ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 141, 2020-12-07 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: היום ה-7 לדצמבר, 2020, כ"א בכסלו התשפ"א.

יעקב מרגי: הנושא: מדיניות משרד התחבורה והבטיחות בדרכים בנושא תגי חניה לנכים.

יעקב מרגי: לכאורה, למה אנחנו מקיימים את הדיון הזה? - יש לו משמעות.

יעקב מרגי: יש מישהו שיחשוב שהכותרת הזאת אנחנו מזמינים הקלות מצד אחד.

יעקב מרגי: ומצד שני, בדיון הזה אנחנו רוצים לעמוד על ההקלות - היד הקלה במתן תעודות נכה למי שלא צריך, והכבדה יתרה על מי שכן זקוק.

יעקב מרגי: זה מקביל לאימרת חז"ל שאומר: "כל המרחם על אכזרים, סופו שמתאכזר על רחמנים".

יעקב מרגי: אני חושב שצריך למצוא את נקודת האיזון הנדרשת מצד אחד - לא להכביד.

יעקב מרגי: מצד שני - גם שלא תהיה יד קלה מדיי, בסופו של דבר, זהו משאב חיוני שצריך לנהל אותו בחכמה ובשום שכל.

יעקב מרגי: משרד התחבורה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אבנר פלור: אני סמנכ"ל בכיר, שמטפל בכל נושא הרכב, רישוי ונהיגה, ואמונים על הנושא של תגי חניה לנכים.

אבנר פלור: כמי שאמון ואחראי על נושא זה, מבחינתי, זה אפי רוזן, מנהל אגף בכיר רישום.

אבנר פלור: הוא לא נמצא אתנו.

אבנר פלור: אני אייצג נאמנה את המשרד.

אבנר פלור: אני רוצה להציג לכם מצגת קצרה.

אבנר פלור: להראות ממש את המצב הקיים היום מה אנחנו הולכים לעשות בעתיד, וגם אציג נתונים כמותיים שיהיה לכם סדרי גודל, ואז נמשיך בדיון.

אבנר פלור: בעצם, היום ניתן להגיש בקשה לתגי חנייה לנכים בשלושה ערוצים.

אבנר פלור: ערוץ פרונטלי, ערוץ מקוון.

אבנר פלור: מבחינתנו, מרבית הבקשות מוגשות באופן מקוון.

יעקב מרגי: מה זה מקוונת למחצה?

אבנר פלור: מקוונת למחצה – הכוונה שבעצם האזרח מגיש את הטפסים ואת המסמכים באופן מקוון, אבל התשובה חוזרת אליו שלא במקוון.

יעקב מרגי: מתי יש לו אומץ והזכות לדבר עם משהו אנושי ולא נייר?

אבנר פלור: קודם כל, הוא יכול בכל רגע נתון לדבר עם מישהו אנושי.

אבנר פלור: יש את הטלא-און, יש את העובדים שלנו.

אבנר פלור: אני בכוונה בכל שקף אמרתי מה אנחנו עושים לתיקון.

אבנר פלור: מפברואר 2021, זה יהיה באופן מקוון, באופן מלא, גם יישלח לו SMS באופן מקוון וסדור.

אבנר פלור: הנושא השני, זה הנושא של החלפת מספר.

אבנר פלור: רכב, כמו שאנחנו יודעים, לכל תג, ניתן שני מספרי רכב.

אבנר פלור: בעצם, עד לפני למעלה משנה, בעצם בתג, היה גם מספרי הרישוי של הרכב.

אבנר פלור: אנחנו ביטלנו את זה מהתג, והכול מופיע באופן מסודר ומקוון.

אבנר פלור: זאת אומרת, אותן רשויות מקומיות מקבלות את זה באופן מקוון.

אבנר פלור: כשהם באים לרכב, לרכב של נכה, הם לא חייבים לראות את מספר הרישוי של הרכב, אלא, מספיק שהם מקלידים את מספר הרישוי שהם רואים ברכב, ואז רואים אם יש לו זכאות, או אין לו זכאות.

אבנר פלור: גם פה, זה מבוצע עדיין למחצה.

אבנר פלור: וכן, מינואר 2020, נכה שמגיש את הבקשה שלו באזור האישי, אין כאלה היום הרבה, אבל באזור האישי, מקבל את זה באופן מקוון מלא, כלומר, אחרי שהתקבלה בכל התהליך.

אבנר פלור: אלה שמגישים את זה לא באזור האישי, עדיין זה למחצה, כלומר, מקבלים את זה הביתה.

בצלאל סמוטריץ': חשוב לומר, שעל-פי החוק, מהרגע שעשו את הפעולה באינטרנט, הרכב כבר הוחלף, ואתם עובדים.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך לחכות לקבל את הכרטיס החדש.

בצלאל סמוטריץ': עושים את העברת הבעלות על הרכב למספר החדש.

בצלאל סמוטריץ': הרכב החדש לא מוזן במערכת, ומשרד התחבורה עובד מול כל הרשויות המקומיות.

בצלאל סמוטריץ': ומערכת ממוחשבת - - - וכל הפקחים מקבלים את זה און-ליין.

אבנר פלור: נכון.

אבנר פלור: ואז זה בעצם חוסך מהאזרח להגיע.

בצלאל סמוטריץ': במקרה, אבנר, אני מפרגן לו.

בצלאל סמוטריץ': תבין כמה בן-אדם - - - מול משרד המשפטים, האם מותר שהרשויות המקומיות התחברו למאגר מידע של המשרד באון-ליין, לדעת את כל העדכונים.

יעקב מרגי: מכיר את זה.

יעקב מרגי: מכיר בתחומים אחרים גם כן.

יעקב מרגי: בוא ואספר לך – כל אחד בוכה מהמקום שכואב לו.

יעקב מרגי: 1 בספטמבר – כולם יודעים שתחילת שנת הלימודים מתחילה, ואנחנו יודעים איזה ילדים מיוחדים יש לנו בגן.

יעקב מרגי: מסתבר שכיתות א' אין להם מידע.

יעקב מרגי: משרד החינוך והרשויות המקומיות, לא יכולים לקבל את המידע על זה איזה ילדים עם בעיות כאלה וכאלה מיוחדות.

יעקב מרגי: ב-1 לספטמבר, נופלים הטילים, אוספים את השברים, מתחילים לשבץ.

יעקב מרגי: זה לוקח לפעמים עד ינואר.

יעקב מרגי: גם שם, נתקלנו עם קושי משפטי של העברת מידע, אבל לימדנו אותם לדבר ביניהם.

אבנר פלור: לגבי האגרה.

אבנר פלור: גם פה יש שלושה ערוצים.

אבנר פלור: גם התהליך הידני.

אבנר פלור: החל ממרץ 2021, הכול יהיה באופן מקוון.

אבנר פלור: למה אני מתכוון.

אבנר פלור: נכה שבעצם הוא מקבל הפחתה באגרת הרישוי שלו ל-26 שקלים, תלוי בסוג הרכב.

יעקב מרגי: תגיד לי, נכנס התיקון הזה, שאם הוא חוסם לי בהפגנה את הכביש, מורידים לו את ההנחה.

יעקב מרגי: ...

אבנר פלור: ברגע שהוא מבצע את העברת הבעלות, הוא נחסם, מכיוון שהוא צריך לשלם את הפרשי האגרה.

אבנר פלור: אז מבחינת התהליך עצמו, זה תהליך שהוא לא מקוון.

אבנר פלור: ממרץ 2021, יהיה באופן מקוון ומסודר.

יעקב מרגי: רק תארגנו הגנה, שלא יקרה לכם מה שקרה לשירביט.

יעקב מרגי: היום אנחנו מזכירים את זה בכל דיון.

יעקב מרגי: .

אבנר פלור: באמת, זה נכון.

אבנר פלור: אנחנו אחד המשרדים שמקפידים על כל הנושא.

יעקב מרגי: דרך אגב, רק בהערת ביניים, אני תמיד בימים מיוחדים של הכנסת, אומר – שהיום המיוחד של הכנסת, זה רק יום חשבון נפש, לעשות למען הנושא שמזכירים אותו, אפשר כל השנה.

יעקב מרגי: לראייה – בשבוע שעבר, צוין בכנסת היום הבינלאומי לאנשים עם מוגבלויות, ואנחנו ממשיכים לעבוד בשבילם.

אבנר פלור: היום, העברת בעלות מבוצעת על-ידי כך, שהנכה אמור להגיע לפקיד הרישוי.

