הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 88, 2020-12-07 10:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם, היום יום שני, כ"א כסלו תשפ"א, ה-7 בדצמבר 2020.

יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את הדיון בנושא השבתם של ענפי הספורט השונים לפעילות סדירה 2.

יפעת שאשא ביטון: הגדרת חדרי הכושר והסטודיו כענפים חיוניים.

יפעת שאשא ביטון: זהו דיון המשך לדיון שקיימנו בשבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: המטרה של הדיון היא לקבל תשובה ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דרשנו שיגיעו גורמים בכירים של משרד הבריאות לדיון היום.

יפעת שאשא ביטון: ממה שאני שומעת נשלחו אותם נציגים שהיו כאן בדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאוד מכבדים אותם ומעריכים אותם, אבל בסוגיה כל כך חשובה אנחנו חושבים שמשרד הבריאות צריך להתייצב באומץ בפני הוועדה ולתת תשובה לסוגיה הבריאותית הזו שקשורה בענפי הספורט השונים, חדרי הכושר, הבריכות וכולי.

יפעת שאשא ביטון: מה שאני מבקשת, מנהלת הוועדה, שתוך 20 דקות משרד הבריאות יעלה נציג בכיר.

יפעת שאשא ביטון: או את מנכ"ל המשרד או את דוקטור שרון אלרועי, כדי שיוכלו לתת לנו מענה.

יפעת שאשא ביטון: אם תוך 20 דקות הם לא עולים אז אנחנו ננעל את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: עד שהם יעלו אני מבקשת לתת את רשות הדיבור לדנה בריל ולאחר מכן ליערה מקמל.

יפעת שאשא ביטון: דנה, בבקשה, אנחנו נשמע זוויות אחרות, נשמע את זה מהזווית של המטופלים עצמם שמגיעים לחדרי הכושר והבריכות.

דנה בריל: שלום, אני דנה, אני חולת CMP שזאת מחלה ניוונית.

דנה בריל: יש לי ילדה שסובלת מאותה המחלה.

דנה בריל: מאז שסגרו את חדרי הכושר המצב הולך ומידרדר.

דנה בריל: אין לנו שום מענה – לא מפיזיותרפיה, לא משום גורם – פשוט זקרו אותנו ככה.

דנה בריל: בפיזיותרפיה אמרו: "אין לנו מה לעשות איתכם".

דנה בריל: בתור נכה אין לי תקציב לפיזיותרפיסטית פרטית ולא למטפל פרטי.

דנה בריל: מה אני אמורה לעשות?

דנה בריל: בחיים לא לקחתי כדורים נגד כאבים, היום אני עם כאבים חזקים ועוד שנייה אני מגיעה למצב של כיסא גלגלים.

דנה בריל: במצב שלי השריר מת, ברגע שהוא מת אין לי איך להחזיר אותו.

דנה בריל: מתעמל רגיל שמסת השריר שלו יורדת – יכול גם להעלות אותה, אני לא יכולה.

דנה בריל: מה אני אמורה לעשות?

דנה בריל: משרד הבריאות לא נותן פתרון, בבית חולים חדר הכושר פועל רק עבור משוקמי לב, פיזיותרפיה אין לי, מה אני אמורה לעשות?

יפעת שאשא ביטון: דנה, לפני תקופת הקורונה ביקרת בחדרי כושר ובריכות?

דנה בריל: התאמנתי 5–6 פעמים בשבוע בחדר כושר.

יפעת שאשא ביטון: הסיבה היא רפואית.

דנה בריל: כן, רק רפואית.

דנה בריל: איך הקניון נהיה חיוני וספורט לא? מה עם כל האנשים החולים?

דנה בריל: אנשים שמגיעים לחדרי כושר אחרי שברים ומשתקמים שם?

דנה בריל: השאירו את כולם בלי פתרון.

יפעת שאשא ביטון: תודה לדנה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: יערה מקמל, בבקשה.

יערה מקמל: שלום לכולם, אני יערה, אני בת 34 ואני סובלת מתסמונת EDS.

יערה מקמל: יש לי סיפורים רבים של אנשים שמאז סגירת הבריכות בעצם הידרדרו גופנית בצורה שהיא בלתי-הפיכה.

יערה מקמל: אם אני אוכל להתייחס למענים הקיימים היום ולמה הם משאירים הרבה מאוד אנשים בחוץ.

יערה מקמל: בניגוד לסגר הראשון, כן איפשרו את פתיחת הבריכות הטיפוליות וזו התקדמות נהדרת.

