ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 120, 2020-12-08 09:36

רם שפע: בוקר טוב לכולם, שלום לכל מי שצופה בנו בזום.

רם שפע: אני נרגש לפתוח את הישיבה המיוחדת לקראת יום המורה, מחר יחול ברחבי הארץ, היום חל בכנסת גם בדיון פה וגם בשדולה שתתקיים בהמשך היום.

רם שפע: מייד יכבד אותנו בנוכחותו בזום, שר הביטחון וראש הממשלה החליפי, בני גנץ.

רם שפע: הגברת יפה בן דוד תיכף תצטרף אלינו אחרי שיסתיימו הפקקים.

רם שפע: אני אתחיל בכמה מילים שלי.

רם שפע: ראשית, כמורה בהכשרתי, תמיד נרגש מלעסוק בכלל בסוגיות חינוכיות, אבל ודאי במעמדם של המורים בישראל.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי אנחנו כבר הרבה מאוד שנים עסוקים בשאלת המעמד של המורים והמורות, אבל עכשיו בתקופה הזאת, ותרשו לי רגע לא להיות נחמד, הפך להיות פה איזה מן ספורט לאומי כזה שהמורים יכולים להיות שק חבטות של הרבה אנשים, ולתת תחושה שהם יכולים תמיד לעבוד קשה וזה בסדר.

רם שפע: המורים והמורות, חבריי הטובים, עושים עבודת קודש, והקורונה גרמה להם לעבוד יותר קשה, לא פחות קשה, עם צורך להסתגלות מאוד מורכבת לשינויים שכל הלמידה מרחוק מייצרת, עם צורך במתן מענה רגשי אדיר למאות אלפי תלמידים ותלמידות שאנחנו יודעים שהם במצוקה, והמורים הם אלה שפוגשים אותם, אז גם אם זה בזום, אז אחרי זה להרים טלפון לילד שלא פתח את הזום והוא במצוקה, זה התפקיד של המורה והמורה, ואם הם לא יעשו את זה, אז הקריסה תהפוך להיות עוד הרבה יותר קשה, והמצבים האובדניים יהיו עוד הרבה יותר קשים, ולכן זה באמת הזמן שלנו בעיקר להוקיר אותם ולהבין כמה המעמד שלהם בחברה צריך להיות אחר.

רם שפע: בהקשר הזה, גם רמת האמון שלנו כממשלה, ככנסת, בהם, במורים, במנהלים, צריכה ככל האפשר להיות גבוהה יותר, גדולה יותר, כזו שנותנת להם להרגיש שמה שהם עושים בשטח זה הדבר הנכון בתוך המסגרת שהממשלה מכתיבה להם.

רם שפע: אני יודע שהם עושים את זה הכי טוב שהם יכולים, הכי טוב שרק אפשר, ואני מקווה שגם הוועדה, גם קבינט הקורונה, גם הממשלה ימשיכו לחזק גם את המעמד שלהם במישור החקיקתי.

רם שפע: אני רק אגיד למי שלא יודע, הוראה בישראל היא עדיין איננה פרופסיה.

רם שפע: כמעט כל שאר התחומים מוגדרים בחוק.

רם שפע: הוראה לא מוגדרת עדיין בחוק.

רם שפע: להיות מורה זה לא כמו להיות פסיכולוג או עובד סוציאלי.

רם שפע: צריך לדעת את זה, ונדרש גם בעניין הזה לעשות תיקון חקיקה.

רם שפע: יכול להיות שבכנסת הנוכחית אולי לא נספיק, אבל יהיו לנו כנסות אחרות לעשות זאת.

רם שפע: עד כאן החלק שלי.

רם שפע: מכיוון ששר הביטחון בזמנים קצרים, אז אני אעבור בבקשה אליך.

רם שפע: בבקשה, בני גנץ, הבמה שלך.

בנימין (בני) גנץ: בוקר טוב לכם, אני אתחיל באמת בהתנצלות שאני לא יכול להיות נוכח פיזית בתוך הישיבה והדיון, בגלל שאני יורד לסיור בדרום, אבל בכל זאת כמה מילים.

בנימין (בני) גנץ: תראו, אני שר ביטחון וכמובן שהביטחון הוא בראש מעייניי, אבל גם ממקום שבטי כרגע וגם מתקופתי כרמטכ"ל, אני תמיד אומר שחינוך, ראוי שיהיה במקום הראשון בסדרי העדיפויות.

בנימין (בני) גנץ: החינוך הוא משאב להצלחה.

בנימין (בני) גנץ: אני מאמין שכל אחד מהתלמידים הוא חשוב וכל אחד מהתלמידים יכול להגיע לשם.

בנימין (בני) גנץ: צריכים לתעדף את החינוך בתוך משבר הקורונה ככל שרק ניתן.

בנימין (בני) גנץ: אני מודה לך, רם, על העשייה שלך בוועדת החינוך, עשייה טובה, חשובה, שמלווה את העשייה הממשלתית בפעילות פיקוח ובפעילות חקיקה, וזה בהחלט דברים חשובים.

בנימין (בני) גנץ: אני בעיקר רוצה להגיד תודה למורים על העשייה שלהם.

בנימין (בני) גנץ: זה לא מקצוע קל.

בנימין (בני) גנץ: זה מקצוע לדעתי עם הרבה סיפוק, כמו שאני מתרשם, אבל עם לא מעט שחיקה, ואני מבקש להודות לכם על העניין הזה.

בנימין (בני) גנץ: אני הייתי מאוד שמח אם משרד החינוך ביחד עם המורים היו מוצאים דרך אפילו להאריך טיפה את שנת הלימודים מתוך מה שמתוכנן להיות חופשת הקיץ, בשביל לסגור פערים שנפתחו במהלך שנת הקורונה הזאת, אבל זה כמובן דיון למקום אחר.

בנימין (בני) גנץ: רק לסיום, באמת להודות לכם.

בנימין (בני) גנץ: אחד הדברים אולי, אני חושב, שהכי חשוב לי להגיד לכם, זה שתאמינו בתלמידים שלכם.

בנימין (בני) גנץ: אני זוכר את עצמי בתור תלמיד בכפר הירוק.

בנימין (בני) גנץ: אמרו שלא ייצא ממני כלום.

בנימין (בני) גנץ: הייתה מורה אחת, שרה רן, המורה שלי לספרות ומחנכת הכיתה, היחידה בכל בית הספר שאמרה שייצא ממני משהו.

בנימין (בני) גנץ: איפשהו אני חושב שהיא צדקה, פונקציה של אמונה של המורה בתלמידים.

בנימין (בני) גנץ: באמת תודה רבה לכם.

בנימין (בני) גנץ: זה הרבה הוקרה, זה הרבה הצלחה.

בנימין (בני) גנץ: אתם עושים את הדבר הכי חשוב, אני מאמין.

רם שפע: קודם כל תודה רבה.

רם שפע: תודה למורה שרה שידעה לגלות את הפוטנציאל, ואנחנו ממשיכים לחזק אותו ולהאמין בו ובך.

רם שפע: אני אגיד בהקשר הזה גם עניין פרקטי בהקשר של הקורונה.

רם שפע: אני פה, אבל ביחד עם חברתי תהלה פרידמן ובכלל עם הרבה אנשי חינוך, ביחד עם חילי טרופר ועוד נוספים, ואיתך, בהובלתך, באמת ננסה לעשות כל מה שאנחנו יכולים במסגרת אתגרי הקורונה כדי לשמור על מערכת החינוך פתוחה.

רם שפע: זה מאתגר, זה קשה.

רם שפע: כל המדינה משלמת מחירים.

רם שפע: אנחנו מתחייבים לעשות כל מה שאנחנו יכולים באמת לשמור עליה.

רם שפע: הנזקים ידועים ועצומים, אז תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה לכם והמשך יום טוב.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חברת הכנסת תהלה פרידמן, בבקשה.

תהלה פרידמן: בתוך המציאות הכאוטית של הכנסת, הוועדה הזו היא תמיד פינת שאר הרוח, אני חייבת לומר, כי פה אני מרגישה תמיד שאנחנו עוסקים באמת בלב ובנשמה של אחרים.

תהלה פרידמן: העם היהודי, אם יש דבר אחד שאיחד אותו לאורך כל ההיסטוריה שלו ממש מהרגע הראשון, זה המקום המרכזי שניתן לחינוך.

תהלה פרידמן: התורה אומרת, בעצם למה אברהם נבחר?

תהלה פרידמן: "כי ידעתיו למען אשר יצווה לבניו דרך צדקה ומשפט".

תהלה פרידמן: הסיבה המרכזית שאברהם הוא אברהם, זה שהוא יהיה מחנך.

תהלה פרידמן: מראש יודעים שהוא יהיה מחנך.

תהלה פרידמן: בהמשך הדרך העם היהודי ראשון להמציא את החינוך הציבורי.

תהלה פרידמן: "זכור אותו האיש לטוב, יהושע בן גמלא, שאלמלא הוא, נשתכחה תורה בישראל".

תהלה פרידמן: בהתחלה רק הורים מלמדים ילדים, ואז מבינים שאי אפשר וחייבים מורים.

תהלה פרידמן: לא כל הורה יכול, לא כל הורה, יש לו את הידע ואת המסוגלות, ואם לא יהיו מורים, לא יהיה עם יהודי.