אבנר פלור: מקבל שובר לגבי הפרשי אגרה.

אבנר פלור: היא עושה דקדוק כמה היה אמור להגיע לו החזרים, הוא בעצם עם זה הולך לדואר.

אבנר פלור: ואחרי זה, הוא חוזר שוב אלינו לבצע את העברת הבעלות.

אבנר פלור: מה שאנחנו בעצם עשינו, עשינו את הכול, עדיין לא באופן מקוון של מאה אחוז.

אבנר פלור: יחד עם זאת, הוא לא צריך להגיע אלינו באופן טלפוני.

יעקב מרגי: יש לכם בוטים?

אבנר פלור: משתמשים בוואטס-אפ, עדיין לא בבוטים.

אבנר פלור: אבל זה המכרז הבא של הטלאון שאמור להיכנס.

אבנר פלור: בעצם, מה שאנחנו כאן עושים – הוא יכול טלפונית לומר לנו את הפרטים שלו.

אבנר פלור: אומרים לו מה בדיוק הפרשי האגרה.

אבנר פלור: הוא שולח אלינו את זה שהוא ביצע את יתרת חוב בוואטס-אפ אלינו – יש לנו שני מספרי טלפון, ואז אנחנו מבצעים לו את הפעולה מבלי שהוא יגיע אלינו.

אבנר פלור: כאשר במרץ 2021, כל התהליך באופן מקוון, בעזרת השם.

אבנר פלור: השקף הבא, גם כשהנכה רוצה לבצע את העברת הבעלות, בעצם, אמור לפרק את האגזור וכל זה.

אבנר פלור: אז עד לפני מספר חודשים, היה אמור להגיע.

אבנר פלור: ללכת לאיזשהו מקום, מעבדה, או לא משנה, כל גורם אחר, לבצע את הפירוק של האביזרים, ואז להגיע אלינו.

אבנר פלור: ביטלנו את זה, אנחנו סומכים עליו.

אבנר פלור: באופן אוטומטי נבצע את העברה, כי ודאי שאדם רגיל הוא לא ייסע עם הרכב.

אבנר פלור: הנושא הנוסף, הבחינה הרפואית.

אבנר פלור: אני רוצה להתמקד.

אבנר פלור: הבחינה הרפואית, זו אחת הבעיות שלנו שאנחנו כרגע מתמודדים איתה.

אבנר פלור: אגיד מה המצב היום, ומה אנחנו רוצים לעשות בעתיד.

אבנר פלור: קודם כל, רק באופן כללי, מבחינת החוק היום, חוק של הנכים, בעצם, מי זכאי לתג נכה, זה שנכותו מגיעה ל-60% לפחות בתנועתו בדרכים - - - עלולה לערער את מצב בריאותו.

אבנר פלור: יש איזשהם פרמטרים, שבעצם אנחנו עובדים עליהם.

יעקב מרגי: בדיקה פעם אחת לקביעת הזכאות.

יעקב מרגי: אם זה מצב קבוע, יש אישור קבוע?

יעקב מרגי: לא, כי בביטוח לאומי, אדם בלי יד, חייב לבוא כל כמה שנה, אולי גדלה לו היד......

אבנר פלור: אצלנו, במקרים שאנחנו רואים שאין שינוי, אז הוא מקבל לצמיתות, אין טעם שיגיע אלינו.

אבנר פלור: למרות, שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש גם ניסים לפעמים.

אבנר פלור: בעצם, המצב הקיים אצלנו היום זה ארבעה ערוצים.

אבנר פלור: בעצם, בתהליך עצמו עושים את עבודתם עד כמה שניתן בצורה ובאופן מקצועי הטוב ביותר, אבל זה לא מספיק.

אבנר פלור: ולכן, מה שאנחנו הולכים לעשות במכרז הבא - שיהיה במחצית השנייה 2021, מחצית שנייה, ואני מדגיש, מחצית שנייה של 2021, כי אנחנו אמורים לעבור תהליך.

אבנר פלור: אנחנו הולכים להגדיל את כמות הרופאים.

אבנר פלור: אנחנו רוצים שאותה חברה שתזכה, לא רק שיהיה לה רופא רגיל, אלא כל הרופאים שמצוינים כאן, אותם בעלי מקצוע, שבעצם יהיה מקצועי.

יעקב מרגי: מה זה סיפרה שמונה בהכפלת כמות הרופאים?

אבנר פלור: הכוונה מארבע עד שמונה.

אבנר פלור: יש ארבעה רופאים שמטפלים, ואנחנו רוצים להגדיל את זה לשמונה.

יעקב מרגי: זו התעללות.

בועז טופורובסקי: אמרת חברה שתזכה.

אבנר פלור: היום הרופא שלנו זו חברת פמי-פרימיום.

אבנר פלור: אנחנו יוצאים למכרז.

יעקב מרגי: אתה יודע, עוד מעט במדינה הזאת, יהיה כך: משרד רואה חשבון אחד, שאתה הולך איתו מהלידה עד הפטירה.

יעקב מרגי: חברת גבייה אחת, שהיא כבר לא רק גובה עבור תאגידי המים, היא גם מספקת שירותים – "מילגם".

יעקב מרגי: "פמי-פרימיום", ואיזה משרד עורכי דין שאתה תמיד שומע אותו.

יעקב מרגי: פארטו, אני זוכר, גדלתי עם פארטו.

יעקב מרגי: אין חברות אחרות.

יעקב מרגי: "פמי פרימיום", גם אחיות, גם שירותי בריאות, גם שחרור סתימות בביוב – הכול.

סמי אבו שחאדה: אדוני, שאלה.

סמי אבו שחאדה: מה ההתמחות של הרופאים שעליהם מדובר?

סמי אבו שחאדה: מה, הם אורתופדים?

יעקב מרגי: רופאים מקצועיים.

אבנר פלור: כן.

יעקב מרגי: הבנתי שמגדילים את המספר.

אבנר פלור: את אנשי המקצוע מרחיבים לעוד מקצוע, לעוד תחומים.

אבנר פלור: כלומר, שיהיו באופן קבוע בחברה, לא מדי פעם.

אבנר פלור: כל הרשימה שנמצאת שם.

אבנר פלור: זו נקודה מאוד חשובה.

אבנר פלור: יש לנו את מעבר לתג הקבוע.

אבנר פלור: כפי שאמרתי, מכיוון שממילא אנחנו צריכים לעדכן את משרד הרישוי - - - מי זכאי?

אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אני אומר באופן אוטומטי, מגיל 75 ומעלה, אנחנו נותנים לו לצמיתות.

אבנר פלור: לגבי אודות שימוש רכב אישי, או לא אישי, וכל זה, פטרנו את הנכה, הוא לא צריך להביא הצהרה של עורך דין, אלא, אנחנו מסתפקים בהצהרה שלו, אנחנו מאמינים.

אבנר פלור: מחר, עולה בוועדת הכספים נושא של מתן תג נכה בהנחה באגרה גם למשפחות אומנה.

אבנר פלור: משפחות אומנה – הכוונה ילד, שנמצא במשפחת אומנה, גם המשפחה עצמה תקבל את אותה הטבה של אגרה של 26 שקלים.

יעקב מרגי: אתה משאיר למשפחה הביולוגית את תג הנכה.

אבנר פלור: לא, הוא לא במשפחה ביולוגית, הוא באומנה.

אבנר פלור: הוא נמצא אצלה.

יעקב מרגי: זה חופף?

אבנר פלור: ודאי.

אבנר פלור: וכמו שאמרתי, גם הנגשת המידע הזה לאותן רשויות, ולאותו שלטון מקומי, מקבלים את זה באופן אוטומטי מדי ערב, כך שתמיד, כל עדכון שלנו באופן אוטומטי מתעדכן.

אבנר פלור: עוד שקף, אדוני היושב ראש, לגבי הבקשות.

אבנר פלור: ושני שקפים הבאים זה נתונים כמותיים.

אבנר פלור: אנחנו מדברים היום 244,615 תגי חנייה.

אבנר פלור: מתוכם – 161 זה לצמיתות.

יעקב מרגי: כמה משבצות חניה כחולות יש במדינה?

אבנר פלור: אני מוכן לבדוק.

אבנר פלור: אני לא יודע להגיד.

אבנר פלור: אני מוכן לבדוק את הנושא של החנייה של הנכים בכלל.

אבנר פלור: יש לך גם חנייה עם כיסא גלגלים, ללא כיסא גלגלים.

