפדגוגיה הוא עלינו.

דלית אטרקצ'י: המורים שעובדים הם עובדי משרד החינוך.

דלית אטרקצ'י: במעבר למשרד להשכלה גבוהה אנחנו עברנו אבל השארנו אותם כמשרד החינוך וכאן אנחנו נצטרך גם את עזרת אגף כוח אדם והוראה במשרד החינוך על מנת לאפשר קליטה מהירה של מורים חדשים.

דלית אטרקצ'י: איתור של המורים האלה ובדיקה אם יכולים להיכנס סטודנטים ואחרים, זה כבר עסק הרבה יותר רחב שעליו אנחנו נצטרך כנראה לחשוב בצורה יותר יצירתית.

מיכל וונש: מתי אפשר לחשוב על זה בצורה יותר יצירתית?

מיכל וונש: נניח הוצאת קול קורא לכל הסטודנטים.

דלית אטרקצ'י: אנחנו עושים את זה בימים האלה.

מיכל וונש: הוועדה תשמח על עדכון.

דלית אטרקצ'י: אני מקווה שנוכל לתת עדכון בשבוע-שבועיים הקרובים.

מיכל וונש: אם כך, בשבוע-שבועיים הקרובים אנחנו מצפים לעדכון בנושא הזה וגם לשמוע האם יש תקציבים אתם ניתן לסייע גם מהסוכנות וגם ממשרד העלייה והקליטה בנושא המיקומים המאתגרים שאת מתארת אותם וגם באמצעי הקצה.

מיכל וונש: אני חושבת שכדי להבטיח את הקליטה חשוב שכל הגורמים יעבדו יחד.

מיכל וונש: אנחנו נעקוב גם אחרי זה.

מיכל וונש: נמצאת ב-זום הילה סעדה, מנהלת קשרי ממשל.

מיכל וונש: אנחנו מבקשים להתמקד בדיון הוועדה היום לגבי הממתינים, החלטה מספר 429 וזאת כדי שלא נתפזר וכדי שהגורמים שנמצאים כאן יוכלו לתת את המענה.

הילה סעדיה: אני אהיה עניינית.

הילה סעדיה: אני מנהלת קשרי ממשל של המאבק להעלאת יהודי אתיופיה שנותן מענה גם למשפחות בארץ וגם באתיופיה.

הילה סעדיה: אני מחזקת את כל התודות שנאמרו עד עכשיו.

הילה סעדיה: אני אלך ישר ולעניין.

הילה סעדיה: אני רוצה לעסוק במספר כשלים בצעדים האופרטיביים ליישום החלטת הממשלה שניתן לתת להם מענה מיידי.

הילה סעדיה: אני אגע בארבעה היבטים חשובים וקריטיים.

הילה סעדיה: הראשון, אני אחדד אותו קצת יותר, הוא העניין של דרכי התקשורת.

הילה סעדיה: כל גוף ציבורי שנותן מענה לציבור, יש לו דרכי תקשורת שזה אומר מספר טלפון, אופציה להגיע פיזית, קבלת קהל ומייל.

הילה סעדיה: נכון לעכשיו יש רק כתובת מייל שהמשפחות יכולות לשלוח אליו.

הילה סעדיה: זה דבר לא הגיוני.

הילה סעדיה: יתרה מזאת, גם אם הם שולחים מייל, הם לא יקבלו עכשיו את התשובה.

הילה סעדיה: זאת אומרת שרשות האוכלוסין וההגירה, כמו שעכשיו גם תואר, הולכת לתת מענה רק לאחר שהם יעברו על כל הרשימות.

הילה סעדיה: עד סוף דצמבר, על פי הנחיית הממשלה והחלטת הממשלה, רשות האוכלוסין וההגירה צריכה לסיים את הבדיקה שלה ואת האישורים למשפחות.

הילה סעדיה: מתי הם אמורים לתת מענה למשפחות ששולחות לה מייל?

הילה סעדיה: זה נועד נטו לסתימת פיות ולא יותר מזה.