תהלה פרידמן: המעמד של מורים הוא דבר שהיה תמיד מאוד מאוד מרכזי בעם היהודי.

תהלה פרידמן: אני חושבת שבמדינת ישראל הוא נשחק לנו קצת ושאנחנו חייבים להחזיר אותו.

תהלה פרידמן: חברה שאנשי הייטק נחשבים בה יותר מאנשי חינוך, היא חברה שנמצאת בבעיה, וחברה שנלחמת על פתיחת קניונים לפני בתי ספר, היא חברה שנמצאת בבעיה, לא כי הפרנסה לא חשובה, אלא כי חינוך חשוב יותר, אז אני רוצה להגיד קודם כל תודה לאנשי החינוך שפה איתנו.

תהלה פרידמן: דבר שני, לומר שאנחנו רוצים להיות חיילים שלכם.

תהלה פרידמן: כולנו חיילים של אותו דבר, של תחום החינוך במדינת ישראל, של המחויבות שלנו לתחום הזה והמחויבות שלנו למעמד שלכם.

תהלה פרידמן: אני משתתפת בהתחייבות של רם.

תהלה פרידמן: אנחנו נעשה מה שאנחנו יכולים.

תהלה פרידמן: אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.

תהלה פרידמן: אנחנו לא תמיד מצליחים מספיק.

תהלה פרידמן: אנחנו צריכים לעשות יותר ואנחנו בני ברית, ותשתמשו בנו עד כמה שאפשר.

תהלה פרידמן: תודה.

רם שפע: תודה רבה, תהלה פרידמן, שותפתי הגדולה בוועדה פה.

רם שפע: אני רציתי לעבור לסרטון, אבל מכיוון שמכבד אותנו עוד שר בנוכחותו, אז מאוד חשוב לי לעבור בבקשה לחילי טרופר.

רם שפע: נראה לי שאין צורך להכביר במילים לגבי הקשר, הזיקה והמעורבות של חילי בעולם החינוך בישראל, גם כמנהל, גם כאיש החברה האזרחית, בוודאי כמי שגם עבד בזמנו בלשכת השר וגם כמי שלימד אותי כמה דברים על חינוך, אז בבקשה, שר התרבות והספורט, חילי טרופר.

יחיאל (חילי) טרופר: בוקר טוב, רם, בוקר טוב תהלה, בוקר טוב כולם, בעיקר למורים ולמורות, לכל הצוותים החינוכיים.

יחיאל (חילי) טרופר: זה יום חשוב.

יחיאל (חילי) טרופר: תמיד היה עדיף להגיד תודה כל השנה למורים, כי גם הבוקר מלא מורים בזמן שאנחנו פה, נכנסו לכיתות ועושים עבודה חשובה, או לזומים, אבל טוב שיש רגע אחד בשנה.

יחיאל (חילי) טרופר: אם הייתי צריך להגיד מה זה בעיקר חינוך, אז אני חושב שחינוך זה תקווה, תקווה שיכול להיות יותר טוב, תקווה שאף פעם לא מאוחר מדי, שיש סיכוי, שהסיכוי הוא בידיים שלנו, וילדים תמיד צריכים תקווה, לא במילים הגדולות.

יחיאל (חילי) טרופר: תקווה שרואים אותם, תקווה שיש ערך למה שהם עושים, תקווה שאם לא יגיעו בבוקר לכיתה, יש מורה שישים לב שהם לא נמצאים.

יחיאל (חילי) טרופר: תקווה שאם יש להם פחד גבהים בטיול, אז איזה מורה תחסוך להם את המבוכה ותיתן להם יד.

יחיאל (חילי) טרופר: כל כך הרבה הזדמנויות קטנות יש.

יחיאל (חילי) טרופר: תקווה שאם לא יכניסו אותו בכוחות בכדורגל במגרש בהפסקה, מישהו יהיה שם כדי לשים לב.

יחיאל (חילי) טרופר: זה גם התקווה של הילדים והנוער וזה גם התקווה, אני חושב, של כל החברה, והחברה שלנו במשבר גדול בתקופה הזו, ואין יותר טובים מאנשי חינוך לתת תקווה לחברה הזו.

יחיאל (חילי) טרופר: כשאנשים קצת מרימים ידיים ומורידים את הראש, באים אנשי החינוך ואומרים, יש תקווה, אפשר לצאת מהרגעים הקשים האלה.

יחיאל (חילי) טרופר: כמו שאמרתי, גם עכשיו כשאנחנו יושבים פה בשיחה הזו, הרבה מאוד אנשים נותנים תקווה להרבה מאוד ילדים.

יחיאל (חילי) טרופר: לא מכיר משהו יותר חשוב מזה.

יחיאל (חילי) טרופר: אמרה גם תהלה, שמעתי אותה לפניי, אנחנו באמת נאבקים שהחינוך לא רק יהיה במילים יפות בראש סדר העדיפויות, אלא גם במציאות, והאמירה הערכית שחינוך תמיד פתוח, אלא אם יש דרמה באמת יוצאת דופן, היא בוודאי הדבר הראשון שנפתח, היא בוודאי הדבר האחרון שנסגר, בתקווה שהוא אף פעם לא צריך להיסגר.

יחיאל (חילי) טרופר: זה מה שאנחנו מנסים להביע גם במקומות שבהם אנחנו יכולים להשפיע.

יחיאל (חילי) טרופר: אני רוצה להגיד תודה גם למי שמאחורי היום הזה, ליוזמת יום המורה, לאנשי משרד החינוך, לכל התלמידים, לרם שפע שלפני שהוא יושב-ראש ועדת החינוך, הוא איש חינוך, שזה בעיניי הדבר היותר יוקרתי מבחינתי.

יחיאל (חילי) טרופר: לתהלה ולכולם.

יחיאל (חילי) טרופר: לפעמים קצת חובטים בכם, לפעמים ביקורתיים, לפעמים מעמיסים עליכם את כל צרות החברה והעולם, ואיך יש פה את זה ואיך יש פה את זה, ואם היה פה רק חינוך יותר טוב, אבל האמת, כמי שבא לפוליטיקה מחינוך אחרי 17 שנים בחינוך, אני יודע שאין מי שעושה יותר מכם כדי שיהיה פה יותר טוב, אז תודה לכם על התקווה ותודה על העשייה.

יחיאל (חילי) טרופר: שיהיה יום טוב.

רם שפע: תודה רבה, חילי, על ההצטרפות, על התמיכה, על המעורבות התמידית בנושא.

רם שפע: הזכרת לי שלא אמרתי את זה בהתחלה, אבל זה חשוב ביותר.

רם שפע: אני באמת רוצה להודות לכל מי שיזם את יום המורה, צריך להגיד, זו השנה השמינית, יוזמה שצמחה מהשטח במובן הכי עמוק של המילה.

רם שפע: כסטודנט צעיר בסמינר הקיבוצים יצא לי לפגוש את החבר'ה, היוזמים הראשונים.

רם שפע: גם נראה לי ששווה להגיד שזה מאוד יפה שמה שקרה, זה שמשרד החינוך בשנים האחרונות, הצוות של אייל רם ורבים נוספים ממש הצליחו להפוך את הדבר הזה למשהו משותף.

רם שפע: זה לא קורה בדרך כלל שיוזמה אזרחית הופכת להיות מהלך שהמשרד משתף בו פעולה, אז אני רוצה להגיד יישר כוח באמת גדול לכם על זה.

רם שפע: אנחנו עכשיו נעבור לסרטון קצר שהכינו במועצת התלמידים, ככל שאני יודע, ביחד עם יום המורה.

רם שפע: שלא תופתעו, מייד אחרי הסרטון הזה אתם תמצאו פה את חברת הכנסת תהלה פרידמן, מכיוון שאני חייב להיות גם נוכח בוועדה אחרת רגע, אז בבקשה, הסרטון לפניכם.

רם שפע: (הקרנת סרטון)

תהלה פרידמן: תודה למי שהכין את הסרט, זה היה מרגש מאוד.

תהלה פרידמן: הכרת הטוב זה מידה נורא חשובה.

תהלה פרידמן: יש לי חמישה ילדים בבית, ואת המסירות של המורים שלהם אני חווה גם כן, אז תודה שאתם אומרים תודה גם בשמנו.

תהלה פרידמן: יפה בן דוד, האם את פה איתנו?

יפה בן דוד: כן, תהלה.

תהלה פרידמן: מי כמוך נלחמת עבור המורים.

תהלה פרידמן: יש לנו הרבה מחלוקות על זה לפעמים, אבל באמת אין כמוך נלחמת עבורם.

יפה בן דוד: תודה.

יפה בן דוד: תהלה, באמת בהמשך לדברייך, שאת אמרת על הנושא של הכרת הטוב, אני חושבת שגם התורה מחייבת אותנו בהכרת הטוב ובאמת צריך להגיד תודה ולהוקיר את כל צוותי ההוראה, את כל אנשי החינוך במדינת ישראל, ביום-יום, מדי יום, לא רק ביום שיוקדש ולהגיד להם תודה.

יפה בן דוד: שמענו את התלמידים המקסימים.

יפה בן דוד: ההתרגשות שלהם איך המורים, איך המנהלים בתקופה כל כך מאתגרת, בתקופה כל כך מורכבת וקשה, כמה צוותי ההוראה היו בשבילם.