אבנר פלור: לגבי כלי רכב – בערך כ-330 אלף.

אבנר פלור: הבקשות שהוגשו ב-2020 – זה 60 אלף, מתוכם אישרנו 51 אלף.

אבנר פלור: אבל תראו בשקף הבא משהו מדהים.

אבנר פלור: תראה ה איך גדלה הכמות.

יעקב מרגי: יכול להיות תג נכה שהוא חל על כמה מכוניות?

אבנר פלור: אמרתי שניים.

אבנר פלור: כלומר, יש לי תג נכה, שיכולים שני כלי רכב.

אבנר פלור: אז יש לנו בין השנים 2008-2018, גידול של - - - תראו איך זה גדל.

אבנר פלור: ב-2018 – אני מדבר על 32 אלף.

אבנר פלור: כאשר ב-2020 -60 אלף בקשות שהוגשו לנו.

אבנר פלור: זאת אומרת, הכמות הולכת וגדלה מדי שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה אושר?

אבנר פלור: 51 אלף אושר ב-2020.

יעקב מרגי: כאשר אתה מציג נתון כזה, השאלה אם חקרתם, למה?

יעקב מרגי: ממה זה נובע?

יעקב מרגי: לאו דווקא שאולי גדל מספר הנכים.

יעקב מרגי: אולי בגלל תוחלת החיים שגדלה, ויש יותר מבוגרים שדורשים.

יעקב מרגי: או בגלל יד קלה במתן האישורים ובקריטריונים.

יעקב מרגי: צריך לחקור, כאשר יש מגמה שמשתנה, צריך לבדוק מה מביא את זה לשינוי הזה.

אבנר פלור: נבדוק ונעביר אליכם.

אבנר פלור: כפי שאמרתי, אנחנו מטפלים גם בנושא של תגי חנייה, וגם בנושא של כלי הרכב.

אבנר פלור: בשבוע שעבר אושרה תקנה עבור הנכים.

אבנר פלור: בעצם, אפשרנו להם גם ברכב עד 5 טון, שאפשר לנהוג עם רישיון D.

אבנר פלור: הרישיון עד 3.5 טון, מכיוון שיש מקרים שזקוקים לכלי רכב גדולים יותר.

אבנר פלור: הנושא השני, עובדים אתנו בשיתוף מלא אתנו, וגם עם כל הארגונים עצמם.

אבנר פלור: מי שמגיע אליי, אני עובד אתו, והם יכולים להעיד פה.

אבנר פלור: עוד משהו שעשינו ביחד, אדוני היושב-ראש, הייתה לי פגישה עם הארגון, וגם עם מנכ"ל הביטוח הלאומי, שפיגל, גם הקלנו ושלחנו מכתב ליבואנים בנוגע שיספקו להם אך ורק כלי רכב להסעת נוסעים, ולא כלי רכב מסחרי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לפרגן, לומר תודה גם לאבנר, וגם לאפי רוזן, שהוזכר כאן - עושים עבודה יוצאת מן הכלל.

בצלאל סמוטריץ': ובאמת, מנסים כל הזמן לשפר ולהתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אומר באמירה כללית, לממשלה, יש המון מה ללמוד מהשוק הפרטי.

בצלאל סמוטריץ': אני זוכר, אבנר, כל מיני שיפורים וכו' שנכנסו.

בצלאל סמוטריץ': לפני כמה חודשים הייתי צריך להוסיף ביטוח על האוטו הפרטי שלנו בבית.

בצלאל סמוטריץ': התקשרתי לסוכן ביטוח, הוא אמר לי, תקשיב, סמס רגע לכוכבית 33 תכתוב נהג נוסף.

בצלאל סמוטריץ': תוך חמש שניות, אני מקבל SMS חזרה – מספר רכב.

בצלאל סמוטריץ': איך הם קוראים לזה?

בצלאל סמוטריץ': שלום, אני הנציגה הדיגיטלית שלך.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, תוך 30 שניות היה לי תוספת ביטוח.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי - אנחנו במשרד התחבורה עובדים שנה עם המכשור הממשלתי, לייצר העברת בעלות באינטרנט, ופה, באזור האישי, השוק הפרטי שלנו, לפני עשרים שנה.

בצלאל סמוטריץ': זה אני אומר לאו דווקא למשרד התחבורה.

יעקב מרגי: לא ידעתי שיש בוטים.

יעקב מרגי: אתה יודע, אני לא טכנולוג ידוע.

יעקב מרגי: הזמנתי גז.

יעקב מרגי: פרגנתי.

יעקב מרגי: פגשתי את המנהל באחד הדיונים פה.

יעקב מרגי: הוא אומר לי, זו לא בחורה, זה הבוט שלך.

יעקב מרגי: .

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, כאמירה כללית.

בצלאל סמוטריץ': יש לאגף התקשוב הממשלתי הרבה מה ללמוד, ואפשר לשפר הרבה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להגיד בקצרה על המתח בסוגיה הזאת של תגי נכה.

בצלאל סמוטריץ': מצד אחד, יש רצון להיענות לכמה שיותר בקשות, ולתת לכל מי שרוצה וצריך.

בצלאל סמוטריץ': איפה הבעיה בצד השני?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, דיבר על מספר, ותקן חניה לנכה.

בצלאל סמוטריץ': ככל שתיתן יותר חניות נכה - אז המשמעות היא שהנכים שבאמת הצטרכו, יבואו, ולא תהיה להם חנייה, כי מישהו יתפוס להם את החנייה.

בצלאל סמוטריץ': זאת הדילמה הכי גדולה.

בצלאל סמוטריץ': וגם אחרי שכבר יש דרוג של נכה רגיל, ונכה כיסא גלגלים, עם חניות נפרדות, המתח הזה של בין לאשר – כי באמת, אנחנו רוצים להיות עם לב רחום.

בצלאל סמוטריץ': ומי שבאמת אומר שהוא צריך – זה חולי סרטן, עם טיפולים אונקולוגים - אנשים צריכים.

בצלאל סמוטריץ': מצד שני, אם לא נדע לשים את האצבע – אי אפשר את כל החניות במדינה לתת הנכים, וזה מתח מאוד גדול.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': התהליך במשרד התחבורה הוא לא נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': החברה הזאת שזוכה – מכרזים בין תשעה שקלים לבקשה, זה סוג של בית מטבחיים.

בצלאל סמוטריץ': אין סיכוי בעולם שיבדקו בקשה כשרופא מקבל, הוא מקבל תשעה שקלים עבור כל בקשה.

בצלאל סמוטריץ': אין סיכוי בעולם שהוא באמת יצלול לחומרים ולכול.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, זה מעמיס עלינו יותר עומס.

בצלאל סמוטריץ': כי מה עושה בן-אדם שהגיש ונדחה?

בצלאל סמוטריץ': זה לא הרופא, זו החברה, הרופא בטח מקבל ארבעה שקלים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא רציני.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך להשקיע עשר דקות, רבע שעה, זה לא שווה חמישה שקלים, אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, אנחנו רק גורמים לעצמנו לעוד עומס.

בצלאל סמוטריץ': כי מה עושה בן-אדם שהגיש ופסלו לו?

בצלאל סמוטריץ': מגיש עוד פעם ועוד פעם, עד שבסוף הוא נופל על רופא שמאשר לו.

בצלאל סמוטריץ': את הביורוקרטיה אנחנו בסוף משלמים.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שמתוך 60 אלף בקשות שהוגשו, יכול להיות שיש המון בקשות שחוזרות, אנחנו לא יודעים.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהאחוזים שמאושרים בסוף זה יותר מ-87%.

יעקב מרגי: בסיכום זה יופיע.

בצלאל סמוטריץ': אבל - ופה אני מגיע לנקודה המרכזית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדייק יותר נכון את הקריטריונים.

בצלאל סמוטריץ': ממילא היו פחות בקשות, ולשלם יותר.

בצלאל סמוטריץ': אבל, ופה בעיניי הדבר המרכזי.

בצלאל סמוטריץ': אין סיבה בעולם, אמרתי את זה גם כשר, נדמה לי שאבנר יסכים אתי.

בצלאל סמוטריץ': אין סיבה בעולם שמשרד התחבורה יטפל באישורים של רכב נכה.

בצלאל סמוטריץ': העובדה הזאת שאנחנו מעבירים אנשים עם מוגבלויות, ויה-דולורוזה בכל משרד ומשרד.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך ללכת למשרד הבריאות – עובר שם ועדות.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך ללכת לביטוח לאומי – עובר שם ועדות.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך ללכת למשרד התחבורה – עובר שם ועדות.