הילה סעדיה: בעצם הוועדה המאוד חשובה הזאת יזמה בצורה באמת הכרחית וחיונית כתובת מייל כדי לתת מענה למשפחות אבל זה לא נותן כל מענה.

הילה סעדיה: שום דבר.

הילה סעדיה: בעבר היה דסק אתיופי שנתן מענה גם טלפונית, גם קבלת קהל וגם כתובת מייל.

הילה סעדיה: זה משהו שעשוי ויכול להתבצע.

הילה סעדיה: היבט שני שאני רוצה לעסוק בו הוא העניין של הרשימות.

הילה סעדיה: בוועדות הקודמות דובר לא מעט על כך שאי אפשר לחשוף את הרשימות.

הילה סעדיה: בסדר, אנחנו עשויים לקבל את זה אבל כן אפשר לתת מענה או חשיפה למשפחות באופן פרסונלי, פרטני ואישי.

הילה סעדיה: לומר להם אם המשפחה שלהם נמצאת ברשימה או לא ברשימה.

הילה סעדיה: לא לחשוף את כל הרשימה באופן גלוי לכולם אלא לתת לפחות מענה למשפחות הללו, לדעת אם הם נמצאים שם או לא.

הילה סעדיה: נכון לעכשיו יש להן חוסר ודאות, מצב של תקוות שווא שאולי המשפחה שלהם תעלה ואולי לא וזה לא אמור להיות כך.

הילה סעדיה: היבט שלישי שחשוב לי לגעת בו והוא צף מן השטח לא מעט.

הילה סעדיה: המון פניות של משפחות שנמצאות כאן בארץ מתוקף חוק השבות לא יכולות להעלות את המשפחות שלהן בהחלטת הממשלה הנוכחית.

מיכל וונש: נכון.

מיכל וונש: אנחנו התייחסנו לזה.

מיכל וונש: אנחנו במעקב אחרי התאמת הנושא הזה.

הילה סעדיה: משפחות שנמצאות כאן מכוח חוק השבות?

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: זה עלה כאן לדיון ואנחנו נמתין לעדכון.

מיכל וונש: זה מה שנקרא סעיף 7 עליו דיברנו.

הילה סעדיה: מעולה.

הילה סעדיה: דבר אחרון חביב שממש חשוב לי לציין זה יחס מכפיר.

הילה סעדיה: במידה והמשפחות פונות לרשות האוכלוסין וההגירה, המענה שהן מקבלות הוא מענה מזלזל.

הילה סעדיה: קוראים להם גויים, מכנים אותם בשמות, זה לא רגיש, לא מותאם תרבותית, גם לא שפתית וחשוב לתת על זה את הדעת ואת המענה המיטיב.

הילה סעדיה: אשמח להתייחסות רשות האוכלוסין וההגירה לדברים הללו.

הילה סעדיה: המשפחות כרגע צופות ומחכות לתשובה.

מיכל וונש: אני חושבת שיואל כבר ענה קודם.

מיכל וונש: יישום ההחלטה כרגע, ויכול להיות שצריך להסתכל על זה שוב, זה בעצם לייצר תקנים נוספים כדי שכן יינתן מענה ראוי וסבלני.

מיכל וונש: אנחנו יודעים, ושמענו גם מיואל, שכרגע כל אותו צוות הוסב לצורך קידום החלטת הממשלה ויישומה בפועל.

מיכל וונש: אכן זה אתגר מאוד מאוד גדול.

מיכל וונש: יואל, יש לך משהו להוסיף בנושא הזה?

מיכל וונש: יש משהו שניתן לעשות בנושא הזה?

יואל ליפובצקי: אני חושב שכבר התייחסתי.

יואל ליפובצקי: צר לי שלא רואים את הצדדים החיוביים ומתעסקים רק בצדדים האלה, אבל כפי שאמרתי לגבי ההחלטה הזאת, קיבלנו בסך הכול תקופה מאוד קצרה ליישם אותה בניגוד לשנים עברו והחלטות קודמות כאשר הייתה לנו שנה ליישם.

יואל ליפובצקי: הילה, אני לא מתכוון להתווכח אתך.