יפה בן דוד: כל עובד, יש לו מקום העבודה המסודר, יש לו את השעות המסודרות, יש לו את העבודה המסודרת שלו, הוא יודע בדיוק מה הוא צריך לעשות.

יפה בן דוד: אצל אנשי החינוך אין הגבלה של שעות.

יפה בן דוד: הם לא מתעסקים רק בפדגוגיה.

יפה בן דוד: הם מתעסקים גם בצד הרגשי, הנפשי, אפילו הכלכלי של התלמידים, ואין ספק שבתקופה הזאת ראינו את היצירתיות.

יפה בן דוד: המסירות שיש לצוותי ההוראה כלפי התלמידים היא מדי יום.

יפה בן דוד: זה גם בעת שגרה וגם בעת המשבר כרגע של הקורונה.

יפה בן דוד: ההקרבה, האכפתיות והרגישות באמת לגעת בכל תלמיד ותלמיד, ואנחנו רואים זאת ואנחנו יודעים זאת גם, שהמורים עבדו ללא הגבלה של שעות.

יפה בן דוד: ניתן היה להתקשר בבוקר, בצוהריים, בערב.

יפה בן דוד: הקשר האישי היה מאוד מאוד חשוב בעת הקורונה למורים.

יפה בן דוד: צוותי ההוראה היו העוגן של התלמידים בתקופה הכול כך קשה.

יפה בן דוד: באמת אני חושבת שכשם שיש זכויות התלמיד, צריך סוף סוף והגיעה העת שיהיה גם זכויות למחנך.

יפה בן דוד: אנחנו קוראים לזה יום המורה.

יפה בן דוד: צריך להפוך את זה ליום המחנך כדי שכל צוותי ההוראה יהיו כלולים ביום הזה.

יפה בן דוד: בהחלט יש למדינת ישראל במה להתגאות, באנשי החינוך הנפלאים שעושים את עבודתם מעל ומעבר הן בשגרה והן בתקופה כפי שאני אמרתי, מאתגרת.

יפה בן דוד: כיושבת-ראש הסתדרות המורים, אני גאה לעמוד באיגוד הגדול ביותר במדינה ולייצג את אנשי ההוראה האיכותיים ביותר שיש במדינת ישראל.

יפה בן דוד: אנחנו צריכים לדאוג להם, אנחנו צריכים לדאוג למעמד שלהם, כי אם נדאג למעמד שלהם ונדאג שלצוותי ההוראה יהיה טוב, רבים וטובים יצטרפו למערכת החינוך.

יפה בן דוד: החינוך זה ההון האנושי של מדינת ישראל וכדי שההון הזה ימשיך להיות איכותי וטוב, צריך להשקיע בו.

יפה בן דוד: זה מה שמוטלת האחריות גם על הכנסת, גם על הממשלה, ואני שמחה שרבים גם מהכנסת וגם מהממשלה מעריכים ומוקירים את עבודתם של צוותי ההוראה.

יפה בן דוד: אנחנו נצטרך לראות את זה גם במעשים, גם בחוקים שייטיבו איתם.

יפה בן דוד: אני רוצה להודות לכולכם על שהקדשתם את היום הזה למען אנשי החינוך.

יפה בן דוד: הם ראויים, ובאמת נאחל להם מפה המשך עשייה בתקופה כזאת קשה, מאתגרת ומורכבת, ושיהיו ברוכים וימשיכו בעשייה שלהם הברוכה למען המדינה שלנו, למען הילדים שלנו, למען הדור הצעיר וגם הדור הבוגר של מדינת ישראל.

יפה בן דוד: בהחלט הם גאווה לאומית.

תהלה פרידמן: אמן, אמן, אמן.

תהלה פרידמן: תודה.

תהלה פרידמן: הנה משהו שאנחנו ממש לא חולקות עליו בכלל.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: איל רם, מי שכנראה אחראי לזה שמשרד החינוך אימץ את יוזמת השטח של יום המורה, ואולי עכשיו נאמץ את הצעתה של יפה ונקרא לזה יום המחנך, אז קודם כל תודה על זה שאימצת, הרחבת, הפכת את זה ואפשרת לנו מן יום חג כזה.

תהלה פרידמן: נשמח לשמוע אותך.

איל רם: שלום לכולם ובאמת תודה לכל השותפים שעובדים למען קידום מעמד המורה.

איל רם: לדבר הזה יש ערך גדול ואני חושב שבאמת השנה האחרונה הראתה לנו עד כמה לצד הרופאים וכוחות הביטחון, המורים הם החזית של העשייה במדינה הזאת, ואני מאוד מאוד שמח על זה.

איל רם: אני רוצה דווקא לקחת לאיזושהי נקודה אחרת מכיוון שאני לא הדובר הראשון.

איל רם: אני ממש מתחבר לכל מה שנאמר גם על ידי חברי הכנסת וגם על ידי מזכ"לית הסתדרות המורים.

איל רם: אני רוצה לקחת לכיוון באמת שהמפגש היום גם נוגע בו, והוא לנושא של יוזמות מורים.

איל רם: אני חושב שבנושא של יוזמות מורים זה מחזיק בדיוק את הנקודה המשמעותית בכל הרבדים שלה.

איל רם: קודם כל, תפיסת העולם שמעודדת יוזמות של מורים, אומרת שבעצם מי שיודע הכי טוב מה נכון לעשות בכיתה, זה המורה.

איל רם: הוא בחזית העסק, לא מי שאמר לו ממשרד החינוך מה לעשות, ולא בירושלים ובכל מיני דברים.

איל רם: בסוף בסוף המורה יודע הכי טוב.

איל רם: אנחנו מאמינים בזה שהמורה יודע מה הכי טוב ומה הכי נדרש, וכל הסיפור הוא לעזור למורים לזהות את המקום שבו הם רוצים להשתפר, שבו הם רוצים לשפר את ההוראה שלהם, ולסייע להם למצוא במנגנונים מגוונים את הדרך לתת פתרון לבעיות שמתרחשות בכיתה שלהם.

איל רם: יש פה אלמנט מאוד מאוד משמעותי להוראה של התלמידים ולחוויה של התלמיד, שהיוזמות של המורים הם הדבר המשמעותי ביותר.

איל רם: הדבר השני שהיוזמות של מורים מסייעות, זה הנושא של מגוון.

איל רם: זה יוצר למורה שינוי.

איל רם: זה מונע שחיקה, זה מאפשר לו להביא את היכולות שלו ואת הכשירויות שלו לידי ביטוי, ולייצר את ההוראה שלו מגוונת יותר, ואת שנות ההוראה שלו מגוונות יותר, ולכן יש פה גם אלמנט שמונע שחיקה.

איל רם: כלומר, אם הדבר הראשון הוא אפקט התלמיד, הדבר השני הוא האפקט למורה והדבר השלישי הוא בעצם למעמד המורה בכלל.

איל רם: מקצועות מאוד נחשבים, הם בדרך כלל מקצועות שבהם החברה רואה את אנשי המקצוע מוצאים פתרונות לבעיות שמתעוררות להם בשטח, ולא מקצועות שבהם יש רק איזושהי ציפייה שמישהו אחר יפתור לנו את הבעיות, ולכן המהלך הזה שמורים הם פרואקטיביים, הם נותנים מענים לבעיות שמופיעות בכיתה, הם יסייעו לזה שגם ההורים יבואו להתייעץ עם המורים לגבי הבעיות שיש עם התלמידים שלהם.

איל רם: אני זכיתי עם התלמידים הפרטיים שלי גם, לפחות לשני מורים אדירים, שכל פעם שיש לי איזושהי בעיה עם הבן שלי, אני בא להתייעץ איתם.

איל רם: יש פה אלמנט שהוא בעצם משפיע על מעמד המורה בכלל בהקשר הזה.

איל רם: הדבר הזה, נתתי פוקוס רגע על היוזמות, כי אחד מיני כלים רבים שמערכת החינוך בכללותה, משרד החינוך מהזווית שלו והרשויות והסתדרות המורים וארגון המורים וכל אחד מהזווית שלו, מנסים לקדם באלמנטים של שכר, של הכשרה, של פיתוח מקצועי, של הדימוי הציבורי, של עוד הרבה הרבה אלמנטים אחרים.

איל רם: בסוף זה איזשהו פאזל של 100 חלקים, ולציבור יש פה אלמנט משמעותי, ויום המורה הוא איזשהו אבן-דרך משמעותית בדימוי הציבורי ובהוקרה של עובדי ההוראה, אז זו הזדמנות גם בשבילי להגיד הרבה תודה לכל הגננות, המורים, עובדי החינוך בכלל, וגם לכל מי שנרתם לטובת העשייה.

תהלה פרידמן: יופי.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני ארצה עכשיו לשמוע את דני מועלם שעומד מאחורי יוזמת יום המורה, אבל לפני כן, מאיר, האם אתה רוצה לדבר עכשיו?

מאיר כהן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: חבר הכנסת מאיר כהן, כאן סוכם שקודם כל מציגים אנשים כאנשי חינוך ואחר כך כפוליטיקאים, אז נראה לי שאצלך זה תמיד ככה.

מאיר כהן: תודה רבה, גבירתי.

מאיר כהן: שלום לכל עובדי הוועדה.

מאיר כהן: בנוסף לפגישה החשובה הזאת, בשעה 13:00 במסגרת שדולה לחיזוק מעמדו של המורה, אנחנו ניפגש ונשמע על הקשיים של המורים.

