ועדת החוץ והביטחון, כנסת 23, פרוטוקול מספר 69, 2020-12-01 13:00

צבי האוזר: אפתח בכל זאת.

צבי האוזר: צוהריים טובים לכולם.

צבי האוזר: אנחנו מקיימים ישיבה מיוחדת של ועדת חוץ וביטחון.

צבי האוזר: זו ישיבה פתוחה, והיא ישיבה מיוחדת במסגרת יום ההוקרה שמתקיים כאן בכנסת כהוקרה והצדעה לפצועי צה"ל ומערכת הביטחון.

צבי האוזר: את הדיון הזה נייחד לפעילותם של ארגון נכי צה"ל ושל הפעילויות של בתי הלוחם.

צבי האוזר: האמת היא שלפני מספר שבועות קיימנו דיון כללי בסוגיות המאתגרות את נכי צה"ל, את הארגונים, ואנחנו עוד נמשיך לקיים את הדיון הכללי, הגדול, אבל את הדיון הזה נקדיש, במסגרת היום המיוחד הזה, לפעילויות של בתי הלוחם.

צבי האוזר: אגב, אני רוצה לציין או להודות לחבר הכנסת אופיר סופר, שבהתעקשותו, במאמציו- - -

אופיר סופר: - - -

צבי האוזר: עכשיו זה נשמע תיאור פלסטי מידי, אבל כן – הוא זה שדחף ווידא שאנחנו מקיימים את הדיון הזה שמוקדש גם לנפגעי פעולות האיבה כמובן.

צבי האוזר: קודם כול, אבקש מיושב-ראש ארגון נכי צה"ל, עידן קליימן, אולי להציג הצגה כללית את הארגון ואת בתי הלוחם שמופעלים על-ידי הארגון, את המטרה, החזון והיעדים של הארגון וכן את הפריסה שלכם ואת אותם הדברים שמאתגרים אתכם נכון היום.

עידן קלימן: בוקר טוב לכולם.

עידן קלימן: תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה – אני יודע את הלו"ז הצפוף שלך – על שהצלחת להכניס אותנו לדיון ביום החשוב הזה ובוועדה הכל כך חשובה הזאת; ליושב-ראש השדולה, עוזי דיין, שבאמת כשאני אומר "לילות כימים" אז זה הרבה דיונים בלילות, ולחבר הכנסת אופיר סופר פה במיוחד שגם מתכלל את יום ההוקרה וגם אמרתי לו בדיון הקודם שממש לא מובנת מאליו כמות השעות שהוא משקיע בפצועי מערכות ישראל בכלל ובהלומי הקרב בפרט.

עידן קלימן: בכלל, יש פה הרבה מאוד חברי כנסת שליוו אותי במהלך השנים, אם זה חבר הכנסת אבי דיכטר או חבר הכנסת בוגי יעלון כשר הביטחון, והם מכירים את ארגון נכי צה"ל וחלקם – נחמד לומר את זה – חברי ארגון בעצמם; יש פה ארבעה, ויש פה את סגן השר פטין מולה שהוא גם בכלל ממשפחתנו.

עידן קלימן: נכי צה"ל נוגעים בכולם.

עידן קלימן: אשמח להציג מצגת, ותוך כדי זה, כדי לחסוך זמן, לדבר על הארגון וגם להציג את המצגת.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו:

עידן קלימן: כך הכול התחיל...) כמו שרואים פה בפתיח, זה ארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: כך הוא קם.

עידן קלימן: ביתן 19 בתל-השומר ב-1949.

עידן קלימן: בית החולים תל-השומר הוא בית חולים צבאי.

עידן קלימן: אגף השיקום טרם קם, משרד הביטחון רק נולד ויש לנו כבר אלפי פצועים.

עידן קלימן: ביתן 19 הוא ביתן של הנכים המשותקים, ולכן כולם באו והתקבצו סביב הביתן הזה.

עידן קלימן: למשרד הביטחון היה איזשהו רעיון להעביר את נכי צה"ל לחיות ביפו – לעבוד בחנויות ביפו ולגור בבתים מעל.

עידן קלימן: כמובן שהנכים הגיעו מקיבוצים ומערים אחרות והרעיון הזה לא מצא חן בעיניהם, והתחילה התמרמרות מסוימת.

עידן קלימן: מי שיושב בלבן ליד בן-גוריון זה פרופסור שיבא שעל שמו קרוי היום תל-השומר.

עידן קלימן: הוא שם לב להתמרמרות של הפצועים, וקרא לראש הממשלה להגיע מייד לתל-השומר ולדבר עם פצועי מערכות ישראל.

עידן קלימן: כמובן ששם החבר'ה נתנו לו את המשנה שלהם, ולמעשה, ראש הממשלה הראשון הבין את הבעייתיות, פתר את הבעיה, וכשהוא נסע – פרופ' שיבא פנה לחברים ואמר להם: אתם צריכים להקים ארגון.

עידן קלימן: ב-1949 קם ארגון נכי מלחמת השחרור, ששינה את שמו, אחרי מבצע סיני, לארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: חזונו של דוד בן-גוריון.