יעקב מרגי: מה ההצעה?

בצלאל סמוטריץ': One shope stope – מקום אחד.

בצלאל סמוטריץ': נזמין צוות בין-משרדי, שהבן-אדם יגיע מולו.

בצלאל סמוטריץ': מקבל את הסטטוס שרלבנטי לכל נוסע.

בצלאל סמוטריץ': תג נכה, זה רלבנטי לניידות.

יעקב מרגי: יכול להיות שתייעל מפה, ותצטרך לדאוג לעבודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני אסביר לך למה זה תקוע.

בצלאל סמוטריץ': בעיניי, כוועדת כלכלה, את זה אתה צריך להוריד, עזוב לרגע את התגים.

בצלאל סמוטריץ': צריכה להיות ועדה אחת, שכל איש עם מוגבלות מגיע, עובר את מה שהוא עובר את הבדיקות, מקבל סטטוס.

בצלאל סמוטריץ': ואז במערכת מרכבה, אוטומטית עובר לכל משרדי ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הוא מקבל אוטומטית של ההנחות במס.

בצלאל סמוטריץ': הוא מקבל אוטומטית את ההנחות בארנונה.

בצלאל סמוטריץ': הוא מקבל אוטומטית תג נכה אם מגיע לו או לא.

בצלאל סמוטריץ': מקבל סטטוס.

בצלאל סמוטריץ': הרי יש כל מיני סוגים של נכויות ומוגבלויות.

בצלאל סמוטריץ': הוועדה יודעת בדיוק באיזה עניין.

בצלאל סמוטריץ': אין סיבה בעולם שמשרד התחבורה יחזיק את זה בעצמו.

בצלאל סמוטריץ': זה מיותר לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': משרד התחבורה יהיה שותף לקביעת הקריטריונים שנוגעים לתגי נכה, מי זכאי, מי לא זכאי, כי את זה אנחנו מנהלים כמו שאמרתי מול מלאי מסוים של חניות שיש לנו.

בצלאל סמוטריץ': אז משרד התחבורה הוא הגורם המקצועי שיהיה שותף לוועדה הבין-משרדית בעיצוב הקריטריונים.

בצלאל סמוטריץ': אותו דבר, משרד הפנים בהנחות ארנונה.

יעקב מרגי: מי יהיה בראשות הוועדה?

יעקב מרגי: איזה משרד?

בצלאל סמוטריץ': כל גוף בסוף מוודאים למה זה תקוע.

בצלאל סמוטריץ': הביטוח הלאומי, אני חושב הכי נכון.

בצלאל סמוטריץ': יש בזה שתי התנגדויות.

אבנר פלור: בשנת 2008, זה היה במשרד הבריאות.

אבנר פלור: זה עבר למשרד שלנו ב-2008.

בצלאל סמוטריץ': וזו טעות.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך גם מדיונים שהיו אצלנו.

יעקב מרגי: כל משרד ממשלתי שמתעקש לנהל בעצמו – כושל.

יעקב מרגי: ראייה, משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה רוצה, אדוני היושב-ראש, להביא בשורה לציבור הנכים במדינת ישראל, זה הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': כי הם עוברים מסלול ייסורים.

בצלאל סמוטריץ': וכמו שאתה אומר – כמה מעאכרים מתפרנסים בדרך, ועורכי דין, ורופאים - בשביל מה?

בצלאל סמוטריץ': ובסוף, מוציאים להם את הנשמה עם כפית.

בצלאל סמוטריץ': שתי התנגדויות.

בצלאל סמוטריץ': אחת – מלחמות אגו במשרדים, כל אחד רוצה את שלו.

בצלאל סמוטריץ': הנה, אני אומר, כשר תחבורה לשעבר, ואני מקווה שכולם יעשו כך.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה היא של משרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': היום, אחוז מיצוי הזכויות של בעלי מוגבלויות במדינת ישראל הוא 50%, 60% - אנשים לא יודעים.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה עושה דבר כזה, והנכה מקבל תג, ואוטומטית הוא מקבל את הזכויות שלו – למה אני טוען שההתנגדות של משרד האוצר היא לא לגיטימית?

בצלאל סמוטריץ': כי לא ביקשתי להוסיף שקל.

בצלאל סמוטריץ': לא קיצבה נוספת, לא זכאות נוספת, לא כלום.

בצלאל סמוטריץ': רק מה שכבר היום מגיע.

בצלאל סמוטריץ': האם אתם מנצלים את העובדה שאנשים לא יודעים לממש את הזכויות?

בצלאל סמוטריץ': – זה לא לגיטימי.

בצלאל סמוטריץ': צריך לנהל פה קרב.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע לך, תזמין את כל הגופים הרלבנטיים.

בצלאל סמוטריץ': אתה, ועדת כלכלה, זה תפור עליך.

בצלאל סמוטריץ': או ועדת עבודה והרווחה, או אתה.

בצלאל סמוטריץ': תביא אליך את ביטוח לאומי, משרד הבריאות, משרד האוצר, משרד התחבורה, משרד הפנים, רשויות מקומיות, הנחות בארנונה, כל מי שלרלבנטי לעניין.

בצלאל סמוטריץ': יגידו לך רוצים לראות למה זה לא עובד.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה שתהיה ועדה משרדית?

בצלאל סמוטריץ': מגיע נכה, קובעים לו – יש רופא כזה, רופא כזה.

בצלאל סמוטריץ': יהיו שלושה, ארבעה, בתוך הצוות.

בצלאל סמוטריץ': קובעים לו את הסטטוס שרלבנטי לכל דבר, אחרי עבודות מטה ושכל המשרדים ירגישו שהם נתנו אינפוט המקצועי שלהם.

בצלאל סמוטריץ': מרכז אחד.

בצלאל סמוטריץ': פעם אחת אתה מקבל אם זה לצמיתות, צמיתות.

בצלאל סמוטריץ': אם זה לזמני, זמני.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה חוזר לאותו צוות, ואוטומטית כל הזכויות שלך נטענות.

בצלאל סמוטריץ': זאת מהפכה שלא עולה שקל במובן התקציבי, כי לא הוספנו.

בצלאל סמוטריץ': לא העלינו קצבאות.

בצלאל סמוטריץ': אבל היא מהפכה.

יעקב מרגי: באוצר יש הנחת עבודה שהם אוהבים אותה, הזמן עובד לטובתם.

יעקב מרגי: ...

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם מישהו כמוך, יושב-ראש ועדה, הסתער על האירוע הזה ולא ירפה, אפשר לנצח אותו.

יעקב מרגי: תודה רעיון מצוין.

בצלאל סמוטריץ': מבטיח לך שגם משרד התחבורה יאהב את זה, שזה ייצא ממנו.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, הוא יקבע את הקריטריונים הכללים, כדי לאזן מלאי היצע, ביקוש.

יעקב מרגי: תראה, כמה סבל משרד התחבורה מתדמית גרועה, בגלל תחנות השרות במשרדי הרישוי, היה סיוט להגיע.

יעקב מרגי: לאט, לאט, הדברים משתפרים.

בצלאל סמוטריץ': עושים עבודה, הוא ואפי – יוצא מן הכלל.

יעקב מרגי: חבל על הזמן.

יעקב מרגי: אבל בעבר, היית אומר לי, תקשיב, להתחתן מחדש?

יעקב מרגי: הייתי מוכן להתחתן מחדש, ולא ללכת לשנות או להזמין משהו.

יעקב מרגי: .... עם אותה אישה, שלא תביני, להתחתן מחדש.

בועז טופורובסקי: אני מקבל את כל מה שסמוטריץ' אמר.

בועז טופורובסקי: יש לי שאלה.

בועז טופורובסקי: הבחינה הרפואית, חוץ מזה, כל השאר נכנס, נכנס כבר לתוקף?

בועז טופורובסקי: כל השאר קורה?

אבנר פלור: בכל שקף יש תאריך, מתי זה ייכנס.

יעקב מרגי: כל שקף יש תאריך כניסה.

יעקב מרגי: מצב קיים, מצב חדש.

בצלאל סמוטריץ': העברת בעלות ממרץ 20/21.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, חברת הכנסת אימאן.

אימאן ח'טיב יאסין: צהריים טובים לכולם, אין ספק, דיון חשוב, כמו כל הדיונים החשובים שמגיעים, לצערנו הרב, בכל הוועדות.