מאיר כהן: אי אפשר לבוא למסגר 20 אנשים ביום ולהגיד לו, תשמע, אני יודע מה צריך לעשות יותר ממך.

מאיר כהן: המורים בערך 20 פעמים ביום שומעים מהורה ומכל מיני אנשים, שהם יודעים לעשות את זה יותר טוב מהם, וזה המקצוע שמהר מאוד לוקחים מורים, שמים אותם על שולחן הניתוחים, אנשים שיש להם כרטיס אחד, שהם הורים.

מאיר כהן: אני תמיד אומר, להיות מורה, אתה צריך ללמוד.

מאיר כהן: להיות טייס, אתה צריך ללמוד.

מאיר כהן: להיות נהג, אתה צריך ללמוד.

מאיר כהן: להיות הורה, לא.

מאיר כהן: אחד הדברים המאוד מאוד חשובים שצריכים לעלות בהזדמנות הראשונה בשיח, זה באמת על מעמדם של המורים מול הציבור הישראלי, כי אני חושב שבסופו של דבר המעמד הוא לא נגזר רק ממשכורתו של המורה או מההתייחסות של המנהלת למורה ולמורה או משרד החינוך, אלא בראש ובראשונה מה אנחנו חושבים בציבור הישראלי על המורים.

מאיר כהן: לצערי הגדול יש עבודה קשה מאוד וכבדה מאוד גם להסתדרות המורים וגם לארגון המורים.

מאיר כהן: לצד העבודה הברוכה של לטפל בשכרם ובזכויות שלהם, להניף את המקצוע הזה ופשוט לצאת בקמפיינים שמסבירים לציבור שהמורים, להערכתי, הם ליבת העשייה במדינה הזאת.

מאיר כהן: הכול זה חינוך, חינוך, חינוך.

מאיר כהן: אין שום דבר אחר שהוא יותר חשוב, וזהו, תודה רבה על הדיון.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני חוזרת לדני מועלם.

דניאלה מועלם: שלום לכולם, אני ברשותכם אקריא מדף.

דניאלה מועלם: יום המורה הוא יום שעוסק כולו בהוקרת תודה.

דניאלה מועלם: ככה פשוט, ככה נקי, ככה טהור.

דניאלה מועלם: תודה הינה ערך שמצליח להיות פשוט ועמוק יחד, וזה הקסם של היום הזה, שיודע להשאיר את כל המלחמות הצודקות והראויות בחוץ.

דניאלה מועלם: אז נעים מאוד, שמי דני מועלם, סטודנטית למינהל ומדיניות ציבורית במכללת ספיר, ומובילת יום המורה הארצי.

דניאלה מועלם: למורה שלי בתיכון קוראים שרי וייס.

דניאלה מועלם: היא מורה לביולוגיה וחינוך מיני.

דניאלה מועלם: היא ג'ינג'ית עם שיער קצר, מכינה את התכשיטים שלה בעצמה ומלאה בסטייל.

דניאלה מועלם: כשהייתי בתיכון, מסלול החיים שלי אילץ אותי להיות תלמידה לא מושלמת, בלשון המעטה.

דניאלה מועלם: נאלצתי שלא להגיע ללימודים כדי לעבוד ולעזור בכלכלת הבית ולדאוג להוריי ולבני משפחתי.

דניאלה מועלם: היה אפשר לצפות שהמחנכת תהיה מוטרדת מהעובדה שאני לא מגיעה ללימודים, ושסיכויי ההצלחה שלי בבחינות הבגרות יהיו נמוכים, מה שבאמת בסוף קרה, אבל בגדולתה ידעה לראות את הפוטנציאל הגלום בי, להזכיר לי שסולם הערכים שמוביל אותי הוא הדבר הכי חשוב, וידעה לראות אותי ולהזכיר לי בדיוק את מה שהייתי צריכה שיזכירו לי.

דניאלה מועלם: אז כן, עם בגרות מלאה מהתיכון לא יצאתי, אבל הרווחתי נפש איתנה, חוסן נפשי והערכה עצמית לכל החיים, מה שמאפשר לי היום להתמודד עם כל האתגרים שהחיים מציבים לי, ולהיות אזרחית טובה יותר.

דניאלה מועלם: אחד הרגעים הכי משמעותיים היו כששרי הגיעה לשבעה של הוריי.

דניאלה מועלם: שרי הגיעה להחזיק לי את היד ואת הלב, ודווקא באותם ימים לא הצלחתי להבין מה אדם ברוך כישרונות כמוה, בכל זאת דוקטור לגנטיקה ומגדר עם פעילות מחקר ענפה, עושה דווקא במערכת החינוך הפורמלי.

דניאלה מועלם: שאלתי אותה, שרי, למה את עובדת בבית ספר?

דניאלה מועלם: והתשובה שלה הייתה כל כך פשוטה: כי אתם מחיים אותי ואתם החברה שאני רוצה לחיות בתוכה.

דניאלה מועלם: מבחינתי יום המורה הוא הזדמנות לא רק עבורי, אלא בעבור כולנו להתבונן רגע על מסלול החיים שעברנו.

דניאלה מועלם: אם נעבור את כל הנוכחים והנוכחות בחדר הזה, וירטואלי או לא, ונבקש לשאול על איש או אשת החינוך שנגעה בליבם, אין לי ספק שלכל אחד מאיתנו יהיה לפחות אחד.

דניאלה מועלם: כל אחד מאיתנו עבר בדרך כזו או אחרת במערכת החינוך, וכולנו נושאים את הרגע המכונן הזה, אותו רגע שנצבר לשנים ועזר לנו להכיר את עצמנו לעצמינו טוב יותר.

דניאלה מועלם: תכפילו את הרגע הזה כפול מדינה שלמה.

דניאלה מועלם: כמה כוח יש בחינוך ובמפגש האנושי שהוא מייצר.

דניאלה מועלם: כמה ערך יש לתודה כשמסתכלים על זה מהזווית הזו, ואם לצטט, "הכרת תודה פוקחת את עינינו לפוטנציאל הבלתי מוגבל של היקום".

דניאלה מועלם: אנחנו חיים בתקופה משוגעת לכל הדעות, מציאות חסרת תקדים לפחות ב-100 שנה האחרונות, שהובילה לאובדן, ריחוק חברתי וחוסר וודאות מתמשך.

דניאלה מועלם: החברה שלנו מוצאת את עצמה עכשיו במלחמה כדי להגן על כל מה שנחשב מובן מאליו.

דניאלה מועלם: מי שעומדים בחזית, אלו נשות ואנשי החינוך, ואני יודעת, כי האיש שהולך לצידי ובן זוגי, רועי, הוא מורה בתיכון שעובד יום ולילה כדי לדאוג לשלום תלמידיו, וקם כל בוקר לשגרה פורצת דרך.

דניאלה מועלם: אז השנה ובכל שנה וכל השנה, לכל איש ואשת חינוך מגיעה תודה אישית על עבודתם.

דניאלה מועלם: אני מודה לכל הנוכחים המכובדים בחדר, לכל השותפים שלקחו חלק ביום הזה, למשרד החינוך, לחברי הכנסת, התאחדות הסטודנטים הארצית, הסתדרות המורים, המכללות השונות לחינוך, לראשי הערים והמועצות, למרכז לשלטון המקומי, למוסדות החינוך הבלתי פורמלי, למועצת תלמידים הארצית, לבנק מסד, לקרן לעידוד יוזמות, לאיל רם ואורית סדצקי, ככה באופן אישי, ממינהל עובדי הוראה, להורים, למתנדבים, לבתי העסק שנרתמו.

דניאלה מועלם: תודה שאמרתם תודה.

דניאלה מועלם: תודה מיוחדת לצוות יום המורה 2020 המדהים שעובד ימים כלילות על מנת שהיוזמות השונות יצאו לפועל, ותודה אחרונה לכל ילד וילדה, איש ואישה שאמרו הבוקר תודה לאיש החינוך שמלווה אותם, ולכל אנשי החינוך, תודה שבחרתם במקצוע הזה.

דניאלה מועלם: אני מאחלת לכולנו חג חנוכה שמח, ושהאור שהוא מסמל ילווה אותנו בכל דרכינו.

דניאלה מועלם: תודה רבה.

תהלה פרידמן: דני, תודה.

תהלה פרידמן: אני חייבת לומר שעכשיו יש לי נורא חשק שתביאי את שרי.

דניאלה מועלם: כדאי לך שהיא תבוא.

דניאלה מועלם: היא בן אדם מרתק.

דניאלה מועלם: הלוואי ויכולנו.

תהלה פרידמן: תודה רבה על הדברים.

תהלה פרידמן: אני רוצה רק למסור פה גם בשם חברת הכנסת אורלי פרומן, שהיא בדרך כלל מהמחויבות וההדוקות ביותר בחברות הוועדה, שהיא חולה היום, אבל היא מבקשת למסור שגם היא חלק מהתודה ומהחג הזה של יום המורה, וגם למסור לה רפואה שלמה מכאן.

תהלה פרידמן: הדובר הבא שלנו, מירום שיף.

מירום שיף: בוקר טוב, השנה יותר מתמיד חשוב לנו להגיד תודה לכל צוותי החינוך, גננות, מורים, מנהלים, בשם ציבור ההורים.