עידן קלימן: ) זו הצעת החוק של דוד בן-גוריון.

עידן קלימן: "הערב אני מגיש לכם, בשם הממשלה, חוק על החוב,", ובצניעותו הוא אומר: "נכון יותר – על חלק מהחוב" – כי, למעשה, הוא מבין שאת הפצועים אי-אפשר יהיה להחזיר אחורה – "שאנו חייבים לאלה שבגופם עזרו לשחרור האומה והמולדת".

עידן קלימן: המשפט החשוב פה הוא: "תשלום התגמולים אינו גורע מזכותם של הנכים לשיקום", "התגמול אינו פוטר את המדינה מדאגה לשיקום הנכה.

עידן קלימן: אנו נעזור לנכים, כמו לחיילים משוחררים, ללמוד מקצוע, להמשיך בלימודים, להסתדר בעבודה, בהתיישבות או בעסק אחר".

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: ארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: ) העיקרון שמנחה את ארגון נכי צה"ל זה: נכי צה"ל ובני משפחותיהם במרכז העשייה.

עידן קלימן: למעשה, ארגון נכי צה"ל היה הארגון הראשון בעולם שזיהה שכאשר חייל נפצע, יש לו גם בני משפחה, המעגל הקרוב, אם זה הורים, אחים, אחיות, ילדים, אם זה מילואימניק שנפצע, שהם גם נפגעים מהדבר הזה, ואם לא תטפל בהם לא תוכל לשקם את החייל שנפצע.

עידן קלימן: לכן, הארגון, מיומו הראשון, מסתער גם על המשפחות ודואג, במיוחד בבתי הלוחם, להקים מרכזים שרלוונטיים – חוגים ומרכזים, כולל גן ילדים – שמטפלים בפצועים (מקרין שקף, שכותרתו: פרופיל ארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: ) כרטיס הביקור של ארגון נכי צה"ל: * שנת ייסוד – 1949.

עידן קלימן: * עובדים בו כיום כ-530 עובדים ו-94% מהם באים במגע ישיר עם הנכה.

עידן קלימן: חדר הכושר בבית הלוחם מצריך יותר מדריכי כושר, בריכה ויותר מצילים, וגם בבריכת הפעוטות יש מצילים כי אדם עם מגבלה כמו שלי שרוצה שילדתו בגיל שנתיים תשחה לא יכול להציל אותה ולכן אנחנו מטפלים בכל הסוגיות האלה.

צבי האוזר: אגב, יש לכם בני ובנות שירות לאומי?

עידן קלימן: כן, בהחלט – בעיקר במחוזות.

עידן קלימן: אתה רואה שבמוסדות הארגון יש ארבעה בתי לוחם ויש חמישה מחוזות.

עידן קלימן: במחוזות עצמם, ששם עושים את הטיפול הפרטני מול אגף השיקום או מוסדות המדינה, יש בני ובנות שירות לאומי.

עידן קלימן: * יש לנו 70 שלוחות שכולם מלאות במתנדבים.

עידן קלימן: הדבר היפה הוא ששם, ב-70 השלוחות האלה, זה נכי צה"ל עצמם שעוזרים לחבריהם.

עידן קלימן: זה הכול בהתנדבות.

עידן קלימן: * יש לנו ועידה ארצית.

עידן קלימן: ארגון נכי צה"ל הוא ארגון דמוקרטי, ומותר להיות רק שתי קדנציות בתפקיד, וכל חמש שנים יש בחירות, ויש קלפיות בכל הארץ, ומורכבות המועצות בחמשת המחוזות ומתוכם יוצא יושב-ראש הארגון.

עידן קלימן: * ארגון נכי צה"ל מונה היום כמעט 50,000 איש – 49,000 איש – וחברים בו יהודי, דרוזים, צ'רקסים, בדואי, נוצרים ומוסלמים.

עידן קלימן: מבחינתנו, כולם שווים, כולם היו בנינו.

עידן קלימן: בארגון נכי צה"ל אין שום טופס ששואל אותך מה עמדתך הפוליטי או איזה לאום אתה.

עידן קלימן: כל מי ששירת בצבא הגנה ישראל או בכוחות הביטחון וממשלת ישראל קבעה שהוא זכאי להיות נכה צה"ל מטופל אוטומטית על-ידי ארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: * דמוגרפיה – בגלל שזה ארגון שלמעשה הוא סמי-צבאי, כלומר אנחנו ממשיכים את הצבא, רואים ש-94% הם גברים ו-6% הם נשים.

עידן קלימן: מבחינת הגילאים, כן, יש לנו גם נכה צה"ל שהוא בן 102.

עידן קלימן: * אוכלוסיות שהן תחתינו – צה"ל, מוסד, שב"כ, משטרה, שב"ס, משמר הכנסת, רבש"צים וצד"ל.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מוסדות הארגון.

עידן קלימן: ) * ארגון נכי צה"ל הוא הארגון הרשמי היציג היחיד על-פי חוק במדינת ישראל, והוא מייצג את מי שנפצע, שנפגע, במהל ועקב שירותו הצבאי.