אימאן ח'טיב יאסין: הדיון מאוד חשוב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להעלות את המירמור של האנשים עם מוגבלויות, שנתקלים שוב פעם, ושוב פעם, כדי לקבל את תו חנייה לנכה.

אימאן ח'טיב יאסין: הרבה פעמים, לפעמים עד שזה קורה, הבן-אדם איננו בחיים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שמצער עוד יותר, שאותם אנשים שחיים על קצבת נכות, מצטרכים לעורכי דין כדי שיקבלו תו חנייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יכולה להבין את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: בן-אדם שיש לו נכות, ושלא יכול ללכת, או שיש לו בעיה כלשהי, למה הוא צריך להגיע לנקודה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהגיע הזמן שיהיה מנגנון ברור.

אימאן ח'טיב יאסין: יש ועדת חריגים אחר כך שתהיה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בן-אדם שיש לו את כל המסמכים, הוא צריך להגיש את הדברים או לוועדה, או לסניף, או באינטרנט, ואז באמת לא צריך כל המריבות כדי שיקבל את תו החנייה.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לתת יותר מקומות גם איפה שמסומנים מקומות חנייה לנכים.

אימאן ח'טיב יאסין: הרבה פעמים, ביישובים גדולים, מול קניונים, או מקומות שיש בהם הרבה אנשים שמגיעים מבחינת מספר, אז הוא צריך גם לדאוג שיהיו שם יותר מקומות חנייה מאשר מה שקיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יודעת בדיוק מה האחוז, אבל ממה שאני רואה, זה לא מספיק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: קודם כל, כבוד הוא לנו, שאתה פוקד את הוועדה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, הנושא הזה של זכויות עם מוגבלויות, אתה יודע כמה הוא קרוב לליבי.

סמי אבו שחאדה: אני בעצמי חייב להעיד כמה חשוב התו הזה.

סמי אבו שחאדה: האמת, מי שברוך השם בבריאות מלאה, ולא צריך את זה, אפילו לא שם לב לחשיבות של הנושא.

סמי אבו שחאדה: אני בגלל בעיית העיניים שלי, הדבר עוזר לי המון.

סמי אבו שחאדה: לפני כן, הייתי מתקשה גם להגיע לכל מיני מקומות.

סמי אבו שחאדה: זה מנגיש את השירותים, גם של המדינה צריכה לתת לאזרח, ובכלל, שירותים שאנחנו צריכים לקבל, זה פשוט מנגיש לנו את החברה.

סמי אבו שחאדה: אמרת בתחילת דבריך.

סמי אבו שחאדה: המאוד חשובים.

סמי אבו שחאדה: ככל הנראה, לדעתי, מכל העמותות שמתמחות היד יותר מדיי קלה בלשחרר.

סמי אבו שחאדה: הבעיה השנייה – הטכנולוגיה היום לאפשר בסך הכול, כלי הרכב הוא לא מוגבל.

סמי אבו שחאדה: האדם יש לו מוגבלות.

סמי אבו שחאדה: ויכולים לעזור להרבה אנשים.

סמי אבו שחאדה: יש לנו פה שתי נקודות, אתה אמרת את זה כבר בתחילת דבריך, הצבעת על שני הדברים המאוד חשובים.

סמי אבו שחאדה: ככל הנראה, וזה חייב בדיקה, אבל לדעתי, מכל העמותות שמתמחות בנושא הזה, אני שומע שכנראה היד יותר מדיי קלה בלשחרר תווים.

סמי אבו שחאדה: הבעיה השנייה – הטכנולוגיה היום יכולה לאפשר לנו להיות יותר יעילים.

סמי אבו שחאדה: בסך הכול, כלי הרכב שמוביל אותנו ממקום למקום, הוא לא מוגבל, הוא לא נכה.

סמי אבו שחאדה: האדם שיש לו את המוגבלות.

סמי אבו שחאדה: יש פה שני דברים שאפשר לעשות, ויכולים לעזור להמון אנשים.

סמי אבו שחאדה: א' – צריך לקבוע קריטריון קצת יותר מקביל למה שקורה באירופה, ארצות-הברית.

סמי אבו שחאדה: להחליט שמי שמקבל את תו הנכה, זה פשוט אדם שמתקשה בהליכה במרחק של 200, 250 מטרים.

סמי אבו שחאדה: פשוט קריטריון ברור ומובהק יותר.

סמי אבו שחאדה: כי בחוק היום יש יותר מדיי חופש לתת ליותר מדיי אנשים.

סמי אבו שחאדה: דבר שני, כולם מדברים על העולם המקוון.

סמי אבו שחאדה: הכרטיס הזה, התו הזה, לא משנה מה זה יהיה, הוא יכול להיות אישי, ואז, מי שנהנה ממנו, זה האיש שלו זה מגיע.

סמי אבו שחאדה: לא גם הילדים שלו, ואח שלו, וכל מי שנוסע באוטו וכו'.

סמי אבו שחאדה: זה גם יכול לשמש אותו כפול.

סמי אבו שחאדה: אני, ברמה האישית, אני זה שצריך את התו להיות מונגש לשירותים מסוימים.

סמי אבו שחאדה: יכול להיות שבמקרה יצאתי עם החבר שלי באוטו שלו, לא באוטו שלי, ואז זה יכול לעזור לי יותר, וזה יכול למנוע מאנשים אחרים שעולים טרמפיסטים חופשי.

סמי אבו שחאדה: שני צעדים שהם מאוד קלים, שאם נעשה אותם, לדעתי, יעזרו להרבה אנשים, ויחסכו סבל ומאמץ מהרבה אנשים.

סמי אבו שחאדה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

אבנר פלור: לא הבנתי.

אבנר פלור: אתה רוצה שהתג יהיה לכל אחד?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יהיה אישי.

יעקב מרגי: היום הוא פר רכב.

יעקב מרגי: תקשיב, הוא אומר, אם אתה נותן לי פר רכב, הבן שלי לקח אותו עכשיו למועדון, או לבילוי לשוק, הוא חונה איתו בחניית נכים, הוא לא מוגבל.

יעקב מרגי: לעומת זאת, אם זה היה אישי, ואני נושא אותו – אם אני ברכב שלי, אבל זה אני, הנכה עצמו מממש אותו בלבד.

יעקב מרגי: צריך לבחון את זה.

יעקב מרגי: אני לא יודע מה היתרונות.

אבנר פלור: לרכב אחד בלבד.

יעקב מרגי: השאלה איך תוכל להוכיח?

יעקב מרגי: הרי אם אתה נושא אותו, מאיפה אני יודע.

יעקב מרגי: ואם תגיד לי, נשים אותו ברכב, אתה יכול לשבת בבית, ולתת את תג הנכה לכל אחד.

יעקב מרגי: צריך למצוא את האיזון.

סמי אבו שחאדה: צריך לפתור את זה טכנית, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: הטכנולוגיה, ברוך השם, כמו שיש פאנגו, כמו שיש מכשיר נייד, אפשר למצוא טכנולוגיה אם רוצים.

יעקב מרגי: אני לא פוסל על הסף.

יעקב מרגי: כפי שאמרנו, צריך לבחון את זה.

דורון יהודה: אני יושב-ראש ארגון נכי הפוליו, ויושב ראש ארגון היל"ה.

דורון יהודה: האמת, אני נפגש עם אבנר פלור, וגם עם רוזן על הטיפול המסור.

דורון יהודה: אני אומר שהטיפול מסור, ואם יש גישה ועונים - - -

יעקב מרגי: חשוב שייאמר.

דורון יהודה: אני אומר מאז שפתחו את הפתח לתת תגי חנייה גם לאנשים שאינם מוגבלים מוטורית ברגליים, נוצר מצב שברשויות יש כאוס מאוד חזק.

דורון יהודה: יש הצפה של תמרורים לאנשים.

דורון יהודה: במשפחה יכול להיות ארבעה תגי חנייה - אם זה אבא זקן וקצת מוגבל, ושתיים לבנים האלה, ולאמא שתיים מפה, זאת אומרת, בבית אחד יכול להיות ארבעה תגי חנייה, ואני אומר בוודאות.

דורון יהודה: ואז, מה נוצר?

דורון יהודה: שהנכה, עם הבעיות המוטוריות בא להחנות בחנייה, מוצא את עצמו שאין לו חניה.