יואל ליפובצקי: אם מישהו מצפה שאנחנו יכולים לעשות מה שעשו בעבר במשך שנים בחודשיים, כנראה הוא לא כל כך חי את המציאות.

יואל ליפובצקי: אנחנו עושים כמה שרק אפשר, כמה שאנחנו יכולים, כמה שיותר עובדים שיודעים את העבודה.

יואל ליפובצקי: הכנסנו את כולם, הוצאנו מיחידות אחרות תוך כדי פגיעה באחרים שמחכים לתשובות – לא קשור לקהילה האתיופית – והוצאנו אותם משם.

יואל ליפובצקי: לקחנו בחשבון את הפגיעה בשירות לאחרים ואנחנו עושים את המקסימום.

מיכל וונש: בהחלט.

מיכל וונש: הילה, אני רוצה לומר שאנחנו במציאות מאוד מאוד קשה מבחינה אנושית.

מיכל וונש: כמובן שברור הכאב והצורך של כל אחת המשפחות, של כל אחד מבני המשפחות, לקבל מענה.

מיכל וונש: אם היינו יכולים לייצר מערכת נכונה שתענה לכל אחד מהם, היה טוב.

מיכל וונש: יואל מנגיש לנו את ההכרח לתעדף את כוח האדם שיתעסק בביצוע החלטת הממשלה ויישומה.

מיכל וונש: הוועדה יכולה לקרוא שוב לבדוק האם אפשר להקים איזשהו מנגנון של מענק אנושי יותר נרחב אבל אנחנו יודעים שזה לעולם לא יספיק.

מיכל וונש: אנחנו אל מול מציאות נורא קשה.

מיכל וונש: עצם זה שאנחנו מייצרים רשימה מחודשת של חוסר ודאות נלווה לכל אלפי המספרים של הבקשות שמתקבלות לבדיקה, המציאות שנוצרה היא מאוד מאוד קשה ואני חושבת שאין כאן אף אחד שאיננו עוסק בעשייה ובמחויבות ועושה עבודת קודש.

מיכל וונש: אולי אנחנו יכולים לבקש מכם, הילה וכל האחרים, להנגיש לקהילה שבמציאות הזאת הגורמים שנמצאים כאן אתנו באמת עושים לילות כימים למימוש החלטת הממשלה הזאת.

מיכל וונש: אני לא יכולה להסתיר את מה שאני חושבת, היא רחוק ממושלמת אבל זאת החלטת הממשלה שהתקבלה ואנחנו מוודאים את מימושה בצורה הטובה ביותר.

מיכל וונש: הלוואי והממשלה תקבל עדיין את המלצת הוועדה הזאת להעלות את כולם.

מיכל וונש: זה ימנע את המנגנונים האלה ונייצר את הדרך להעלות את כולם וכמובן לקלוט את כולם בדחיפות אותה אנחנו חשים.

מיכל וונש: אני רוצה להודות לכל מי שנמצא כאן ב-זום גם על העשייה וגם על המסירות.

שלומית אבינח: יש עוד שניים שביקשו לדבר.

שלומית אבינח: אורית צגאי ודוד מהרט.

מיכל וונש: בסדר.

מיכל וונש: לפני שאני מסכמת.

מיכל וונש: יש לנו עוד זמן קצר.

מיכל וונש: אורית צגאי מלשכת עורכי הדין, בבקשה.

מיכל וונש: נשמח להתייחסותך ממש בקצרה ואז נאפשר לדוד מהרט שיתייחס מ הפרספקטיבה שלו.

מיכל וונש: לאחר מכן אני אסכם את הדיון.

אורית צגאי: תודה גברתי יושבת הראש.

אורית צגאי: נאמרו שבחים רבים ובהחלט בצדק.

אורית צגאי: גם אני מבקשת להתמקד במה שבעיניי דרוש תיקון.

אורית צגאי: נושא אחד נוגע, כמו שאמרו קודמיי, למייל הייעודי.

אורית צגאי: צריך לשים לב.

אורית צגאי: אלה לא תלונות באוויר.