עידן קלימן: * הארגון מוכר כמלכ"ר.

עידן קלימן: * תקציבי הארגון הם מדבי מבר, מתרומות ומתמיכת משרד הביטחון.

עידן קלימן: בסוף המצגת נגיע לפאי הזה.

עידן קלימן: מטרות הארגון – כמו שאמרנו: שמירה ושיפור זכויות נכי צה"ל וייצוגם בפני כל מוסד וגוף; ליווי הנכים בשיקומם ודאגה ליחס נאות כלפיהם – על זה חלק מהמאבק שלנו היום; לכוון את הנכים לחיי עבודה ויצירה.

עידן קלימן: אני רוצה להבהיר שלארגון נכי צה"ל יש מטרת-על שהיא לקחת את הפצוע, וכמו שאנחנו אומרים בחיוך, להדביק אותו מחדש ולהחזיר אותו לחברה בתור אזרח חיובי ותורם.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: בית הלוחם – פריסה ארצית.

עידן קלימן: ) אלו בתי הלוחם שעליהם מדובר בהצעת החוק של יושב-ראש השדולה, עוזי דיין: בית קיי בנהריה – שנוסד בעזרת דוד בן-גוריון וורה ויצמן ב-1955; בית הלוחם בתל-אביב –ה בית הראשון שקם ב-1974.

עידן קלימן: הסיפור הטראגי שמתלווה לבית הזה הוא שמנהל הבית הראשון, יוסק'ה לוטנברג פתח את הבית הזה ב-1974 במקום ב-1975 בגלל שהיו 10,000 פצועים במלחמת יום הכיפורים, והבן שלו עצמו נהרג במלחמת יום הכיפורים; הוא היה נעדר תשעה חודשים, והוא נמצא בדרום, בסיני, אחרי תשעה חודשים.

עידן קלימן: בתשעת החודשים האלה הוא עדיין ניהל את בית הלוחם לעילא ולעילא וקלט את 10,000 הפצועים הראשונים; אחריו קם בית הלוחם בחיפה; אחריו – ירושלים; והאח הצעיר הוא בבאר-שבע; ימים אלו אנחנו יוצאים לשלב ב' בבית הלוחם אשדוד והוא יהיה, כמובן, האחרון בארץ.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: חברים.

עידן קלימן: ) נכון להיום, בממוצע, פוקדים 27,975 חברים את בתי הלוחם, ובממוצע כל יום נכנסים 11,000 נכי צה"ל ובני משפחותיהם.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: טיפולים.

עידן קלימן: ) ביקשתי מהמנכ"ל שלי להציג לכם נתונים לטובת הוועדה.

עידן קלימן: יש קרוב ל-50,000 טיפולי הידרותרפיה בשנה, קרוב ל-35,000 טיפולי פיזיותרפיה בשנה וכמעט 23,000 טיפולים אחרים של יציבות של נפגעי עמוד שדרה.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: פעילויות ספורט.

עידן קלימן: ) (המתנדבים שלנו בלב פעילויות הספורט.

עידן קלימן: ) יש לנו 440 חוגי ספורט, 5,084 נכים שבאופן קבוע משתתפים בזה ו-784 נכים קשים, 100% ו-100% פלוס.

עידן קלימן: אין תקדים לזה בשום מקום בעולם המערבי.

עידן קלימן: למעשה, אנחנו נלחמים על כל אחד.

עידן קלימן: כל פצוע שמגיע אלינו, ולא משנה, אדוני, מה סוג הפגימה שלו, אנחנו שואלים אותו מה הוא עשה לפני כן.

עידן קלימן: אם יש ספורט שהוא מאוד מאוד אהב לפני כן – אנחנו עושים לו את ההתאמות, אם מגיעים אלינו חבר'ה שרופים שכפות הידיים שלהם נדבקו – אנחנו מרכיבים להם כפפות מיוחדות, והם אלופי פינג-פונג, ואם הוא עיוורים – הם עושים, כמו שאתם רואים בצד שמאל למטה את אורן בליצבלאו, איש מודיעין, שמחבל התפוצץ עליו בתוך מכולה, שרץ מרתון, "איש הברזל", ואנחנו ספונסרים שלו וחלק מהמימון הוא דרכנו, וכן עיוורים – באופני טנדם וכדו'.

עידן קלימן: כל סוג נכות – יש לנו מנטרה ברורה מאוד: לא מוותרים על אף אחד.

עידן קלימן: לא משאירים פצועים מאחור.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: פעילויות וחוגי תרבות.

עידן קלימן: ) חוגי תרבות – 227 חוגי תרבות שונים: ציור, פיסול, ויטראז' וכל מה שמתאים לאנשים.

עידן קלימן: זה מאוד מאוד מתאים להלומי קרב, וזה גם בקטע של סוג של מרגוע.

עידן קלימן: אתם רואים את כמות האנשים שמשתתפים – עוד יותר אפילו מחוגי הספורט.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: משלחות בארץ ובעולם.