יערה מקמל: אבל חשוב להבין שהבריכות הטיפוליות לא מאפשרות שחייה חופשית ולא מאפשרות להגיע לתרגול יום-יומי.

יערה מקמל: במקרה של התסמונת שלי ושל עוד מחלות רבות, יש משהו במים שאין לו תחליף.

יערה מקמל: במקרה שלי יש צניחת איברים, במים יש ציפה של האיברים וזה מאפשר תנועה שאי-אפשר לבצע אותה מחוץ למים.

יערה מקמל: כמו כן, יש עוד הרבה מקרים, טרשת נפוצה, ועוד מקרים רבים.

יערה מקמל: אנשים רבים פנו אלי והם מדברים על זה שהם איבדו את יכולת ההליכה שלהם.

יערה מקמל: אני בסגר הראשון פרקתי שלושה איברים חדשים, זה אחד הסימפטומים של המחלה שלי, בעצם עוד לא הצלחתי לשקם את זה.

יערה מקמל: יש את הבריכות הטיפוליות שפתוחות בחלקן אבל הן לא מאפשרות את השחייה החופשית שהיא משהו מאוד בסיסי, התרגול היום-יומי וגם השחייה נותנים מענה למקרים מסוימים.

יערה מקמל: יש מעט מרכזי ספורט לנכים שפתוחים, אבל גם כאן קיים מצב של אנשים שלא מקבלים הכרה מביטוח לאומי כנכים.

יערה מקמל: הרבה מאוד אנשים, אם אחרי ניתוח, אם עקב טרשת נפוצה, או כל מיני מצבים שעדיין לא הצליחו לתפקד ועדיין לא הצליחו לעשות את התהליך מול ביטוח לאומי שהוא לא פשוט ומבצעים אותו רק כשמגיעים לאובדן כושר עבודה.

יערה מקמל: זה בהחלט לא משהו שאנשים תיארו לעצמם שייקח להם את היכולת לטפל בעצמם, כרגע אין להם כניסה לבריכות האלו, בנוסף אציין שבניגוד לבריכות השכונתיות, ההגעה לבריכות הטיפוליות מצריכה הגעה ברכב.

יערה מקמל: ממש מתחת לבית שלי יש בריכה פתוחה שיש בה הפרדה מובנת, מדובר בספורט יחידני והיינו שמחים אם הייתה דרך לפתוח אותה, גם ללא המלתחות.

יערה מקמל: גם בריכות סגורות הן בריכות שהקירוי שלהן מלא בחלונות.

יערה מקמל: אני מבקשת שיתייחסו לכל מקרה לגופו ויבינו את רמת הסיכון.

יערה מקמל: אני בקבוצת סיכון, המשפחה שלי בקבוצת סיכון, אין לי שום כוונה להמעיט מחומרת הנגיף.

יערה מקמל: אני פשוט מרגישה מאוד בטוחה כשאני הולכת למקומות שציינתי כי אני רחוקה מאנשים.

יערה מקמל: אני יודעת שבמשרד הבריאות התייחסו להתקהלויות של אנשים מחוץ לבריכה.

יערה מקמל: אציין שראיתי את זה בעיקר בקרב ילדים, אבל גם אם נניח שזה יכול לקרות בקרב מבוגרים, בעונה הזאת אין ילדים ואין התקהלויות מחוץ לבריכה.

יערה מקמל: זה חורף, אנשים הולכים לבריכה רק אם הם צריכים את זה.

יערה מקמל: אני בחורף שעבר הלכתי עם גשם מטפטף על הראש כי למדתי שזה מה שמחזיק את הגוף שלי בחתיכה אחת.

יערה מקמל: ההידרדרות שלי יכולה להיות בלתי-הפיכה, בין רגע אני מתחילה לפרוק את הירך שלי, זה קורה כמה פעמים ביום, יכול להיגרם נזק עצבי שפשוט ירתק אותי לכיסא הגלגלים, אני נאבקת בזה כל יום.

יערה מקמל: יש לי עשרות סיפורים של אנשים שפנו אלי, הרבה מהם לא מוכרים בביטוח הלאומי ולא יכולים להיכנס לבריכות.

יערה מקמל: מדובר באנשים אחרי פציעות מסוימות, פוסט-טראומה, חברים לתסמונת שעבדו כל עוד יכלו אבל עכשיו המצב שלהם מידרדר קשות.