אורית צגאי: יש אנשים שעומדים בקריטריונים הספציפיים ואין להם עם מי לתקשר, אין להם איך להבהיר לאותם נציגים את הנושא הזה.

אורית צגאי: לדוגמה, יש אדם מבית שמש שפנה ללשכת עורכי הדין ששני הילדים שלו נמצאים בגונדר.

אורית צגאי: בדקנו את הכול.

אורית צגאי: שניהם עומדים בקריטריונים, אותו אבא ואימא, והחליטו להעלות רק את האחות ואת האח להשאיר שם.

אורית צגאי: לצורך העניין, מה המשפחה יכולה לעשות?

אורית צגאי: הם כותבים המון מיילים, מנסים להסב את תשומת לב משרד הפנים וכל הגורמים הרלוונטיים ולא מקבלים מענה.

אורית צגאי: אי אפשר לומר בוא נסיים הכול ואז נדון כי שוב עושים פיצול משפחות ועוד פעם גורמים עוול.

אורית צגאי: כאשר אנחנו מדברים על זה, צריך לזכור שעוד לפני שינוי הקריטריונים כדי להעלות עוד אנשים, כפי שהציע קודם מר שי פלבר, אפשר לתת מענה לאלה שכן עומדים בקריטריונים הספציפיים האלה כמו הורים שנמצאים כאן והילדים שם.

אורית צגאי: אני מבקשת שמשרד הפנים במקום כל הזמן להרגיש נעלב או לתת תחושה באמת לא נעימה שאי אפשר לבקר אותו – יפה, עושים עבודת קודש והכול – עדיין צריך לדעת לקבל ביקורת וצריך לדעת לתת מענה.

מיכל וונש: אני מאוד מבינה את מה שאת אומרת.

מיכל וונש: אני חושבת שלצערי אנחנו מפנים את האש לכתובת הלא נכונה.

מיכל וונש: אני לא חושבת שיואל או הצוות שלו הם הכתובת.

אורית צגאי: לא.

אורית צגאי: לא יואל.

אורית צגאי: אני מדברת על משרד הפנים.

אורית צגאי: לא ספציפית על האדם.

אורית צגאי: צריך להבין שמדובר כאן בדיני נפשות ולקחת את זה באופן אישי, זה לא ראוי.

אורית צגאי: צריך להתייחס עניינית לטענות.

אורית צגאי: לצורך העניין, המשפחה הזאת שלחה לי מיילים שהיא כתבה למייל הייעודי, הודעות שהיא כתבה והתקשרה.

אורית צגאי: לא יתכן שיעשו להם עוד פעם פיצול משפחה.

אורית צגאי: אני חושבת שדוקטור נגוסה יודע על הסיפור הזה וגם הרב ולדמן אותו שיתפתי בסוגיה הזאת.

אורית צגאי: העניין הוא שזה אמור להיות לפתחו של משרד הפנים ומשרד הפנים לא נותן מענה לא במייל הייעודי ולא בטלפונים.

אורית צגאי: אני חושבת שלא צריך להמתין עד הסוף אלא צריך לתת מענה תוך כדי, לפחות לאותם אנשים שעומדים בקריטריונים.

אורית צגאי: אני לא מדברת על אלה שלא עומדים ורוצים לעמוד ורוצים להסב את תשומת הלב אלא אני מדברת על אנשים שעומדים בקריטריונים.

אורית צגאי: דבר שני.

אורית צגאי: לשכת עורכי הדין מקבלת הרבה תלונות שנוגעות לעניין יהודי טיגראי.

אורית צגאי: יש אוכלוסיות, מי שלא יודע, יש כמה שבטים.

אורית צגאי: יוצאי אתיופיה מתחלקים לכמה קבוצות כאשר המרכזית בהן היא אמהרים וטיגראים ויהודי טיגראי אומרים שהם לא מקבלים מענה והם מודרים מכל השיח.

אורית צגאי: אחד הדברים שיכולים לתת מזור לכל הנושא הזה, זה גם פרסום הרשימה.

אורית צגאי: שוב חוזרים לעניין של פרסום הרשימה כדי לדעת וכדי שאפשר יהיה באמת להתייחס לתלונות ולא לבטל אותן כלאחר יד.