דורון יהודה: גם אם יש לו מעלון, אז גם חונים שם, וגם אין שום תמרור שאומר שאסור להחנות בחנייה הזאת, אלא רק לנכה שיש לו תו חנייה עם מעלון, שיש לו מעלית באוטו.

דורון יהודה: אני נותן לכם נתון שתבינו.

דורון יהודה: היום עומדים בצורה כזאת בחניות, ואוטו אחד יצא, אני לא יכול להיכנס.

דורון יהודה: אם אני נכנס, אני לא יכול להוציא מעלית.

דורון יהודה: אני צריך שייצאו שתיים, אולי אפילו שלושה מכוניות כדי שאני אכנס – איפה אני מוצא דבר כזה?

דורון יהודה: אנחנו מנהלים משפטים.

דורון יהודה: אפילו הגשנו עכשיו תביעה ייצוגית על הנושא הזה.

יעקב מרגי: אין חיוב שחניות נכים יהיו פינתיות?

דורון יהודה: קודם כל, אין חיוב.

דורון יהודה: אנחנו מבקשים ליצור מצב שהנכה יחנה על המדרכה, אז לא.

דורון יהודה: הפכו את כל הערים במצב של אחד ליד השני, כדי שיהיו יותר חניות לציבור, ולא חשבו על הנכים.

דורון יהודה: דבר שני, יוצרים גינון בשפת המדרכה, כשאתה בא להוציא את המעלית, אתה לא יכול להוציא אותה.

יעקב מרגי: בוא ואגלה לך, שגם אלה שלא מוגבלים מועדים שם ולפעמים נופלים.

יעקב מרגי: זה חומר לאדריכלים.

דורון יהודה: הנושא של תמרורי חניה היה נמצא במשרד הבריאות.

דורון יהודה: מי שעבר בדיקה, ונמסר לו במשרד הבריאות שהוא מוגבל בניידות, זה התחיל מ-40%.

דורון יהודה: מי שיש לו 40% נכות, מקבל תו חנייה.

דורון יהודה: אוטומטית, מפנים את זה למשרד הרישוי ונותנים לו.

דורון יהודה: מי שקבע את זה, זה היה משרד הבריאות.

דורון יהודה: הנושא עבר למשרד הרישוי, ואני אומר לכם, אנחנו מוצפים 170, 180 תווי חנייה מחולקים ככה, חופשי.

דורון יהודה: אני, יש לי שתי מכוניות, לאשתי ולי.

דורון יהודה: לאשתי, אין תו, אני לא נותן לה.

דורון יהודה: הבת שלי קנתה אוטו, אני לא נותן לה, היא גרה איתי.

דורון יהודה: אנחנו אומרים שצריך לתת רק לנכה.

דורון יהודה: יש מכשיר בדיוק כמו שאני מחזיק ביד, שהופענו איתו פה בוועדה בשנים הקודמות, אתה נוסע באוטו, אתה עושה באצבע ככה, זה גם קיים בארצות-הברית.

דורון יהודה: אתה שם את טביעת האצבע שלך, באותו רגע, הפקח יש לו מכשיר שהוא מגלה שאתה היית באוטו.

דורון יהודה: אם אתה לא שמת את טביעת האצבע לך, ונסעת, והוא לקח את המכשיר, אתה מקבל דוח.

דורון יהודה: יש פתרון.

יעקב מרגי: יש פתרון טכנולוגי אתה אומר.

דורון יהודה: אנחנו צריכים לחשוב על פתרון.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה דוברים.

דורון יהודה: לא סיימתי.

יעקב מרגי: אין סיכוי שתסיים עם הידע שיש לך והניסיון בדיון כזה שתוכל לומר כל מה שאתה רוצה.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דורון יהודה: זה לגבי התמרורים.

דורון יהודה: היום דיבר אבנר על זה, שתיקנו שלנכים חייבים לתת רכב שהוא רק רכב להסעת נוסעים, לא רכב לשים סחורה.

דורון יהודה: למה?

דורון יהודה: משום שכאשר אנחנו נוסעים באוטו שהוא לא רכב נוסעים, אנחנו סובלים מעמוד השדרה, מהגב.

דורון יהודה: גם אם אתם תשבו באוטו שלנו מאחורה, אתם תצעקו, תגידו, מה זה אנחנו נוסעים עם סוס?

דורון יהודה: אתה כל היום קופץ.

דורון יהודה: שימו לב, נכה נוסע עם ג'ויסטיק, ואם הוא קופץ, היד קופצת לו.

יעקב מרגי: מישהו קובע לכם איזה מכוניות?

דורון יהודה: כן.

דורון יהודה: החברות מרמות את הנכים, ואומרות, זה רכב נוסעים, ויש לי פה הוכחות שאני יכול להראות לכם.

יעקב מרגי: זה כמו אוטובוסים שהיו מרכיבים בארץ על מרכב של משאית.

בצלאל סמוטריץ': למה אתם לא מגישים תביעה ייצוגית נגד היבואנים.

בצלאל סמוטריץ': אם יש פה תרגיל...

דורון יהודה: אז עכשיו אני פניתי לאבנר, והוא תיקן את זה.

יעקב מרגי: אם הם מביאים אישור, מה אתה רוצה?

אבנר פלור: הנכה הסכים.

אבנר פלור: מה שהם עשו, זה המקרה שהם הציגו מקרה אחד שבדקתי בשברולט, הנכה, כאילו רכש את הרכב.

אבנר פלור: הם עשו הסבה, היבואן כאן הסב לו את הרכב ממסחרי לנוסעים, אבל אי אפשר במאה אחוז.

יעקב מרגי: המרכב נשאר מרכב של טרנזיט.

בצלאל סמוטריץ': למה מראש הוא לא נתן לו נוסעים?

אבנר פלור: לכן, מה שעשינו בעקבות הפגישה עם מנכ"ל ביטוח לאומי - חייבנו אותם במסמך שלנו, של משרד התחבורה, שיספקו להם אך ורק רכב נוסעים שיוצא מפס הייצור.

יעקב מרגי: תודה.

יובל וגנר: כבוד היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.

יובל וגנר: רבותיי, ראינו את המצגת של משרד התחבורה, ומה שנקרא – אם לא התפעלתם, הכתובת על הקיר.

יובל וגנר: הגידול בכמות מבקשי תווי חנייה, והגידול בכמות תווי החנייה שמאושרים, על כמות לא משתנה של חניות בפועל שמסומנות, אומר דבר פשוט.

יובל וגנר: אלה שבאמת צריכים חניות כמוני, כמו אבנר, מה שנקרא אנשים עם מוגבלות קשה ומשמעותית, לנו כבר אין חניות.

יובל וגנר: אנחנו באים, ואין חניות, הן תמיד מלאות על-ידי אנשים שיוצאים מהאוטו ורצים בפארק.

יובל וגנר: יוצאים מהאוטו, ורצים לחוף ים.

יובל וגנר: וכל הסיבה היא נורא פשוטה.

יובל וגנר: ולא סתם עורכי דין עלו על הפטנט, ותכנסו לאינטרנט – כל אחד פה מהוועדה, גם אם הוא בן-אדם בריא לחלוטין, יכול להוציא תו חנייה בעזרת עורכי דין.

יובל וגנר: 5,000 שקלים, וסגרתם עניין, כי העורך דין אומר לך מה להגיד לרופא, מה לכתוב, איך להגיש, ואם הוא מגיש ומקבל או שלא מקבל, הוא מערער.

יובל וגנר: משרד התחבורה, אין לו את הכוח עבודה ואת היכולות להתמודד עם זה.

יובל וגנר: אני יודע שרשות הרישוי עושה מאמצים כמה שיותר למזער בקשות לא נכונות.

יובל וגנר: אבל הגידול הזה של 87% בשנה, מספרים דמיוניים.

יובל וגנר: תראו, תווי כיסא גלגלים – 17 אלף, 328 אלף תווים אחרים – זה מטורף, אי אפשר להגדיר את זה אחרת.

יובל וגנר: ולכן, אנחנו לא סתם קוראים לוועדה הזאת, ולמשרד התחבורה – תהיו אמיצים.

יובל וגנר: נכון, לקבוע קו אדום מי מקבל ומי לא, זו בעיה לפוליטיקאים לעשות.

יובל וגנר: אבל אין ברירה, בסוף צריך לקבוע את הקהל.

יובל וגנר: יש סעיף בחוק חניות נכים שאומר דבר פשוט.