מירום שיף: השנה היא שנה מאתגרת.

מירום שיף: מגפת הקורונה שינתה את כל מה שהכרנו וידענו על מערכת החינוך, על הלמידה מרחוק.

מירום שיף: השנה צוותי החינוך עשו התאמות נדרשות לשנות את דרך ההוראה, להתאים את עצמם לאתגרים הטכנולוגיים, לריחוק החברתי.

מירום שיף: תודה שדאגתם לפן הרגשי-חברתי של ילדינו, תודה שלימדתם אותם.

מירום שיף: דווקא ביום זה חשוב שנגיד לקבינט הקורונה, החינוך חייב תמיד להיות פתוח ולעמוד בראש סדרי העדיפויות של כולנו, של המדינה, מעל כל דבר אחר, כי אין דבר יותר חשוב ממנו.

מירום שיף: בשמי, בשם חברי הנהגת ההורים הארצית ובשם כל הורי ישראל, אני מבקש להגיד לכם ליום המחנך, יום המחנך שמח, כי אולי הגיע הזמן גם שנשנה את השם של היום הזה ליום המחנך, כי יש לנו לא רק מורים, יש לנו גם מנהלים ויש לנו גננות, ובראש ובראשונה הם מחנכים את הילדים שלנו.

מירום שיף: המשיכו להילחם על הקניית חינוך וערכים לילדי ישראל, וביחד, אנחנו ההורים ואתם המחנכים של ילדנו, לא נוותר על אף ילד אחד.

מירום שיף: תודה לכם.

תהלה פרידמן: תודה רבה, מירום.

תהלה פרידמן: כן, בבקשה.

עומר שחר: בוקר טוב, אני נציג במועצה הארצית.

עומר שחר: חשוב קודם כל להגיד יום המורה שמח, גם אם זה מחר, גם למורים, גם למורות, לבעלי התפקידים, גם למדריכים ולמנהלי הפנימיות ולכל הצוות החינוכי בעצם.

עומר שחר: יש כל כך הרבה תפקידים שאנחנו יכולים לשכוח לפעמים ביום הזה, אז חשוב לזכור את כולם.

עומר שחר: בתור תלמיד בכיתה י"א ובן למורה, אני רואה כמה המורים מקריבים ומשתדלים בשבילנו, כמה הם באמת משקיעים עבודה.

עומר שחר: כמו שרם אמר בתחילת הוועדה, בתקופה האחרונה נהיה סוג של ספורט לאומי, באמת להפוך את המורים לשק החבטות.

עומר שחר: זה משהו שקשה לי לראות אותו כי זה ממש לא נכון.

עומר שחר: אני רואה את העבודה גם מקרוב וגם מרחוק, של המורים, עד כמה הם משקיעים בשבילנו, עד כמה הם מסורים לעבודה הזאת, ובאמת אני חייב להגיד, גם בתקופת הקורונה המורה שלי נמצאת איתי בקשר, וגם המורים האחרים שלי, המורים המקצועיים, בקשר אפילו יום-יומי.

עומר שחר: כל שיעור שאני מחסיר או לא מגיע או עבודה שאני לא מגיש, ישר מדברים איתי, כותבים לי, בודקים מה שלומי.

עומר שחר: גם במהלך הסגר ובחופשת סוכות ובראש השנה שלא למדנו, עדיין פנו אלינו, בדקו מה שלומנו, ככה שאנחנו מאוד מעריכים את זה, התלמידים.

עומר שחר: אנחנו באמת שמחים שזה קורה ושמחים שיש מי שמלווה אותנו ועוזר לנו לעבור את התקופה הזאת.

עומר שחר: מה המועצה הארצית בעצם עשתה במהלך התקופה הזאת ליום המורה?

עומר שחר: אז התחלנו כמו שהצגתם בהתחלה, את הקמפיין המשותף עם יום המורה, סרטון שנציגים מהמועצה ביחד עם עוד תלמידים הכינו כהוקרה למורים, ברודקאסט שהמועצה הארצית הוציאה, של אימא ובן, שזה בעצם מורה ותלמיד שהם שואלים שאלות אחד את השני, איך זה להיות מורה?

עומר שחר: איך זה להיות תלמיד?

עומר שחר: משהו מאוד נחמד.

עומר שחר: ברגע שזה יופץ, ממליץ לכולכם לצפות.

עומר שחר: הוצאנו קול קורא למועצות, ליזום בעצם פעילויות למען המורים ביום המורה.

עומר שחר: תיכף אנחנו מכניסים בעצם למסמך שיתופי כדי שגם לשנים הבאות יהיו פעילויות ויוזמות למען המורים ולמען יום המורה.

עומר שחר: יצרנו בשיתוף עם יום המורה גם חמ"ל של ברכות למורים.

עומר שחר: כל תלמיד שבעצם רוצה לברך את המורה שלו, יכול לכתוב לחמ"ל הזה ואנחנו מעבירים את הברכות האלה.

עומר שחר: הוצאנו סיפורים בעצם של תלמידים, שהם מספרים על מורים שעשו להם שינוי או מורים שהם מיוחדים עבורם, ואנחנו נפיץ את הסיפורים האלה.

עומר שחר: לסיום, אני אגיד שוב פעם גם למורים שלי וגם למורים בכללי, אנחנו מאוד מעריכים את העבודה שלכם.

עומר שחר: אנחנו מאוד מודים לכם.

עומר שחר: באמת שיהיה יום המורה שמח ושתקבלו את ההוקרה שמגיעה לכם לא רק יום אחד בשנה, אלא לאורך כל השנה.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אחרי כל הברכות על, אנחנו נשמח לדבר עם.

תהלה פרידמן: יש לנו שתי מורות שמובילות יוזמות, ודיברנו על כמה חשוב הסיפור הזה של יזמות מורים.

תהלה פרידמן: עינת, מורה למדעים בכיתה ט', שיזמה מרחב השראה לעידוד יזמות בקרב התלמידים, יוזמה לעידוד יזמות.

תהלה פרידמן: עינת, את איתנו?

עינת שאולסקי: היי, שלום לכולם, קודם כל תודה רבה לכל המכובדות והמכובדים שנמצאים פה.

עינת שאולסקי: אני ממש נרגשת להיות אתכם פה ביום החשוב הזה שמציין את יום המורה ויום המורה.

עינת שאולסקי: אני מחנכת, אני מורה למדעים ואני רכזת שכבת ח' בבית ספר עירוני ב' על שם רבין במודיעין, ואני גם בוגרת תוכנית הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות במיזם משותף עם משרד החינוך.

עינת שאולסקי: בעברי עבדתי שנים רבות בתעשיית התרופות.

עינת שאולסקי: עשיתי הסבה להוראה, מתוך מקום של אידיאולוגיה ושליחות באמת להשפיע על דור העתיד שלנו, הסבה דרך תוכנית שנקראת חותם, ומאז אני מכהנת בתפקידי הוראה וניהול בחטיבות הביניים.

עינת שאולסקי: אני רוצה לספר לכם, אחרי זה יש גם תמונות, על שתי יוזמות שהצלחנו להוביל, התלמידים שלי ואני.

עינת שאולסקי: זכינו בליווי של הקרן ליוזמות חינוכיות, והמיזם הראשון שאני אספר לכם עליו, קוראים לו ימ"מ, יזמות משנה מציאות.

עינת שאולסקי: המיזם עלה מתוך צורך והבנה שהילדים רוצים שבתוך חטיבות הביניים יהיה שיעור שהוא לימוד בצורה אחרת, בעצם שיעור שילמד את מיומנות המאה ה-21, משהו שיגרום להם ליצירתיות, לעמידה מול קהל, לחלום, להוציא לפועל דברים שהם רוצים.

עינת שאולסקי: הבנו שיש צורך בעצם לנסות לעשות דבר כזה.

עינת שאולסקי: הגשנו לקרן ליוזמות חינוכיות את המיזם שלנו.

עינת שאולסקי: מטרת העל הגדולה שלו היא בסופו של דבר להגיש נייר עמדה למשרד החינוך ולהכניס שיעור בנושא יזמות לתוך המסגרת הבית-ספרית.

עינת שאולסקי: בתקופת הקורונה אמנם זה התחיל בזום.

עינת שאולסקי: חשבנו, בדקנו.

עינת שאולסקי: יש מרחב בבית הספר שפשוט הפכנו אותו למרחב פיזי בנושא יזמות.

עינת שאולסקי: כל קיר בחדר הזה מהווה שלב בתהליך היזמי: רעיון, תכנון, ביצוע ומשוב.

עינת שאולסקי: היה לנו חשיבה גדולה של הצמדת משפטים מעוררי השראה של אנשים מעוררי השראה מהמדינה שלנו, שמתאימים לכל שלב כזה בתהליך היזמי.

עינת שאולסקי: זה היה בתקופת הסגר, אז קיבלנו אישור מהקב"ט של העיר והצלחנו להביא את התלמידים בקבוצות קטנות.

עינת שאולסקי: זה היה כל כך מרגש.

עינת שאולסקי: הם הגיעו לבית ספר בקבוצות קטנות, וצבענו, ניקינו, סיידנו.

עינת שאולסקי: המרחב הזה הוא מרחב מעורר השראה.

עינת שאולסקי: אני אשמח עוד מעט שתראו את התמונות, ממש יפה.