עידן קלימן: ) אלה פרויקטים ייחודיים לבתי הלוחם: * פרויקט "אחיעד" הוא פרויקט שנועד לטובת נפגעי הלומי קרב.

עידן קלימן: יש להם גם פרויקט של הנשים שלהם שנקרא "ליאת".

עידן קלימן: בצד ימין למטה אתם רואים תמונה משלשום.

עידן קלימן: החבר'ה עלו, בגשמים המטורפים, למצדה ועשו לילה במצדה – והתמונה היא מלפנות בוקר – תוך שהם לוקחים איתם שני חבר'ה משותקים כמוני בעגלה מיוחדת שהם סוחבים במעלה מצדה, וזאת מתוך התפיסה שהחבר'ה האלה הם לא הלומי קרב מסכנים.

עידן קלימן: הם אנשים שיכולים לעזור לאחרים.

עידן קלימן: פרויקט "אחיעד" לקח על עצמו, לדוגמה, לצבוע בית של הומלסים.

עידן קלימן: פרויקט "אחיעד" – הלכו וקטפו 30 ק"ג דובדבנים והביאו את זה לאותו בית של ההומלסים, כדי לתת להם פירות שהם לא יכולים לטעום במקום אחר.

עידן קלימן: הלומי הקרב על עצמם לומדים ויודעים שהם יכולים לעשות הרבה מאוד.

עידן קלימן: * יש לנו את פרויקט "טיול שחרור", שזה פרויקט תחת אגודת הידידים בראשותו של עדי שטראוס.

עידן קלימן: לדעתי, יצאו כבר ארבע או חמש פעמים למקומות מאוד מאתגרים, להרים מאוד קשים – מקומות שאותם אנשים שנבחרו לפרויקט לא היו יוצאים לטיול הזה לבד.

עידן קלימן: אם מדובר בהלומי קרב ואם מדובר בקטועים, גם כן עם עגלות מיוחדות, עם חמורים, ולא משנה מה, עולים את ההימלאיה והם יעשו את הכול.

עידן קלימן: זה פרויקט שבסיומו הם משתחררים מהדברים הרעים שלהם ועוברים לשלב שני שנקרא: פרויקט מנטורינג (mentoring), שבו אנחנו נותנים להם מנטורים לטובת לימודים ועבודה.

עידן קלימן: * יש לנו משלחות ספורט – לא צריך לספר – אלופים אולימפיים.

עידן קלימן: * יש לנו אירוח בקרב לא מעט קהילות יהודיות בעולם, שבו, למעשה, ארגון נכי צה"ל, אנחנו, לקח על עצמו, כמטרת משנה, לחבר בין יהדות העולם לישראל.

עידן קלימן: הביקורים האלה מאוד מרגשים את הקהילות בעולם, וזה קיים כבר מעל 20 שנה.

עידן קלימן: * יש לנו גם טיולים מאורגנים שאנחנו יוצאים אליהם, במיוחד לנפגעי הלם קרב, כי לצד המשלחות כשנפגעי הלם קרב לטיולים, מצמידים להם פסיכיאטר – ראש יחידת תגובות קרב בעבר, ד"ר אופיר לוי – ועושים להם פעילויות שמתאימות להם.

עידן קלימן: רק כדי לחדד, אני לא אקח הלום קרב למופע של תופים ומחולות, כי זה לא יעשה לו טוב; אנחנו נמצא לו משהו שיותר מתאים לאופי שלו – משהו יותר שקט, משהו שיותר מתאים לו.

עידן קלימן: לטיולים האלה יש הצלחה גדולה מאוד.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מלגות ומענקים.

עידן קלימן: ) ארגון נכי צה"ל – כל חבר בארגון נכי צה"ל נותן.

עידן קלימן: אצלנו הערך הבסיסי של המילים "נכה צה"ל" הוא נתינה.

עידן קלימן: מי שנתן למדינה לא סיים לתת – ייתן גם לחבריו.

עידן קלימן: כל חבר מקדיש סכום של שלושה או ארבעה שקלים בחודש לטובת קרן עזרה הדדית.

עידן קלימן: אנחנו מספקים הלוואות, ואתם רואים את הסכומים.

עידן קלימן: כל חבר ארגון זכאי ל-15,000 שקלים הלוואה, ולא צריך ערבים ולא צריך כלום.

עידן קלימן: הוא מחזיר את זה דרך התגמולים.

עידן קלימן: לצערי הרב, בשנים האחרונות יש לזה דרישה הולכת וגוברת, ואתם רואים את הסכומים.

אורנה ברביבאי: זה סכום לשנה?

עידן קלימן: כן.

צבי האוזר: 51 מיליון זה סכום שנתי, כן?

עידן קלימן: כן, אבל, למעשה, החברים מחזירים את זה לתוך עצמם.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מלגות ומענקים.

עידן קלימן: ) אנחנו מחלקים גם מלגות לימודים, יוצרים וספורט.

עידן קלימן: הערך של לימודים, של יצירה ושל ספורטאים הישגיים – למדנו שזה הדבר המשקם מספר אחד, ואנחנו עומדים שם מאחוריהם בעניין הזה.