מיכל וונש: את צודקת.

מיכל וונש: לפעמים נדמה לי שאנחנו הולכים קצת סחור סחור כי בעצם הכול פועל יוצא מהצורה שבה מתקבלות ההחלטות בממשלה.

מיכל וונש: אני כאן מוציאה שוב את הביקורת של הוועדה הזאת והיא נשמעה כבר כמה וכמה פעמים גם במהלך הדיון הזה.

מיכל וונש: המסקנה חייבת להיות שחייבים להעלות את כולם וככל שאנחנו לא מקבלים את ההחלטה הזאת, יש לה כל כך הרבה כשלים נלווים.

אורית צגאי: אותה משפחה מתקשרת אלי כל הזמן ומגיעה ללשכת עורכי הדין.

אורית צגאי: אולי מר ליפובצקי יוכל לומר לנו, להתייחס לזה, מה עושה אדם, איש מבוגר מבית שמש ששני הילדים שלו נמצאים באתיופיה ומחליטים להעלות רק אחר מהם והוא מוטרד.

אורית צגאי: למי פונים?

אורית צגאי: אם אפשר לפחות להתייחס קונקרטית לעניין הזה שעומד בקריטריונים.

מיכל וונש: אני אתן ליואל צ'אנס לענות כיוון שאת שואלת אותו ישירות.

אורית צגאי: מה עושה אדם שעומד בקריטריונים?

שלומית אבינח: אני לא יודעת אם יואל מכיר את המקרה.

יואל ליפובצקי: אני לא מכיר את המקרה.

יואל ליפובצקי: שוב, אני מרגיש שאני חוזר על עצמי עוד פעם ועוד פעם.

יואל ליפובצקי: אלה אותם דברים שעולים.

יואל ליפובצקי: המציאות, כפי שאת מבינה, אורית, היא מורכבת.

יואל ליפובצקי: מאוד קל לשבת מהצד ולהטיל ביקורת בכולם.

יואל ליפובצקי: זה הכי קל בעולם.

אורית צגאי: לא קל.

אורית צגאי: זה לא אישי.

יואל ליפובצקי: אני לא מדבר באופן אישי.

יואל ליפובצקי: אני מייצג את העובדים שלי שדרך אגב הם יוצאי קהילת אתיופיה, כל העובדים שמיישמים את החלטת הממשלה.

יואל ליפובצקי: שוב, אנחנו מקבלים את המיילים, אנחנו נענה כשנוכל.

יואל ליפובצקי: אם יש לך משהו ספציפי כזה, את יכולה להעביר את זה.

יואל ליפובצקי: שוב, לא נוכל לענות עכשיו לכל אלפי המיילים האלה כי כמו שאת אומרת, כל מי שפונה אלינו יש לו משפחה באתיופיה.

יואל ליפובצקי: אנחנו בסך הכול מיישמים את מה שנכתב בהחלטת הממשלה.

אורית צגאי: רוצים לעזור לכם ליישם את זה נכון.

מיכל וונש: הוא ענה כמיטב יכולתו.

מיכל וונש: כמובן את המקרה הספציפי הוא איננו מכיר ואפשר להנגיש לו את הפרטים כך שהוא יוכל לענות בצורה ספציפית.

מיכל וונש: אני חושבת ששוב אנחנו הולכים סחור סחור כיוון שהמשמעות של החלטות כאלה מעמידה בעצם בתווך את כל מי שמוציאים אותן אל הפועל ובסופו של דבר במקביל גם חוטפים את האש.

מיכל וונש: אני כן קוראת מכאן בשם הוועדה לשקיפות יותר גדולה ככל שההחלטות הללו תתקבלנה בעתיד והקריטריונים הללו יתקבלו וגם למצוא את הדרך במצב אנושי כל כך מורכב.

מיכל וונש: ככל שהממשלה איננה מקבלת החלטה להעלות את כולם, עליה לפחות לתת את הדעת על הפתרון שהוא לא במקום התקנים הקיימים שעושים לילות כימים אלא מהו הפתרון שהממשלה מתעדת לכל אותם פונים.