עינת שאולסקי: זה התלהבות גדולה ואני כל כך גאה בהם, כי זה משהו שעשינו במו ידנו, רעיון שפשוט הצלחנו לחלום עליו ולהוציא אותו לפועל.

עינת שאולסקי: זה המקום גם להודות לקרן ליוזמות חינוכיות על המימון שקיבלנו לטובת המיזם הזה, וגם לצוות החינוכי ולהנהלת בית הספר שאפשרה לנו להוציא לפועל.

עינת שאולסקי: המיזם הנוסף שאני אשמח לספר לכם שהצלחנו להוציא אותו לפועל באמת בזכות הקורונה, אני חושבת, הפכנו את הלימון ללימונדה.

עינת שאולסקי: אני נפגשתי בכנס של הקרן ליוזמות חינוכיות עם מורה שקוראים לה כיפיא עאקל, מכפר קרע.

עינת שאולסקי: הכנס עסק כמובן ביזמות.

עינת שאולסקי: הבנו שיש לנו יוזמה שיש בה איזשהו חלק משותף, וראינו לנכון שזה המקום לקשר ולהפגיש בין התלמידים.

עינת שאולסקי: זה היה קל יותר, כי זה היה בזום.

עינת שאולסקי: הכנו את המפגש.

עינת שאולסקי: הכנו משחקים יצירתיים לפתיחה, הכנו את מהלכו של המפגש, ונפגשנו, תלמידים של הכיתה שלה ותלמידים של הכיתה שלי, מתוך אמונה שיזמות מהווה את הגשר שמקשר בין כל תלמידי ישראל, ללא קשר, ולא משנה מהיכן הם נמצאים ומה הרקע שלהם ואיפה הם.

עינת שאולסקי: זה היה פשוט נפלא ומרגש והתלמידים משני בתי הספר אמרו שהם רוצים לקיים כמובן מפגשי המשך ושנמשיך ליצור קשר ושיתופי פעולה.

עינת שאולסקי: אני אגיד שאני ממש גאה בתלמידים שמובילים.

עינת שאולסקי: אנחנו צוות מוביל ביחד, שרתמנו עוד תלמידים נוספים מהשכבה ומבית הספר, וזה פשוט כייף לראות שהם מובילים ושהם מצליחים לחשוב על רעיונות ולהוציא אותם לפועל.

עינת שאולסקי: (הצגת מצגת) הנה המצגת.

עינת שאולסקי: אם אתם רואים, זה רק כמה תמונות נחמדות.

עינת שאולסקי: בשקופית הראשונה אתם רואים תלמידים שעובדים, צובעים.

עינת שאולסקי: כולם עם מסכות כמובן.

עינת שאולסקי: הקפדנו מאוד על הנהלים ועל הכללים.

עינת שאולסקי: פה בצד ימין אתם רואים את הקיר שהוא קיר הרעיון, הניצוץ.

עינת שאולסקי: הוא מופיע בתוך מנורה עם הניצוץ והאור, ומשפטי השראה לכל שלב.

עינת שאולסקי: זה שלב הרעיון.

עינת שאולסקי: בצד שמאל אנחנו רואים את שלב התכנון, שלב הביצוע ושלב המשוב.

עינת שאולסקי: לגבי המפגש שנוצר בין בית הספר שלנו, עירוני ב' במודיעין, ובין חטיבת אבן סינא בכפר קרע, הוצאנו בעצם הזמנה למפגש, והנה קצת תמונות מתוך המפגש עצמו.

עינת שאולסקי: זהו, תודה לכם.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני חייבת לומר לך משהו.

תהלה פרידמן: גם הסיפור שלך על ההסבה דרך חותם, אבל בעיקר הברק בעיניים והחיוך, את משיבה את נפשי.

תהלה פרידמן: יש פה ימים נורא קשים עכשיו, עם המון המון סחי ומאוס ועם תחושה מאוד קשה שהולכים לבחירות, והשילוב הזה של מורים חדורי אמונה ותלמידים מוקירי תודה, תודה רבה לך, השבת את נפשי.

עינת שאולסקי: תודה רבה.

תהלה פרידמן: יש לנו יוזמה נוספת שקשורה גם לנושא שקרוב לליבי, והוא קשר בין תלמידים בישראל לתלמידים בתפוצות.

תהלה פרידמן: חן, בקשה.

חן נחום: שלום לכולם, אני מורה לאנגלית ומחשבים וזו השנה הרביעית שלי במערכת החינוך.

חן נחום: אני עובדת בבית ספר היסודי אלמוגים בקריית ים, ובוגרת תוכנית הקרן ליוזמות חינוכיות במיזם משותף עם משרד החינוך.

חן נחום: בית ספר אלמוגים הינו בית ספר יסודי עם מדד טיפוח גבוה.

חן נחום: האוכלוסייה הינה הטרוגנית ובית הספר מונה כ-422 תלמידים.

חן נחום: בעבר הדרכתי תקשוב, מורים ותלמידים בבית ספר, וכשראיתי את ההשקעה של צוות המורים המדהים והילדים, את האהבה האין-סופית, את ההערצה שהילדים מעניקים לצוות החינוכי, פשוט התאהבתי והחלטתי שגם אני רוצה להיות חלק, להרגיש משמעותית, ושיש לי מה לתרום וגם מה לשנות.

חן נחום: כחודש וחצי אחרי לידת הילד השלישי שלי, כדי להגשים את חלומי, בעלי יצא לחופשת לידה ואני יצאתי להכשרה בתנאי פנימייה של תוכנית חותם, תוכנית להכשרת אקדמאים למנהיגות חינוכית וחברתית.

חן נחום: כן, עד כדי כך בערה בי התשוקה להיות מורה.

חן נחום: אני מורה המרבה לעבוד עם טכנולוגיה, ומשקיעה זמן רב ומאמץ בשילוב טכנולוגיה בתהליכי הלמידה.

חן נחום: בתקופת הקורונה הקמתי קהילת מורות המונה כבר כ-50 מורות שבזמנן הפנוי, בערבים, משקיעות זמן ומאמץ, ואני מדריכה אותן בכלים טכנולוגיים שיעזרו להן לשפר את הפדגוגיה.

חן נחום: אני מובילה למידה באמצעות כלים טכנולוגים המבוססים על פרויקטים, למידה משמעותית המשלבת תחומי דעת שונים, יחד עם מורים בארץ ובעולם.

חן נחום: מורים ותלמידים מיפן, מגאנה באפריקה, ממישיגן בארצות הברית וגם בארץ, בית ספר אל שורוק בטמרה.

חן נחום: מייד אחרי השיחה אתכם, אני עוברת לזום עם ויאטנם.

חן נחום: התלמידים המדהימים שלי הכינו טקס מרגש באנגלית, בו הם מסבירים לתלמידים בויאטנם על חג החנוכה.

חן נחום: בכל פרויקט כזה התלמידים שלי שואלים שאלת חקר.

חן נחום: הם חוקרים, הם יוצרים תוצר והם משתפים את הממצאים באנגלית לתלמידים בחו"ל.

חן נחום: החקר בפרויקטים נעשה סביב מאפיינים של התרבות הישראלית על כל רבדיה: שורשי היהדות, חקר על החגים השונים, מאורעות היסטוריים במדינה, על ערכי הצבא, המצאות ישראליות, גאווה ישראלית בכל מקום, וכל אלה הם ערכים עליהם גדלתי ואותם אני מנחילה לתלמידיי כנכדה לניצולי שואה שלחמו והקימו פה את המדינה, והיה להם חשוב תמיד שאנחנו נאהב את המדינה ונרגיש חלק ממנה, נקבל השכלה ראויה ונראה לעולם מי אנחנו באמת.

חן נחום: הפרויקטים הבין-לאומיים הופכים את הלמידה לחוויה מסעירה, מעוררת, מסקרנת.

חן נחום: היא מפתחת את החשיבה, את ההעמקה, והיא גם משפרת את האנגלית ברמת הכתיבה, הקריאה והדיבור.

חן נחום: בזכות הקרן ליוזמות חינוכיות והגברת ליאורה אביב, מנהלת בית הספר שלי, שנתנו לצוות שלי שכלל בתוכו גם את המורה למוסיקה שלנו, הגברת אנה לוברסקי, תמיכה, עזרה וכמובן תקציב, הייתה לי הזכות להוביל יוזמה הנקראת "זרעים של שלום".

חן נחום: יחד עם קולגה מחותם, המורה רניא אבו היג'א, יצרנו בין התלמידים מפגשים וירטואליים ומפגשים פיזיים שקוראים לאחדות, לשלום ולהכרת השונה.

חן נחום: בכסלו, ערך החודש הינו שונות, ובשנה שעברה התלמידים למדו וחקרו יחד גם על חנוכה וגם על כריסמס.

חן נחום: ערכנו טקס משותף מול כל בית ספר.

חן נחום: שרנו את השיר I see your true colors, אני רואה את הצבעים האמיתיים שלך.

חן נחום: בט"ו בשבט חקרנו על החג, שתלנו שתילים ועצים למען השלום.

חן נחום: מפגשים שנפתחו בחשש מהלא מוכר והמאיים, הפכו לחברות אמיתית.

חן נחום: במפגשים בין התלמידים היהודים לערבים, למדו הילדים להכיר את הצד השני וגילו שהמטרה של כולנו היא שינוי למען עתיד טוב יותר לכולנו.