יפעת שאשא ביטון: יערה, התפיסה של משרד הבריאות – כנראה שזו התפיסה שם – שאם פתחו בריכות טיפוליות אז נתנו מענה לכל הצרכים הרפואיים של הרבה אנשים שנמצאים בתהליכים שיקומים כאלה ואחרים היא תפיסה שגוייה, כך אני מבינה מדברייך.

יערה מקמל: נכון, זה חוסר ההבנה שאני שומעת סביב העניין הזה.

יערה מקמל: פרסמתי פוסט בפייסבוק, צילמתי סרטון שבו אני מספרת על ההידרדרות שלי ושל עוד חברות שלי שמעבר לזה שהן נכות אז הן גם עניות.

יערה מקמל: אם אין לך תמיכה משפחתית ואתה נכה אז מאוד מהר אתה מגיע גם לעוני.

יערה מקמל: כולם אומרים לי: "מה, אבל הבריכות הטיפוליות פתוחות", אז כמו שאמרת וכמו שאמרתי קודם, זו אכן התקדמות משמעותית מאז הסגר הראשון שבו הבריכות הטיפוליות היו סגורות אבל הבריכות הטיפוליות מאפשרות מפגשים על בסיס חצי שעה, התשלום הוא על בסיס חצי שעה, בדרך כלל אחת בשבוע.

יערה מקמל: אנשים כמוני שצריכים לתרגל כל יום פיזיותרפיה כדי לעצור ולבלום את ההידרדרות של המחלה פשוט אין להם מה לעשות עם זה.

יערה מקמל: לשמחתי, באמת, אני באמת מרגישה כאילו זכיתי בלוטו ממש מקרי, במקרה טיפלתי בזמן והצלחתי לקבל את תו הנכה שלא כל אחד מקבל אותו, גם אם יש אחוז נכות נמוכים מדי.

יערה מקמל: חבר ספרה לי על סבתא שלה ששחתה 30 שנים בבית הלוחם.

יערה מקמל: היום היא נעזרת בהליכון ובכיסא גלגלים אבל היא לא טיפלה בזמן בתו הנכה כי לא היה צורך ואף אחד לא ידע שזה יהיה הכרטיס שלך לטפל בעצמך.

יערה מקמל: היא מספרת שהיא פשוט רוצה למות.

יערה מקמל: אנשים מדברים על אובדנות, מדברים על איבוד הטעם לחיים כאילו לקחו להם את החמצן, אנשים מדברים על הידרדרות פיזית וגופנית מאוד קשה.

יערה מקמל: כשבעצם הפתרון הוא פשוט פה מחוץ לבית, המרחב הוא גדול, בריכת גורדון למשל היא בריכה פתוחה.

יערה מקמל: אני מבקשת שינסו לעשות את ההפרדה, אני מבינה שנתונים זה עניין בעייתי ובהרבה מקומות באמת אין נתונים על הדבקה וזה משהו מאוד כללי שאפשר לומר על הכול.

יערה מקמל: חשוב להבין לגבי בריכות שאנחנו שוחים בתוך חומרי חיטוי, אין אפשרות להידבק דרך המים.

יפעת שאשא ביטון: בבריכות כולם מודים שאי-אפשר להידבק, משרד הבריאות אומר שהסיפור זה ההתקהלות בחוץ, זה משהו שאפשר לטפל בו כשרוצים ולא מתעצלים וקצת מתחברים לציבור.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו כנראה לא במציאות הזו.

יערה מקמל: כמו שבמסעדות אפשר לסגור רק ל-Takw Away ומכסים יפה-יפה את כל הכיסאות – ואם יורשה לי לבקש שתשאירו כיסא לנכים כשאתם מסדרים את הכיסאות – אז גם במתחם הבריכה אפשר לסגור את כל המתקנים שלא משמשים לשחייה, אפשר גם לסגור את המלתחות.

יערה מקמל: פשוט לאפשר לאנשים לבוא, לשחות, לא לדבר עם אף אחד.

יערה מקמל: אני מזכירה שזה גם חורף ומי שלא באמת צריך לא ילך לשחות מתחת לגשם מטפטף.

יפעת שאשא ביטון: תודה, יערה, אני חושבת שהדברים שלך מדברים בעד עצמם וחשובים מאוד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אטימות כזו אני לא ראיתי, אני מבין שמשרד הבריאות שאמון על בריאות הציבור לא רוצה לשמוע על עסקים שקורסים, על משפחות שמתרסקות, על בריאות הציבור.

יפעת שאשא ביטון: לא רוצה לשמוע על בריאות הציבור.