מיכל וונש: אי אפשר להמשיך במצב שבו אלפי אנשים מרגישים שאין להם מענה והממשלה מתעלמת מכך.

מיכל וונש: אני חושבת שזה צריך להיות חלק מהמתווה שהממשלה מקדמת אותו.

מיכל וונש: אנחנו נבקש גם משרת העלייה והקליטה לתת על כך את הדעת ולתקצב כמובן את האפשרות הזאת כי לא יכול להיות שאנחנו עומדים מנגד וכל האנשים הללו אינם מקבלים את המענה.

מיכל וונש: בטח מי שלא יכול לתת את המענה כי הוא עסוק לילות כימים בביצוע החלטת הממשלה, לא זה שצריך לתת על כך את הדין וחשבון.

מיכל וונש: נאפשר לדוד מהרט לומר כמה מלים.

מיכל וונש: שוב, אנחנו מתמקדים בהחלטה הספציפית.

מיכל וונש: אני מבקשת לנסות להתמקד בה.

מיכל וונש: אני חושבת שכל שאר הנושאים כבר עלו.

מיכל וונש: לאחר מכן נסכם את הדיון.

דוד מהרט: שלום.

דוד מהרט: בוקר טוב.

דוד מהרט: תודה היושבת ראש על זכות הדיבור.

דוד מהרט: כמובן שאני מצטרף לכל הברכות שנאמרו.

דוד מהרט: יום חמישי ושישי היו ימים מאוד מרגשים עם עלייתם של העולים.

דוד מהרט: אני מקווה שהעלייה תימשך באותו קצב ובאמת התהליך הארוך רב השנים יסתיים ככל האפשר מהר והסבל שמשפחות רבות נושאות יסתיים.

דוד מהרט: לעניין של ההחלטה.

דוד מהרט: בעבר ניהלתי את מרכז ההיגוי של עולי אתיופיה במערכת החינוך וליוויתי את קליטתם של בני הקהילה במערכת החינוך.

דוד מהרט: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב שצריך לתת לו מקום בדיוני הוועדה.

דוד מהרט: אני יכול לומר לכם שפתיחתם של מרכזי קליטה בלי להתייחס להיבט החינוכי, לקליטה החינוכית, הוא מעשה לא נכון.

דוד מהרט: אני יכול לספר לכם שבעבר, באזור הצפון, נקלטו עולים באזורים שם לא היו להם בתי ספר דתיים ואז היו צריכים לפתוח בתוך בתי ספר ממלכתיים כיתות כך שנוצר מצב של בית ספר בתוך בית ספר, כדי לקלוט שם את העולים.

דוד מהרט: אני זוכר שרבים מהעולים היו מתלוננים כי בתקופת הלימודים, השבה ליהדות, נדרש שהילדים ילמדו בבתי הספר הדתיים.

דוד מהרט: צריך לפתוח מרכזי קליטה עם נגישות סבירה לבתי הספר הדתיים כך שלא יצטרכו לנסוע עשרות קילומטרים כל בוקר כדי ללמוד בבית ספר דתי.

דוד מהרט: זו נקודה אחת שצריך לתת עליה את הדעת.

דוד מהרט: הנקודה השנייה, לעניין של השכלת מבוגרים, חינוך והוראה באולפן.

דוד מהרט: אני חושב ששנים רבות דובר על כך שהמערכת החינוכית של חינוך המבוגרים לא ערוכה כמו שצריך ולא מכשירה אנשים מתאימים להוראת עולים מאתיופיה.

דוד מהרט: אני חושב שצריך להכשיר אנשים מתאימים ובטח לא להסתמך על כוח עזר.

דוד מהרט: הנקודה האחרונה ואני יודע שהיא מחוץ לנושא אבל כמו שאתם יודעים באתיופיה מתנהלת מלחמה בתקופה הזאת ובאזורים מסוימים היא מלחמה מאוד קשה.

דוד מהרט: פונים אלינו אנשים מאזור טיגראי שקרובים שלהם שם והם לא ברשימה.