יובל וגנר: בכל מי שמתקן, הדרך עלולה לסכן, והסעיף הזה, הוא הסעיף שפשוט צריך למחוק אותו מהחוק, ואף לא יוכלו לאשר לכל אלה שלא באמת צריכים תווי חנייה.

יובל וגנר: הנקודה השנייה המהותית.

יובל וגנר: הגשתי נייר עמדה.

יובל וגנר: הכול כתוב בנייר עמדה, תוכלו לראות עוד דברים.

יובל וגנר: אבל באמת הנושא הטכנולוגי, הביומטרי, האישי שיאפשר רק לנהג להפעיל את התו כשהוא ברכב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנו.

יובל וגנר: כבוד היושב-ראש, תהיו אמיצים.

יובל וגנר: דיי כבר.

אבנר עורקבי: אני מארגון אהב"ה.

אבנר עורקבי: אתמול בלילה קיבלתי פנייה מנכה צה"ל, שהוא נכה רגליים, ואין לו יכולת לקבל תוו חנייה ממשרד התחבורה.

אבנר עורקבי: משרד הביטחון הפנה אותו למשרד התחבורה.

אבנר עורקבי: התחבורה אומר שיש לו בעיה בריאות, והריאות אינן מצריכות את הניידות.

יעקב מרגי: רציתי להציג את זה לרות פרימנגר, אבל הצגת את זה.

אבנר עורקבי: אני בטוח שגם היא פה.

אבנר עורקבי: אני מבקש לתת להם את הרשות לדבר.

אבנר עורקבי: לא ייתכן.

יעקב מרגי: בבקשה, המנכ"לית דפנה אזרזר.

דפנה אזרזר: כעמותת אהב"ה, אנחנו מטפלים בערך כ-900 בקשות בעזרה להכנה לתגי נכה.

דפנה אזרזר: אנחנו במצע כזה משנת 2008.

דפנה אזרזר: סיימנו כבר בערך כשישה דיונים בכנסת בנושא.

דפנה אזרזר: בתחילת הדרך, היו לנו אנשים מטעם המשרד שהיו ממש כעזר לנו, שפשוט גם כשהיה התו הולך לאיבוד, אז היינו פונים אליהם, והיו שולחים ישירות.

דפנה אזרזר: כשלא היה מספיק מסמכים, אז הפונה לא היה צריך לחכות חודשים רבים עד שיגיע המכתב שחסר מסמך.

דפנה אזרזר: פשוט, היה לנו עם מי לדבר, היו לנו אוזניים.

דפנה אזרזר: היום, אנחנו פונים, וכל דבר שאנחנו מבקשים, כל עזרה, פשוט התשובה היא – אין לנו מספיק כוח אדם.

דפנה אזרזר: אני לא יכולה להבין את זה שאנחנו באים וחוסכים כל כך הרבה זמן, משרד התחבורה, בזה שאנחנו יושבים ומכינים את הבקשות, ושולחים אותם בשם הנכים, והילדים הנכים והמשפחות.

יעקב מרגי: מה הבעיה שלך עם זה שזה מקוון?

יעקב מרגי: אם הכול הולך להיות מקוון ויעיל ונגיש, למה את צריכה את הליווי והעזרה?

דפנה אזרזר: גם היום זה מקוון.

דפנה אזרזר: אבל לא כולם יודעים מה צריך, איזה מסמכים.

יעקב מרגי: בשביל זה יש ארגון אהב"ה.

דפנה אזרזר: בסדר, אבל אנחנו מגישים.

דפנה אזרזר: הנה, אני אתן לך דוגמה של תג שאני מחכה לו לתשובה שבעה חודשים.

דפנה אזרזר: שאלתי, מה קורה?

דפנה אזרזר: אנחנו לא מטפלים, אמרו לנו לא לדבר איתכם יותר כי אין לנו מספיק כוח אדם.

דפנה אזרזר: זאת תשובה שלא מקובלת על הדעת.

יעקב מרגי: מי ענה לך כך?

יעקב מרגי: מי אלה?

יעקב מרגי: לאן פנית?

דפנה אזרזר: אותם אנשים במקוון.

דפנה אזרזר: פניתי למייל שיש לי.

יעקב מרגי: תעבירו לאבנר פלור את המייל, הוא רוצה לראות מי ענה לכם כך.

דפנה אזרזר: אני רוצה לגעת בעוד נושא.

דפנה אזרזר: אבנר העלה פה מצגת יפה מאוד.

דפנה אזרזר: מדוע אנחנו, ארגוני נכים שמטפלים בהמון נכים, לא יודעים את הדברים האלה?

דפנה אזרזר: מדוע אני לא יודעת שכבר לא צריך תצהיר מעורך דין?

דפנה אזרזר: למה אין לכם שיתופי פעולה נכונים עם העמותות - זה יעזור גם לכם וגם לנו.

יעקב מרגי: יש אתר, הכול בשקיפות באתר.

יעקב מרגי: עם כמה ארגונים הוא ישתף פעולה?

דפנה אזרזר: למה אם היום אנחנו עדיין מגישים תצהיר של עורך-דין, למה אף אחד לא אמר לנו שלא צריך?

דפנה אזרזר: מה, קשה ליצור קשר?

יעקב מרגי: הכול נמצא באתר של המשרד אבנר אומר.

אבנר פלור: כל החידושים – הכול נמצא באתר.

דפנה אזרזר: מ-2008, אנחנו מגישים, ולא ראיתי את זה.

יעקב מרגי: כמו שאתה מושך כסף באפליקציה אנחנו שואפים כמה שיותר יהיה מקוון, יעיל, חסכוני ונגיש.

דפנה אזרזר: אני רוצה לשאול עוד שאלה.

דפנה אזרזר: אף אחד לא דיבר פה על זמן המתנה לתווים, לא במצגת ולא בדיון.

דפנה אזרזר: אני אשמח לדעת מה הזמן הממוצע.

יעקב מרגי: אבנר התייחס לזה.

אלינוער לויטן: שלום לכולם ותודה רבה, תודה על הדיון המאוד חשוב הזה הוא מבורך.

אלינוער לויטן: אנחנו גם מברכים על כל השינויים שאבנר הציג, אבל המציאות כיום ש"גדולים מהחיים" פוגשת במחלקות האונקולוגיות לילדים בבתי החולים היא שונה.

אלינוער לויטן: נתחיל מזה שטופס הניידות בכלל לא כולל אבחונים אונקולוגיים, מה שאומר, שכל הילדים שלנו צריכים להוכיח מעל ומעבר את העדר הניידות שלהם, ואת הצורך שלהם בתו הנכה.

אלינוער לויטן: זמן הטיפול בבקשות, בנוסף לזה, מתארך בצורה אבסורדית, שיכול לקחת גם שלושה חודשים מרגע ההבחנה, מה שהופך את המצב ללא רלבנטי לחלק מהילדים, כי זה כבר סיום הטיפולים שלהם.

אלינוער לויטן: יש לנו הרבה דוגמאות כאלה.

אלינוער לויטן: העובדים הסוציאליים שדיברנו איתם, מעידים על זה שהאתר קורס הרבה פעמים והוא לא יציב.

אלינוער לויטן: יש הרבה פעמים ששולחים בקשות, והן נשלחות הלאה לטיפול, ואז שולחים את המשפחות להתקשר, ואז הם מבקשים מהם לשלוח בדואר את החומרים, כך שאין איזה רצף כמו שאבנר הציג שהוא קוהרנטי.

אלינוער לויטן: בנוסף, המענה הטלפוני לא מספיק מקצועי, ולא מספיק הולם לפי מה שנאמר לנו.

אלינוער לויטן: היה ראוי לייצר איזו מערכת שנותנת מענה מקצועי ורציף.

בצלאל סמוטריץ': כמה ילדים בשנה מאובחנים במחלקות האונקולוגיות?

אלינוער לויטן: 500 ילדים חדשים מאובחנים בשנה.

אלינוער לויטן: ואם אני רוצה לתת את השורה התחתונה, אנחנו מבקשים לתת לילדים האלה תו נכה אוטומטי, זה ממילא זמני עד לאחר סיום הטיפולים שלהם, ועד שהם מחלימים.

אלינוער לויטן: לא מדובר פה בתו נכה קבוע לכל החיים.

בצלאל סמוטריץ': עוד שאלה.

בצלאל סמוטריץ': כל הילדים שמאובחנים מבקשים וצריכים תג נכה או שזה באחוזים?

אלינוער לויטן: זה סטנדרט.