עידן קלימן: זה הסכום שהוציאו השנה על מלגות.

עידן קלימן: אנחנו מנסים כל שנה להגדיל את זה כמה שיותר מתורמים ולחלק כמה שיותר.

עידן קלימן: אגב, זה לא תלוי מוסדות אחרים; אצלנו – שמוסד אחר ייתן מה שהוא רוצה.

עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מקורות לפעילות בשנת 2019.

עידן קלימן: ) למעשה, פה השקף שבעקבותיו חבר הכנסת עוזי דיין אמר והוא יציג את זה.

עידן קלימן: אני עושה רגע פאוזה ואומר פה: אני לא מתייחס לחוק הזה – יתייחס אליו חבר הכנסת עוזי דיין, כי מבחינתנו זה כבוד גדול שמי שהיה מפקד סיירת מטכ"ל ואלוף במילואים מציג את החוק ולוקח את זה על עצמו.

עידן קלימן: לנו, לנכי צה"ל, זה כבוד.

עידן קלימן: כשאני נכנסתי לתפקיד, הסתכלתי על הפאי הזה, אדוני, והפאי הזה מגלם בתוכו: מצד אחד – מקור לגאווה, ומצד שני – מקור לדאגה ולחוסר היגיון מסוים.

עידן קלימן: מהפאי הזה אתה למד שארגון נכי צה"ל, בעשור האחרון, התקציב שלו נע סביב 150 מיליון שקל.

עידן קלימן: אתם רואים, שלמעשה, נכי צה"ל מממנים את עצמם: דמי החבר מכיסיהם של הנכים – 43%, ועוד 36% – תרומות שגם אנחנו, למעשה, עובדים בשבילן.

עידן קלימן: יש לנו 11 אגודות ידידים ברחבי העולם.

עידן קלימן: כשאני ראיתי את זה, עוד לפני משבר הקורונה, קפצתי כי אמרתי: "מחר יכולה להיות מלחמת עולם ויכול להיות משבר כלכלי.

עידן קלימן: לא חשבתי על וירוס עולמי שיסגור לי את כל אגודות הידידים, אבל חשבתי על איזשהו משבר עולמי ואמרתי: זו כלכלה בסיכון שהיא לא הגיונית בכל מה שקשור למוסד שמטפל בפצועי מערכות ישראל.

עידן קלימן: אין לנו את האפשרות, את הפריבילגיה, ליפול בעניין הזה.

עידן קלימן: למעשה, מה שקורה הוא ש-80% מכלל ההכנסות של ארגון נכי צה"ל מגיעות מהנכים עצמם.

עידן קלימן: למעשה, נכי צה"ל משקמים את עצמם.

עידן קלימן: חבר הכנסת עוזי דיין אמר משפט מאוד יפה על זה, ואני גונב לו אותו: זה כמו שניצולי שואה יממנו את יד ושם.

עידן קלימן: זה מה שקורה פה.

עידן קלימן: אגב, אני פניתי לרשם העמותות וקיבלתי נתון שהעמותות האזרחיות המקבילות אלינו מקבלות 72% תמיכות מהמדינה, ואנחנו – רק 17%.

עידן קלימן: אגב, 17% זה רק בשנים האחרונות.

עידן קלימן: בכל השנים הקודמות זה היה גג 8 מיליון מתוך זה – בסביבות 5%-6%.

עידן קלימן: נכון שזה מקור לגאווה שנכי צה"ל הרימו את הכפפה בעצמם.

עידן קלימן: נכי צה"ל המציאו את בתי הלוחם.

עידן קלימן: בתי הלוחם הם המצאה בדיוק כמו "צ'קפוינט", "אמדוקס" וכל החברות שאנחנו מתגאים בהן.

עידן קלימן: אין מקבילה לזה בעולם.

עידן קלימן: לפני שנה – ובזה אני מסיים – היה אצלי השר האמריקאי, secretary of veterans, רוברט ווילקי, שנדהם לראות שזה קיים מ-1974.

עידן קלימן: אין כזה דבר בשום מקום בעולם.

עידן קלימן: אני יכול להגיד לכם שיש לנו קשרים עם ארגונים צבאיים מקבילים בארצות-הברית, שסיפרו לנו שכשהוא חזר הוא אמר: הלוואי שהייתי יכול להקים דבר כזה בארצות-הברית.

עידן קלימן: פצועי צה"ל מוכיחים שוב את הגדולה שלהם, את היכולות שלהם, את הערך שלהם, את העצמאות שלהם ואת העובדה שהם יודעים הכי טוב לעצמם מה צריך.

עידן קלימן: מצד שני, אני חושב שהגיע הזמן – וזה משפט אחרון – אחרי שחזרתי מסיור בחו"ל והרגשתי – אני חייב לשתף את זה – מושפל.

עידן קלימן: ישבתי בבית של יהודים חמים אומנם, אבל ביקשתי מהם כסף.

עידן קלימן: ביקשתי מהם כסף כדי לממן טנדם לעיוורים, לאורן בליצבלאו שהתפוצץ עליו מחבל.