דוד מהרט: אני יודע שזה לא נושא הדיון אבל אני חושב ששווה להקדיש לזה דיון.

דוד מהרט: בתקופה הזאת המשפחות האלה מנותקות קשר, אין להן קשר, לא יכולות לשמוע ובטח לא לדבר ולהגיש עזרה.

דוד מהרט: אני חושב שהציבור הזה, ציבור שראוי שיזכה להתייחסות ראויה וראוי שהנושא שלו יזכה לטיפול הולם כמו כל שאר חלקי אתיופיה.

דוד מהרט: המשפחות של האנשים באזור הזה לא יודעות היום אם הם חיים או מתו במלחמה, אם הם היגרו לסודן או לא.

דוד מהרט: 45,000 אנשים כבר נמצאים בסודן במחנות פליטים בהם היו יהודי אתיופיה בשנות ה-80.

דוד מהרט: אני חושב שיש כאן עניין הומניטרי זועק ואני חושב שממשלת ישראל לא יכולה להיות אדישה למה שמתרחש באזור הזה.

דוד מהרט: הם יהודים כמו שאר יהודי אתיופיה וראוי שממשלת ישראל והוועדה תקדיש לנושא הזה דיון נפרד ובאמת לראות איך מתמודדים לא רק עבור אותם אנשים שנמצאים שם אלא גם עבור בני משפחותיהם שיושבים כאן בארץ וסובלים מהמצב הבלתי אפשרי הזה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: לגבי הסיפא של דברים, אני בהחלט אמליץ שהוועדה תקיים דיון נפרד בנושא הזה.

מיכל וונש: אני חושבת שגם לשרת העלייה והקליטה יש מה לומר לנו בנושא הזה וגם במתווה שייבנה להמשך, צריך לקחת בחשבון גם את המציאות המשתנה כפי שאתה אומר, גם את האיום המשתנה, גם את המצב ההומניטרי המשתנה וגם את העובדות הנוספות שיש לנו כיום שאולי לא היו בעבר.

מיכל וונש: אני אמליץ שהוועדה תקיים דיון ספציפי בנושא הזה.

מיכל וונש: אני רוצה באופן כללי לומר תודה לכל מי שנמצא כאן בדיון המעקב הזה.

מיכל וונש: אני מזכירה שאנחנו כאן בדיון מעקב בנוגע להיערכות משרדי הממשלה להחלטת ממשלה מספר 429.

מיכל וונש: הביקורת על החלטת הממשלה יכולה להישמע אבל לא על זה היה נושא הדיון הזה.

מיכל וונש: ביקורת הוועדה הזאת נשמעה מבעוד מועד.

מיכל וונש: כאמור, זאת לא הייתה המלצת הוועדה וזאת תמשיך להיות לא המלצת הוועדה להמשך.

מיכל וונש: עם זאת אני כן רוצה לומר לכל הגורמים שנמצאים כאן לגבי החלטת ממשלה מספר 429.

מיכל וונש: אני רוצה קודם כל להודות על העבודה שנעשית עד כה.

מיכל וונש: ברור שתמיד אפשר לשפר וברור שתמיד צריך לבדוק מה צריך לתקן בנושא הגורמים השונים שעוסקים בביצוע ההחלטה הזאת על כל המגבלות שלה ועל כל האתגרים שלה.

מיכל וונש: אני מודה לכל הגורמים שנמצאים כאן שעושים לילות כימים על מנת שנבטיח את יישום ההחלטה הזאת בצורה המיטבית.

מיכל וונש: עלו כאן כמה נושאים להמשך דיון ולהמשך מעקב של הוועדה.

מיכל וונש: קודם כל, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הטיפול בבקשות על ידי רשות האוכלוסין, המענה למייל הייעודי, כמובן אחרי סיום הטיפול בבקשות.

מיכל וונש: אני כן מודיעה מכאן כוועדה וגם כיושבת ראש השדולה ליוצאי אתיופיה שנמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה.