חן נחום: הקורונה זימנה לנו מציאות אחרת, מציאות שהיא שונה.

חן נחום: הלמידה בקפסולות בקבוצות קטנות הינה מבורכת.

חן נחום: השימוש בכלים דיגיטליים בפדגוגיה הוא מרקיע שחקים, אך אל לנו לשכוח שבמציאות הזאת גם אנו, המורים, עומדים בחזית הקרב.

חן נחום: אנחנו נלחמים על כל ילד, על ההשכלה שלו, על הרווחה האישית שלו, והתגובות לא תמיד אוהדות.

חן נחום: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולומר תודה לכל הקולגות שלי, לכל המורים והמורות באשר הם.

חן נחום: תודה על המסירות, תודה על האהבה ללא תנאים לילדים, כאילו שהם היו שלכם.

חן נחום: תודה על הרצון להתפתח ולהתקדם כדי לתת יותר לילדים.

חן נחום: תודה על השעות הרבות של העבודה והכנת מערכי שיעור ובדיקת מבחנים ומשימות, וטלפונים להורים, ויצירת פרויקטים, ושיעורי זום, והסתגלות למערכת חדשה שמשתנה אפילו כמה פעמים ביום, על התורנויות הלא נגמרות ובעיקר תודה על היותכם אתם.

תהלה פרידמן: קודם כל תודה רבה.

תהלה פרידמן: דבר שני, אני חייבת לומר שזה ייחודי.

תהלה פרידמן: לי נורא בלט זה שאת מלמדת כיתה ו'.

תהלה פרידמן: אני חשבתי שכול החותמיסטים הולכים לתיכון, אז זה נורא משמח אותי ומרגש אותי.

תהלה פרידמן: אני מקנאה.

תהלה פרידמן: אני מקשיבה ואני אומרת, הלוואי והילדים שלי היו לומדים ככה אנגלית, הלוואי ואני הייתי לומדת ככה אנגלית, אז תודה רבה על העבודה שאת עושה, על האמונה.

תהלה פרידמן: שוב, הדיון הזה משיב נפש.

תהלה פרידמן: יש לנו סרטון נוסף, "מכתב בהפתעה", נדמה לי שקוראים לו.

תהלה פרידמן: (הקרנת סרטון)

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אחרונים חביבים, צוות הממ"מ שלנו, שבסוף אחרי כל הדיון הזה הבאמת מרומם נפש, נראה לי שבסוף גם נתונים זה דבר מאוד חשוב, אז תודה.

תהלה פרידמן: אני יודעת שהכנתם מחקר, אז אנחנו נשמח שתציגו אותו.

לירן קוסמן: (הצגת מצגת) תודה רבה, גבירתי היושבת-ראש, אנחנו חוקרים בממ"מ.

לירן קוסמן: הכנו מסמך לבקשת הוועדה לכבוד היום הזה, שעוסק בנושא מבנה משרת המורה, אבל גם כן בהקשר של באמת בתור נושא שהוא גם אחד מהאינדיקטורים המאוד חשובים להערכת מערכות חינוך, וגם בתור משהו שעשוי מאוד לאפשר יזמות ויצירתיות של מורים, אז אנחנו תיכף נראה הבדלים בין מערכות חינוך שונות שמאפשרות את הדברים האלה.

לירן קוסמן: מבנה משרת המורה יכול לאפשר יותר גמישות ואוטונומיה, מעלה את שביעות הרצון של מורים, מקל את מידת העומס.

לירן קוסמן: במסמך הזה אנחנו בוחנים איך מחולקות השעות בעצם, מה מורים עושים בשעות שלהם ואיך הן מוגדרות להם.

לירן קוסמן: אנחנו בוחנים את זה גם בישראל, את הנתונים שיש פה, וגם בהשוואה בין-לאומית, והבאנו גם כמה מקרי בוחן שנכנסנו בהם יותר לעומק.

לירן קוסמן: בישראל, בעצם על פי ההסכמים של "עוז לתמורה" ו"אופק חדש", זה מבנה חלוקת השעות לאורך השבוע של מורים בחינוך היסודי, בחטיבות הביניים, בחטיבות העליונות, ויש גם את העמודות שמציינות את הנתונים לגבי מורים שהם לא בתוך ההסכמים.

לירן קוסמן: חשוב לציין, כמו שנראה תיכף גם בהשוואה בין-לאומית, לפי ההסכמים, בעצם כל השעות האלה הן כלולות בתוך זמן הנוכחות של המורה בבית ספר, הוא זמן העבודה שלו.

לירן קוסמן: כל שעות העבודה הן בתוך הנוכחות בבית הספר.

לירן קוסמן: אפשר לראות שיש חלוקה לשעות הוראה פרונטלי, שעות פרטניות, שעות שמוקדשות לתמיכה והוראה.

לירן קוסמן: אז זה בגדול מבנה משרת המורה כמו שהוא מוגדר בישראל בהסכמים שאנחנו מכירים.

תהלה פרידמן: תסבירו לי רק שנייה רק דבר אחד.

תהלה פרידמן: מה זה מחוץ לרפורמה?

לירן קוסמן: רוב המורים בישראל, אני חושב שזה מגיע ל-97%, הם ברפורמה של "אופק חדש".

לירן קוסמן: הם בתוך ההסכם החדש.

לירן קוסמן: יש מורים שעדיין הם לא בהסכם.

תהלה פרידמן: מי המורים שלא בהסכם?

אתי וייסבלאי: למשל, חינוך מוכר שאינו רשמי.

תהלה פרידמן: אז איך אחוז כל כך קטן?

תהלה פרידמן: מוכר שאינו רשמי זה לא 3%.

אתי וייסבלאי: 97% זה מתוך החינוך הרשמי.

תהלה פרידמן: הבנתי, אבל אתם יודעים לומר מתוך כלל המורים בישראל, כמה הם בפנים וכמה לא.

אתי וייסבלאי: יחסית זה מעט מהמורים.

תהלה פרידמן: זה מעט מהמורים בחינוך הרשמי, אבל יש לנו המון מוכר שאינו רשמי.

לירן קוסמן: "עוז לתמורה" היא קצת פחות מיושמת.

לירן קוסמן: יש שם כ-80% שבתוך ההסכם ועוד 20% לא בתוך ההסכם של "עוז לתמורה" בחטיבה העליונה.

לירן קוסמן: כאן אנחנו רואים השוואה בין-לאומית של ישראל, באמת לפי המדדים.

לירן קוסמן: אתם רואים בכחול, זה שעות ההוראה.

לירן קוסמן: העמודה האפורה זה שעות העבודה במשרה ב-OECD, זה שנתי, והצהוב זה שעות הנוכחות בבית ספר.

לירן קוסמן: אתם יכולים לראות שישראל היא אחת משלושת המדינות ששעות הנוכחות בבית ספר זה שעות העבודה שלהם.

לירן קוסמן: חשוב לציין, זה לפי הנתונים שמדינות מוסרות ל-OECD.

תהלה פרידמן: מצד שני אני רואה שיחסית למדינות אחרות זה מעט שעות.

לירן קוסמן: כן, השעות שמוגדרות למשרה באופן רשמי בישראל, מוגדרות שעות הנמוכות ביותר מבין המדינות האלה ב-OECD.

תהלה פרידמן: מעניין.

לירן קוסמן: כן, זה נכון.

לירן קוסמן: יש מגוון מאוד גדול.

לירן קוסמן: בכל מדינה יש צורה אחרת לגמרי של מבנה משרת המורה, והחלוקה הזאת, וכמו שאמרתי, זה גם קשור לגמישות, לאוטונומיה של המורה, ליצירתיות ויוזמה והאפשרות שלו באמת לעשות את העבודה שלו בדרך שנדרשת ממנו.

לירן קוסמן: זה בעצם אותם נתונים של ה-OECD.

לירן קוסמן: כאן אנחנו יכולים לראות שלצד זה שהמשרה המוגדרת, הנתון הרשמי של שעות המורה לפי ההסכמים הוא יחסית מעט שעות של עבודה, אנחנו יכולים לראות שבתוך זה, כמו שאמרתי, 100% זה נוכחות בבית ספר, זה בגרף השמאלי, כמו בעוד שתי מדינות, דנמרק וליטא, רק עוד שתי מדינות שנוהגות ככה, ומצד שני, שיעור ההוראה ביחס לשעות הנוכחות או לשעות המשרה הוא מאוד מאוד גבוה.

תהלה פרידמן: לא הבנתי.

תהלה פרידמן: אמרת את אותו דבר משני הצדדים.

לירן קוסמן: לא, אמרתי שעות נוכחות ביחס לכלל המשרה, זאת אומרת, כמה הוא צריך להיות נוכח בבית ספר מתוך כלל העבודה שלו.

לירן קוסמן: אין לו שעות מוגדרות שהם בבית.

לירן קוסמן: בתוך זה גם שעות ההוראה מתוך שעות הנוכחות או שעות המשרה.

תהלה פרידמן: שעות ההוראה, אתה מתכוון לעומת שעות פרטניות.

לירן קוסמן: כן.

תהלה פרידמן: הבנתי.

לירן קוסמן: שהוא צריך ללמד בשעות האלה, יחסית מאוד גבוה, בין הגבוהים מתוך המדינות שבדקנו.

לירן קוסמן: חשוב לציין, לא כל המדינות, יש להן נתונים.