עידן קלימן: ביקשתי מהם כסף, כדי לממן את הבריכה שעולה 5 מיליון שקלים בשנה, מים, כי מדינת ישראל לא פוטרת אותנו מארנונה.

עידן קלימן: היא כן פוטרת הרבה מוסדות – את בית הלוחם לא.

עידן קלימן: זו בריכה שקופצים אליה שרופים, משותקים, עיוורים והלומי קרב.

עידן קלימן: למה?

עידן קלימן: טסתי טיסה מאוד ארוכה מטורונטו חזרה לתל-אביב, מעל 11 שעות – ומי שיודע, בשביל משותק טיסה כזו היא סיוט – ואמרתי לעצמי: לא עוד, פשוט לא עוד.

עידן קלימן: לא ייתכן שמדינת ישראל לא תעזור לנו לשקם את עצמנו.

עידן קלימן: אגב, אם לא היו בתי לוחם וזה היה נופל, כמו שזה נופל על הממשל האמריקאי, אז מדינת ישראל הייתה משלמת מאות מיליונים, אדוני, כי היא הייתה צריכה לפזר עשרות מרכזים כאלה בארץ והעובדים של אותם מקומות היו, כמובן, על ה-payroll של משרד הביטחון.

עידן קלימן: אני חושב שמעבר לעובדה שאנחנו חוסכים, אנחנו גם עושים עבודה נהדרת; אני מזכיר ש-75% מכלל נכי צה"ל עובדים ומשוקמים.

עידן קלימן: אני נפצתי ב-1992 בהיתקלות עם מחבלים, ואני ירושלמי במקור.

עידן קלימן: כשהשתחררתי מהשיקום, שקלתי פחות מ-54 ק"ג על גובה של 1.84 מטר.

עידן קלימן: מעבר לשיתוק שלי, גם הכתף שלי הייתה ירויה ובקושי יכולתי להזיז את עצמי.

עידן קלימן: היה בית לוחם רק בתל-אביב, ואני הייתי נוסע ארבע פעמים בשבוע מירושלים לתל-אביב.

עידן קלימן: שם לימדו אותי הכול.

עידן קלימן: שם לימדו אותי מה זו תקווה, שם לימדו אותי שאני יכול ללמוד, לעבוד, להתחתן ולהביא ילדים – דברים שהם לא כל כך טריוויאליים למי ששוכב בבית חולים כשהוא משותק וחושב שהעולם קרס עליו.

עידן קלימן: אני חייב הרבה מאוד לבניין הזה, וכמוני – עשרות אלפי פצועי מערכות ישראל חייבים לבניין הזה ולמוסדות האלה של בית הלוחם.

עידן קלימן: עליכם חלה האחריות שהבניין הזה ימשיך להתקיים גם בימי קורונה ולעזור לנו להמשיך לתפעל אותו.

עידן קלימן: היום – אני אומר לך, אדוני – התחרות לשקם נכי צה"ל היא הרבה יותר קשה מאשר היה כאשר אני נפצעתי; כדור בראש זה כדור בראש, קטיעה זה קטיעה והלם קרב זה הלם קרב.

עידן קלימן: אבל, היום העולם של הרשתות החברתיות הוא עולם הרבה יותר מהיר וקשה, ואני עומד על זה שכל נכה צה"ל שנפצע – אנחנו נעשה את המקסימום כדי לשקם אותו, כדי שיחזור לעבוד ולהתפרנס ולא להישען על משרד הביטחון.

עידן קלימן: לכן, אנחנו צריכים את העזרה שלכם.

עידן קלימן: תודה.

אורנה ברביבאי: עידן, תגיד מילה על הפאי הזה.

אורנה ברביבאי: אם אתה היית צריך לצייר אותו, איך הוא היה נראה גם בגובה וגם בחלוקה?

אורנה ברביבאי: איך הוא היה נראה?

עידן קלימן: בגדול, באופטימום, כמובן שמדינת ישראל הייתה באה ואומרת: אנחנו לוקחים את זה על עצמנו.

עידן קלימן: אבל אני לא מאמין בזה.

עידן קלימן: אני כן מאמין באחריות, ואני באתי בהצעה, שחבר הכנסת עוזי דיין אמר לי שהיא נראית לו באמת הוגנת: על כל שקל ששם נכה צה"ל – תשים המדינה.

עידן קלימן: הפאי הזה היה צריך להיראות חתוך לשניים: נכי צה"ל והמדינה כשותפים בדרך.

אורנה ברביבאי: הסכום השנתי זה הסכום הזה או יותר?

עידן קלימן: התרומות היום – אם לא הסברתי את עצמי, זו טעות שלי.

עידן קלימן: במשבר הקורונה אנחנו נפלנו מ-54 מיליון ל-11 מיליון.

עידן קלימן: זאת אומרת, אני הוריתי למנכ"ל שלי לתת תקציב שהוא מוריד ב-40 מיליון.