אלינוער לויטן: מגיעים למחלקה, והעובדים הסוציאליים במחלקות מבקשים בשבילם תו נכה.

אלינוער לויטן: צריך להבין, ילד חולה, יש לו סימני מחלה מובהקים, הם לאחר טיפול כימותרפי, בחילות, הקאות, כל מיני מבעים נורא קשים ברמה הפיזית, כך שאם הם מחנים באיזה חניון מרוחק - - -

בצלאל סמוטריץ': אז למה באמת שלא יהיה אוטומטי?

בצלאל סמוטריץ': אם זה 500 ילדים בשנה, וואנס, יש אבחון של הרופא האונקולוגי במחלקה, זה הרי לא רופא משפחה שאתה יכול להגיד אני צריך לבדוק אותו.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

בצלאל סמוטריץ': למה שהם צריכים להגיש בקשה?

בצלאל סמוטריץ': אם הוא יביא אישור מהרופא האונקולוגי המטפל בבית החולים כשהוא נכנס לטיפולים, אוטומטית ישלח את זה לאבנר ויקבל, הוא לא צריך את הרופא הזה של החברה.

בצלאל סמוטריץ': מה אני צריך שהרופא של החברה יבקר?

אבנר פלור: נבחן את ההצעה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תעשו פגישה בזום או הידברות, ונראה איך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת.

אבנר פלור: רק לגבי הנושא של רמת שרות.

אבנר פלור: רמת השרות לפני הקורונה, בעוד שעדיין אנחנו לא בתהליך של מאה אחוז מקוון, היה עד 14 ימי מאז הגשת הבקשה.

אבנר פלור: בשל הקורונה, בשל מחסור בעובדים – אין מה לעשות שעובדים חלק מהבית, וחלק לא מגיעים מכל מיני סיבות.

אבנר פלור: אז אנחנו מגיעים היום לעד חודש.

אבנר פלור: לפני הקורונה, זה היה 14 ימי עבודה מאז הגשת הבקשה.

אבנר פלור: אני מקווה מאוד שבמחצית הראשונה של 2021, עם כל השיפורים, והקורונה תהיה מאחורינו, אנחנו נצמצם ככל הניתן.

יעקב מרגי: לגבי בחינה מחדש על הזכאות?

אבנר פלור: חשוב להדגיש משהו שלא הדגשתי, שמי שגם רוצה תגי חניה לנכים, זה לא רק המשרד, זה גם משרד הביטחון.

אבנר פלור: גם הנושא של תעודת עיוור, שהוא גם מקבל את כל הדברים.

אבנר פלור: הנושא נגזר מהביטוח הלאומי.

אבנר פלור: אשמח לקבל הצעות, ונעלה את זה בדיון משותף עם ביטוח לאומי ועם משרד הבריאות.

רות פרמינגר: קודם כל, אני רוצה להגיד, תודה רבה על הדיון, יישר כוח.

רות פרמינגר: אני רוצה בקצרה ממש מספר דברים קטנים.

רות פרמינגר: אני חושבת ששיתוף הפעולה צריך להיות הרבה יותר מלא.

רות פרמינגר: אני חושבת שיש מפולת וסחף בהיתרים בתווים.

רות פרמינגר: אני גם חושבת מצד שני, אמר יובל וגנר, על נושא של כסאות גלגלים.

רות פרמינגר: יובל, אני מקבלת את מה שאתה אומר, אבל יש גם קטועי רגליים, שהם לא בכיסאות גלגלים, ואני לא חושבת שהם צריכים פחות את התו הזה.

רות פרמינגר: אני חושבת שכאשר נותנים תשובה למי שמבקש, כשהוא חולה, כשהבעיה היא בעיה רפואית, צריך להסתכל בעיקר.

רות פרמינגר: דבר אחד אחרון.

רות פרמינגר: אני חושבת שאנחנו הנכים צריכים לזכור, שאסור לנו לנצל את המצב שלנו, ואני יודעת שיש הרבה בני משפחה שמשתמשים בתווים האלה.

רות פרמינגר: אני קוראת לכולנו, חבר'ה, שימו את זה על שולחן.

רות פרמינגר: אל תאפשרו למי שאיננו זקוק לתו להשתמש בתו, גם מבחינה שחסרים מקומות חנייה, גם אם יש תווים.

רות פרמינגר: ואני רוצה להציע משהו שאני עושה.

רות פרמינגר: כשאני רואה מקום חנייה לנכה, ולידו מקום חנייה לא לנכה והוא פנוי, תלכו לחנות במקום שאיננו מקום חנייה לנכה.

רות פרמינגר: שימו את התו, וככה נחסוך לאנשים נוספים שימוש במקומות החנייה.

רות פרמינגר: אני מקווה שאנחנו נוכל להסדיר את הסוגיה הזאת של תווים בצורה יותר משוכללת.

רות פרמינגר: אני מודה לכם.

נתי ביאליסטוק-כהן: רבותיי, זה לא עניין של לשפר או לא לשפר – זה היכולת של אדם עם עיוורון להתנהל בקצבי זמן שאתם דורשים באמצעות הזום.

נתי ביאליסטוק-כהן: שתי הערות.

נתי ביאליסטוק-כהן: אני מסכים עם כל מה שנאמר לגבי זה שצריך אכיפה קפדנית יותר על אנשים שמנצלים לרעה את האפשרות להשתמש בתו נכה, אין לי ספק, אני איתם.

נתי ביאליסטוק-כהן: דבר נוסף, הפתרון, ובוודאי לאנשים עם עיוורון של תג חניה נייד, זה שהולך עם אדם עם מוגבלות בפחות עם הרכב, זה בהחלט פיתרון שאנחנו נשמח לעזור לקדם אותו.

נתי ביאליסטוק-כהן: עם זאת, כיום, אני ממש כל פעם מתקשה לשמוע את זה, כאשר מדברים על בן-אדם שבאמת צריך את החנייה לעומת אנשים אחרים.

נתי ביאליסטוק-כהן: אנשים שנכנסו שם לרשימה שנקבעה, נקבעו על-פי פרמטרים שאנשים חכמים קבעו אותם, ואני לא רוצה לנהל דו-שיח למי יש צורך גדול יותר או גדול פחות.

נתי ביאליסטוק-כהן: אנשים עם עיוורון זקוקים לתג הנכה ולחניית הנכים.

נתי ביאליסטוק-כהן: נכון, לא לחנייה עם עגלה, לא פחות מאנשים אחרים.

נתי ביאליסטוק-כהן: כל פעם מנסים להקטין את הצורך שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה להעביר אליה את מספר מקומות החנייה שיש בכלל במקומות ציבוריים במדינת ישראל, אני מקווה שיש את הנתון הזה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה, לערוך ניתוח של מספר הבקשות שהוגשו, ומספר הבקשות שאושרו, על מנת לזהות מגמות לעמוד על הסיבות לכך.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת להעביר אליה את המסקנות של הניתוח האמור.

יעקב מרגי: הוועדה התרשמה שקיים נטל ביורוקרטי רב על אנשים עם מוגבלויות בדרכם למצות את הזכויות להן הם זכאים.

יעקב מרגי: הוועדה תומכת בהצעות לרכז את הטיפול בנכה.

יעקב מרגי: על מרכז זה יוטל לעדכן את כל הגורמים הנדרשים במעמד שנקבע למבקש, ואלו יעניקו לפונה באופן אוטומטי את הזכויות להן הוא זכאי בהתאם לאמות המידה הקבועות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למוסד לביטוח לאומי, משרד התחבורה, לבחון דרכים לקדם הודעה זאת.

יעקב מרגי: עד לגיבוש מדיניות זו, הוועדה קוראת למשרד התחבורה להעניק לילדים שאובחנו כחולים ומקבלים טיפול אונקולוגי תו נכה.

יעקב מרגי: כמובן, אנחנו מברכים על ההיענות שלך לקיים מפגש איתם כדי למצוא את המנגנון המתאים ואת הפלטפורמה המתאימה.

דורון יהודה: אני רוצה להוסיף את התמרור למעלון, יש סימון למעלון, יהיה אך ורק לנכים שיש להם מעלון.

דורון יהודה: שלא יהיה מצב, וזה צריך עכשיו לתקן.

דורון יהודה: שמשרד התחבורה יעשה תיקון, שאם כתוב מעלון, הרשויות כותבות.

יעקב מרגי: אבנר, תבחן את הסוגיה של התמרור למעלון ובלי מעלון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון מעקב, דיון המשך, וגם על המודל של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.