יואל רזבוזוב: שמענו את הדוגמאות ואני יכול להגיד לכם בוודאות שיש עוד מיליוני דוגמאות כאלו של אנשים שזקוקים לכך, של אנשים שחייבים.

יואל רזבוזוב: זה עניין של פיזיותרפיה, של בריאות הגוף וזה גם עניין נפשי.

יואל רזבוזוב: לא מדובר במותרות אלא בבריאות הציבור.

יואל רזבוזוב: חייבים להכיר בכך שזה חיוני, אני חושב שרוב האנשים במשרד הבריאות מסכימים איתנו.

יואל רזבוזוב: אני גם יכול להגיד שכולנו היינו עדים לכתבה שמשרד הבריאות הזמינו לעצמם אימון מסוים ואמרו שזה יהיה באופן קבוע כי הם מבינים שזה חשוב.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על חדרי כושר וסטודיו, מחול עם מסיכות, פילאטיס, יוגה.

יואל רזבוזוב: אני בעצמי עושה פיזיותרפיה ואני שומע שפיזיותרפיסטים מתלוננים, אומרים שאין להם לאן לשלוח.

יואל רזבוזוב: הם נותנים לאנשים לתרגל ואין איפה, זה עניין של שיקום, אם הם לא עושים את זה הם קורסים.

יואל רזבוזוב: אני אומר שבמשרד הבריאות כל מי ששומע יודע שאנחנו צודקים.

יואל רזבוזוב: חברי כנסת עבדו בתו סגול ולא הייתה תחלואה, אנחנו לא נחזור על זה, זה עבד.

יואל רזבוזוב: בבריכות אין הדבקה, בסטודיו גם אפשר לשמור מרחק בתו סגול.

יואל רזבוזוב: אני לא מבין, דרשנו בשבוע שעבר לפתוח מידית, כולם מבינים את זה, יש מיליוני דוגמאות.

יואל רזבוזוב: זאת אטימות, זה זלזול, אם משרד הבריאות לא שולח לפה נציג עם תשובות אלא סתם אנשים שנשתלח בהם, אנחנו לא רוצים להשתלח, אנחנו מכבדים כל אחד אבל זה לא עובד ככה.

יואל רזבוזוב: זה זלזול בבית המחוקקים שאמור לפקח על הביצוע הכושל של הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה כנראה כשמנותקים מהציבור וזה מה שקורה כשהם חושבים שהם מורמים מעם.

יפעת שאשא ביטון: ב-ד' אמותיהם הם יכולים לארגן פעילות ספורט – הם בטח גם ציפו שזה לא יצא החוצה – אבל לציבור אסור.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם בכאב גדול, משרד הבריאות לא שולח נציג, הוא מסר שלא ניתן להעלות נציג אחר ומבחינתי אין דבר יותר מבזה, לא רק את הכנסת אלא את האזרחים בכלל מצד משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אקרא הצהרה: משרד הבריאות מבזה את ועדות הכנסת ואת ציבור האזרחים.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות מפקיר את בריאותם של אזרחי ישראל.

יפעת שאשא ביטון: מאות אלפי נכי צה"ל, נכים כלליים, אנשים עם מחלות ניווניות, אנשים בשיקום רפואי, גמלאים שזה מה ששומר על בריאותם ועוד רבים אחרים שזה מקור לבריאותם הפיזית והנפשית.

יפעת שאשא ביטון: כל זה מתוך הסתכלו צרה על תחום הבריאות רק דרך עיני הקורונה וחוסר אומץ או יכולת לטפל בצורה נכונה במשבר הקורונה בכללותו, לצד מניעת התפשטות הנגיף.

יפעת שאשא ביטון: במקום להגיע לוועדה ולראות את בריאותם של האנשים, יושבים דוקטור שרון אלרועי ובכירים נוספים במשרד הבריאות וחושבים איך לסגור מחדש את מדינת ישראל, זה לא לדאוג לבריאות הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצפים שמשרד הבריאות יעמיד לרשותנו נציג שיוכל להסתכל בעיניים של כל האנשים שהגיעו לכאן ואנחנו קובעים כבר מעכשיו דיון המשך בשבוע הבא ביום שני בבוקר, אנחנו מבקשים שיהיה כאן נציג בכיר.

יפעת שאשא ביטון: עד אז הוועדה דורשת לפתוח באופן מידי גם את הבריכות, גם את חדרי הכושר, וגם את ענפי הספורט, ולאפשר לאנשים לשמור על בריאותם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, הדיון נעול.