עידן קלימן: המנכ"ל חזר עם תשובה אחת: יהיה לך רק בית לוחם – בניין, שיהיו בו בריכה וחדר כושר, וכל 440 החוגים שראיתם וכל ה-250 נעלמים, ועובדים נוספים יפוטרו.

עידן קלימן: אנחנו נאלצנו, בגל הראשון, להוציא אנשים לחל"ת, ובגל השני – הצלחנו להחריג את בית הלוחם.

עידן קלימן: אם מישהו לא יודע, כשחזרנו מהסגר הראשון, הגיעו אנשים במצב מאוד קשה, פגועי עמוד שדרה.

עידן קלימן: שוחחתי עם פרופ' גרוטו ותכללנו עם משרד הבריאות, משרד המשפטים ומשרד האוצר את הפתיחה של בתי הלוחם, ובתי הלוחם בסגר השני הם פתוחים תחת המגבלות כמובן.

עידן קלימן: כמו שאמרתי לו, חדר הכושר בבית הלוחם לא נועד לנפח שרירים, אלא נועד לשמור על אנשים עם פגיעות עמוד שדרה, וכנ"ל הבריכה הטיפולית.

עידן קלימן: נכון להיום, בסוף השנה אנחנו מציגים נפילה של כמעט 80% בתרומות.

עידן קלימן: אני מקווה מאוד שאנחנו נצליח, לקראת 2021, להתרומם.

צבי האוזר: זה לא פתור כרגע.

עידן קלימן: לא.

צבי האוזר: אין כרגע כיסוי לנפילה בתרומות.

עידן קלימן: אני יכול לומר לך ששר האוצר, אחרי דיון איתנו, הורה על העברת מענק של 35 מיליון שקלים – 20 מיליון שקל מהאוצר ו-15 מיליון שקל ממשרד הביטחון – וזה לא בוצע עד רגע זה.

עידן קלימן: אם יבוצע?

עידן קלימן: – אני מקווה.

עידן קלימן: לא בוצע.

עידן קלימן: אני חושב שאם אנשים יתעלו פה מעל עצמם ויעבירו את חוק בתי הלוחם, לא נצטרך גם לפנות למשרד הביטחון כמו פושטי יד ולבקש את כספי התמיכות האלה.

עידן קלימן: זה גם תהליך מאוד לא נעים.

עידן קלימן: אגב, רק אגיד לכם לגבי היהודים בעולם: הייתי בטורונטו, בניו-יורק ובלונדון.

עידן קלימן: בשלוש הפעמים האלה היו לי שיחות סלון עם יהודים שהם מאוד מאוד משמעותיים, שאתם גם מכירים את חלקם, וכולם שאלו איפה אתם, כאילו כולם שאלו איפה המדינה.

עידן קלימן: כמובן שמתפקידי להגיד "לא, זה בסדר" – אתה-יודע, לא להוציא את המדינה, חלילה וחס...

עידן קלימן: אבל אנשים מבינים.

עידן קלימן: אנשים לא פראיירים.

עידן קלימן: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה, עידן.

עידן קלימן: יש לנו סרטון – אנחנו יכולים להראות אותו?

עידן קלימן: אנחנו חייבים לסיים במשהו משמח שיהיה אופטימי – משהו יפה.

עידן קלימן: אתה לבטח תשמח לראות אותו.

עידן קלימן: אדוני, הוא סרטון מאוד קצר.

צבי האוזר: בבקשה.

עידן קלימן: (מקרין סרטון.

עידן קלימן: ) מצטער, נעצור את זה.

צבי האוזר: תודה רבה.

ריזק סאלח: למה אף נכה צה"ל דרוזי לא מופיע בסרט הזה?

ריזק סאלח: התעלמות.

עידן קלימן: אני חושב שההערה שלך היא מה-זה לא במקום עכשיו, במיוחד כשאת הקמפיין האחרון מוביל לואיי.

עידן קלימן: גם מצולמים שם – אתה לא שמת לב.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אברהם מוזס, אייבי, מארגון נפגעי פעולות האיבה, בבקשה.

אברהם מוזס: אני אייבי מוזס, יו"ר ארגון נפגעי פעולות האיבה.

אברהם מוזס: שנת 1987 – בקבוק תבערה לעבר הרכב שלי.

אברהם מוזס: האוטו מתלקח מייד, כי בן העוולה הזה שם בתוך הבקבוק נפט, סולר, דלק ודבק מגע.

אברהם מוזס: הוא עשה פצצה חדשה לגמרי ולא ידענו מה זה.

אברהם מוזס: אשתי עופרה, שהייתה בהיריון מתקדם וישבה לידי, נשרפה למוות לעיני ילדיי.

אברהם מוזס: אני קפצתי לתוך האוטו הבוער כדי להציל את מי שיכולתי.

אברהם מוזס: הוצאתי את שלושת ילדיי מהרכב הבוער.

אברהם מוזס: אני לא יודע מי חווה את זה, אבל דרך האש לא רואים כלום.

אברהם מוזס: זה ממש כמו מסך עשן.

אברהם מוזס: קפצתי לתוך הרכב בלי לשים לב.

אברהם מוזס: אתה לא עושה חשבון את מי אתה מציל קודם.