מיכל וונש: הממשלה חייבת למצוא, כל עוד היא איננה מעלה את כולם, פתרון אלטרנטיבי שנותן מענה לנושא הזה גם אם הוא יצטרך להיות מתוקצב בתוכנית במתווה הנוסף שיוגש.

מיכל וונש: לא יתכן שאלפי אנשים נמצאים במצב של חוסר ודאות, ממש משפט שלמה, לבחור בין ילד שכן עולה לילד שלא עולה ואין מי שיענה להם.

מיכל וונש: אנחנו כן נבקש מהממשלה לתת על כך את הדעת.

מיכל וונש: כפי שאמרתי, אני לא חושבת שאלה הגורמים שנמצאים כאן היום.

מיכל וונש: על הפרק יש נושא שנצטרך לעקוב אחריו בנוגע לסעיף 7 ויישומו.

מיכל וונש: אנחנו צריכים להבין איך משנים את הקריטריונים ומה זה אומר לגבי המספרים בהתאם, האם זה הופך להיות חלק מה-2,000, האם אנחנו מוסיפים מספרים נוספים.

מיכל וונש: אנחנו נבקש עדכון לוועדה ואנחנו גם נקיים על כך דיון ברגע ששרת העלייה והקליטה תגיש את התיקונים הללו כפי שדיבר עליהם גם שי פלבר.

מיכל וונש: אנחנו נבקש מעקב, לעמוד ביעד של 2,000 עד סוף ינואר.

מיכל וונש: 2,000 עולים חדשים, לא כוללים את ה-150 שנותרו כחוב שאנחנו פורעים אותו רק עתה.

מיכל וונש: הביצוע הזה של החלטת הממשלה, הוועדה תמשיך לעקוב אחריו.

מיכל וונש: לנושא האולפנים - אני אתחבר גם לדבריו של דוד מהרט – ובאופן כללי נושא של היערכות משרד החינוך.

מיכל וונש: אני חושבת שאל מול משבר הקורונה יש מקום למעקב גם בוועדה הזאת בישיבת המעקב הבאה שלנו כיצד נערכים מוסדות החינוך לקליטת העולים הרבים שראיתי אותם והסתכלתי בעיניהם ביום חמישי האחרון.

מיכל וונש: גם זה דורש היערכות נפרדת.

מיכל וונש: כמובן גם נושא האולפנים כפי שעלה כאן היום, אם אלה אמצעי הקצה הנדרשים, הטבלטים וכולי ואם זאת היערכות למספר המורים הדרוש.

מיכל וונש: אנחנו נבקש על זה מעקב ככל שההיערכות תתגבש אצלכם ונעקוב אחרי יישום התוכנית הזאת.

מיכל וונש: ממשרד הבריאות עלה כאן

מיכל וונש: ההכרח גם לסיים את כל הבדיקות בטרם העלייה - ואם המספרים משתנים, היערכות מותאמת למספרים גדולים יותר - וגם לגבי אלו שכבר הגיעו.

מיכל וונש: אנחנו נבקש להתעדכן ולדעת שהם סיימו את כל הבדיקות הדרושות בארץ, למי שלא עבר את כל הבדיקות טרם בואו לכאן.

מיכל וונש: בסופו של דבר אני רוצה להזכיר לנו שאנחנו עוסקים כאן יום יום ושעה שעה במימוש חובתנו, גם זכותנו אבל חובתנו כלפי כלל יהודי התפוצות, במקרה הזה מי שממתינים גם באתיופיה, גם במקומות אחרים, בני המנשה והוועדה עוקבת גם אחרי העלאתם ארצה, ובנושא הזה אני אומר שאין כאן מקום לפשרה.

מיכל וונש: זה מימוש ייעוד חזון וערכי מדינת ישראל.

מיכל וונש: יש לנו זכות גדולה ליטול בה חלק וגם אחריות גדולה לעשות אותה כיאות.

מיכל וונש: אני מודה לכולם.

מיכל וונש: אנחנו כמובן נקבע דיון המשך.

מיכל וונש: שוב מכאן אנחנו מאחלים מכולנו רפואה שלמה ליושב ראש הוועדה, לדוד ביטן.

מיכל וונש: תודה רבה.