לירן קוסמן: יש כל מיני מבנים גם, כל מיני מדינות שלא תמיד מגדירות כל אחד מהקריטריונים, אז זאת התמונה.

לירן קוסמן: אנחנו הסתכלנו גם על נתונים של סקר טאליס שלא הבאנו אותם פה, סקר אחר גם כן של ה-OECD, והוא די מגבה את התמונה הזאת.

לירן קוסמן: זה דוח החינוך, education and reglance של OECD, אז שני המחקרים האלה באמת מביאים את הנתונים האלה.

לירן קוסמן: יחסית שעות נוכחות בבית ספר, גבוהות, שעות הוראה, גבוהות.

לירן קוסמן: לעומת השעות שמוגדרות למשרה, בעצם לא הרבה.

לירן קוסמן: יש להניח שזה מאלץ בכל זאת כמו שאנחנו שומעים לפעמים, כן בכל זאת עבודה מהבית, אבל זה לא מוגדר בתוך משרת המורה.

לירן קוסמן: יש כמה מדינות שבחרנו לסקור אותן יותר לעומק, מדינות שכן מוגדר בהן זמן עבודה מהבית, ואתי תציג את זה.

אתי וייסבלאי: תודה.

אתי וייסבלאי: באמת מה שעשינו במסמך שלנו, היה קצת יותר להעמיק על הפער הזה שבישראל הוא לא קיים, הפער בין שעות הנוכחות בבית הספר לבין שעות העבודה, אבל במדינות רבות מאוד אחרות ראינו שזה קיים.

אתי וייסבלאי: במסמך פה סקרנו בהרחבה כמה מקרי בוחן של מדינות שהנתונים ההשוואתיים שלהם בדוח education and reglance הצביעו על כך שבמשרת המורה יש שעות עבודה שאינן בהכרח שעות נוכחות בבית הספר.

אתי וייסבלאי: מה שזה אומר בפועל, זה שיש קביעה סטטוטורית או בחקיקה או בהסכמי עבודה ושעות נוכחות ושעות הוראה, גם של שעות נוכחות בבית ספר וגם של שעות הוראה, ויש פער משמעותי בין הנתונים.

אתי וייסבלאי: רק חשוב להדגיש שהמדינות האלה שבחנו, כמו שכתוב פה, סקוטלנד, שבדיה, ספרד, נורבגיה, צרפת ואנגליה, שזה מקרה קצת אחר, הן לא בהכרח מייצגות את כל המדינות שבהן קיים אפשרות לשעות עבודה מחוץ לבית הספר, וברור שזה קורה גם במדינות אחרות, ומקווים להגיע לסקירה שלמה יותר בדוח מלא.

אתי וייסבלאי: אם אני יכולה להביא רק דוגמא אחת שכן נסקרה במסמך, זה אנגליה שיש בה בעיה, שהיא אחת המדינות שהמורים בה עובדים הכי הרבה.

אתי וייסבלאי: היא בין המדינות בדוח טאליס, ויש בה בעיה של עומס מאוד משמעותי על מורים.

אתי וייסבלאי: בשנים האחרונות יש מדיניות שנועדה לפתור את זה, שבין השאר היא קוראת לבתי ספר ולמעשה לרשויות מקומיות שהן בדרך כלל בעלות על בתי ספר, לאפשר שעות גמישות יותר למורים, בין השאר גמישות במקום העבודה, כלומר איפה הם יעבדו ומתי, זה כדי להגדיל את שביעות הרצון של מורים, להפוך את מקצוע ההוראה לאטרקטיבי יותר ולצמצם פרישה ממקצוע ההוראה.

אתי וייסבלאי: אם אני אסכם בקצרה את מה שלמדנו מהמדינות הללו, אנחנו ראינו שכל המדינות הללו, למרות שיש שעות שהן לא מוגדרות כשעות נוכחות בבית הספר, הן מגדירות די באופן מדויק מה המטלות והתפקידים של המורים בשעות האלה.

אתי וייסבלאי: אני חושבת שזה נכון לכל המדינות פה מלבד צרפת, וזה די דומה למעשה לפעילויות הכנה של לפני הלימודים ולאחריהם, פעילויות ומפגשים פחות פורמליים עם תלמידים עם מורים, ופיתוח אישי ומקצועי של מורים בתחומי עיסוקם.

תהלה פרידמן: בישראל היה דיון סביב זה?

תהלה פרידמן: כשהרפורמה נעשתה, הנתונים האלה היו לנגד עיניהם?

אתי וייסבלאי: קשה לי להגיד.

אתי וייסבלאי: אני חושבת שבישראל, יכול להיות שזה ישתנה עכשיו, אני לא יודעת, אבל בישראל לא נעשה דיון על הנושא של עבודה של מורים שהיא לא בזמן נוכחות שלהם בבתי הספר.

אתי וייסבלאי: יש מחשבה שהם כמובן עושים את זה כמו גם במדינות אחרות כפי שאנחנו רואים לפי סקר טאליס.

תהלה פרידמן: ברור.

תהלה פרידמן: זה נראה לי מאוד מאוד משמעותי.

תהלה פרידמן: אני יודעת שאתם עושים מאמץ הרבה פעמים להוציא דברים לתקשורת.

תהלה פרידמן: אני יודעת שהתקשורת כרגע מתקשה לנהל, לא בגללם, בגללנו, דיון על מהות כלשהי, אבל זה נראה לי באמת נושא נורא חשוב, ומסד הנתונים שהנחתם פה הוא מאוד משמעותי.

תהלה פרידמן: תודה.

אתי וייסבלאי: רק אם אפשר להוסיף עוד כמה מילים.

אתי וייסבלאי: מה שראינו, זה שיש הבדלים בארגון השעות הגמישות, כלומר יש מקומות שבהם השעות שהן מחוץ לבית הספר, בעצם מחליפות את רוב שעות תומכות ההוראה ואין כמעט שעות שהייה, ואז בדרך כלל גם השעות האלה, התפקידים של המורה בהן זה עד כמה הוא מחויב לעשות דברים בהקשר לבית הספר, הם יותר מוגדרים.

אתי וייסבלאי: זה למשל המקרה בסקוטלנד.

אתי וייסבלאי: במקרים אחרים אנחנו רואים שמורים, יש להם יותר אוטונומיה במה הם עושים בשעות שמעבר, ואז השעות האלה הן שעות תומכות הוראה שהן מעבר ומעל לשעות השהייה בבתי ספר.

אתי וייסבלאי: למשל בשבדיה השעות האלה, יש 400 שעות בשנה שמוגדרות שעות אמון, שהוא צריך לעסוק בהן בפעילויות של פיתוח מקצועי ואישי ודברים שקשורים לעבודה שלו, אבל ההנהלה לא רשאית בכלל לשאול אותו מה הוא עשה בהן ואיך הוא ניצל אותן.

אתי וייסבלאי: המסמך המלא באתר הממ"מ כמו תמיד, ואתם מוזמנים להסתכל ולראות שם דברים נוספים.

אתי וייסבלאי: תודה רבה.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני חושבת ששעות האמון, צריך לחשוב עליהן כמו אצלנו, בדברים שמקבלים עליהם גמול השתלמות.

תהלה פרידמן: זה אמנם לא בנוי על אמון.

תהלה פרידמן: גמול, יש בו הרבה פיקוח, אבל במובן הזה שזה פיתוח מקצועי.

תהלה פרידמן: אני מקווה שיהיה פה הזדמנות בוועדת החינוך לעשות על המחקר הזה סיבוב נוסף.

תהלה פרידמן: זה נראה לי מאוד מאוד משמעותי.

מאיר אסרף: אני רוצה להצטרף לברכות לממ"מ.

מאיר אסרף: אני חושב שזה פעם ראשונה שבאים ושמים על השולחן את הדברים שאנחנו טוענים.

מאיר אסרף: דרך אגב, גם לגבי השעות שמשלמים עליהן לעובדי הוראה, זה לא אומר שעובדי ההוראה, כשהם לא נמצאים בבית הספר, הם לא עוסקים בפיתוח כמו שראינו, וחדשנות.

מאיר אסרף: בעצם רפורמת "אופק חדש" והרפורמה האחרת, הן אלה שהובילו לתגמול של עובדי ההוראה גם על מטלות נוספות שהם נדרשו לבצע.

מאיר אסרף: בשנת 2005 הייתי מתמחה שנכח במשא ומתן על רפורמת דברת, ואני זוכר שדיברו הרבה על הנושא של עבודה מהבית, והנתונים האלה היו מאוד חסרים.

תהלה פרידמן: אני חושבת שזה מחקר חשוב ופורץ דרך במובן הזה שפעם ראשונה שהנתונים האלה יהיו מולנו ומתישהו יאפשרו דיון.

תהלה פרידמן: תודה לצוות של רם שביקש את הדבר הזה, ותודה לכל מי שעומד מאחורי יוזמת יום המורה ולכל מי שהביא את הרוח הטובה הזאת של מורים עם ברק בעיניים ומסירות, ותלמידים עם הכרת תודה.

תהלה פרידמן: תודה לכם, תודה על היוזמה, תודה על הביצוע, תודה שהשבתם את נפשנו, וניפגש כולנו באיזשהו פורמט בשנה הבאה, נחגוג את יום המורה.

תהלה פרידמן: תודה רבה, יום טוב.