אברהם מוזס: כמו ששואלים אבא "אתה רואה את הילדים שלך טובעים – את מי אתה מציל?

אברהם מוזס: " – את מי שיכולתי.

אברהם מוזס: ואז, אני שומע את הצרחות של הילדים שלי שבוערים: "אבא, תציל את אימא".

אברהם מוזס: ניגשתי מקדימה לפתוח את הדלת, וזה כבר ניתך מהחום וכולי התחלתי להישרף ולא שמתי לב.

אברהם מוזס: פינו אותנו לבתי חולים.

אברהם מוזס: אני לא רוצה להיכנס לנושא הכוויות.

אברהם מוזס: זה אחד הדברים שאני לא מאחל אפילו לשונאים שלי.

אברהם מוזס: הטיפולים של skin grafting, כשמוציאים עור, ולא אכנס לזה, זה שבעה מדורי גיהינום.

אברהם מוזס: תארו לכם שאני שוכב לבד בבית חולים תל-השומר, וילדיי פזורים בבתי חולים אחרים, ואני צריך רק לחשוב מה הם עוברים יום-יום במשך חודשים שלמים.

אברהם מוזס: לגבי שיקום, ילד בן חמש, טל בני, הוצאתי אותו מהרכב כשכולו בוער וגלגלתי אותו, ואחרי 90 יום הוא נפטר.

אברהם מוזס: אז, איבדתי עוד ילד.

אברהם מוזס: נותרתי עם שניים, בן ובת: ניר בן 13.5 אחרי בר-המצווה שלו, ועדי בת 8.

אברהם מוזס: אני הייתי בחברת TWA, כמו ששמואל זכר אותי משם, מנתב"ג, ושנה אחרי זה הרמתי את הכפפה ואמרתי שאני הולך להקים את הארגון הזה, כי לא האמנתי שנגיע לממדים כאלה, למספרים אסטרונומיים של פיגועים, ומאז אני מתנדב בארגון.

אברהם מוזס: בכל נושא הפוסט-טראומה וכל נושא הנכים, פה אחי – אני קורא לו "אחי" באמת, לעידן – שאנחנו יד אחת.

אברהם מוזס: לאחרונה, הוא גם עשה לנו חסד עליון, כשהוא לקח נכים שלנו אליו הביתה, לבית הלוחם.

עידן קלימן: זה לא חסד עליון.

עידן קלימן: זו ערבות הדדית שמחויבים לעם ישראל.

אברהם מוזס: זה לא היה מקובל אז.

עידן קלימן: אנחנו לא עושים לכם טובה.

אברהם מוזס: לנו אין אף אחד, ומי שמטפל בנו זה ביטוח לאומי – כמה שאפשר להוציא מהם עדיין.

אברהם מוזס: אני תמיד אמרתי: מדינה שפושטת יד לעולם לא תפשוט רגל.

אברהם מוזס: אז, פה זו הזדמנות לעזור לאנשים כמונו ובאמת לתת איזשהו אור בקצה המנהרה.

אברהם מוזס: כמו שאמרתי, גם ילדיי, עם הפציעות הכי קשות, התנדבו לצה"ל.

אברהם מוזס: לא רצו אפילו לגייס אותם.

אברהם מוזס: ניר בני היה שלוש שנים נהג של אהוד ברק.

אברהם מוזס: בתי נלחמה להתגייס.

אברהם מוזס: היא אמרה: אבא, כל החברות שלי התגייסו.

אברהם מוזס: אני רוצה לשים גם את המדים.

אברהם מוזס: זה היה עד כדי כך שלא רצו לנדב אותה.

אברהם מוזס: היא נלחמה והתנדבה.

אברהם מוזס: היא הייתה קצינת הקשר בגלי צה"ל, והיום היא אחת המפיקות הכי גדולות בערוץ 12 והיא עושה את כל התוכניות המדהימות.

אברהם מוזס: לאחרונה, היא גם ילדה תאומים, עם הפציעה שלה.

אברהם מוזס: היא אם חד-הורית.

אברהם מוזס: זה כל כך קשה; ילדה בת 8 רואה את אימא שלה נשרפת מול העיניים צריכה לגדל שני ילדים קטנים ושרה להם "אימא יקרה לי".

אברהם מוזס: כאילו זו סיטואציה – חבר'ה, אנחנו חיים את זה יום-יום.

אברהם מוזס: אנחנו נראים יפה בחוץ וכל הדברים האלה ומשתדלים להיות לא שקופים.

אברהם מוזס: זו לא רק הפציעה הפיזית – זו גם הפציעה הנפשית, כשכל דבר מזכיר מה קורה אצלנו: יום הולדת לטל, יום הולדת לאימא.

אברהם מוזס: עכשיו ניר התחתן, ואימא ואחיו לא היו בחתונה שלו.

אברהם מוזס: עכשיו, כשהיא ילדה, זה הדבר הכי שילדה רוצה את אימא שלה לידה בזמן שהיא יולדת.

אברהם מוזס: אני לא צריך לספר את זה לאנשים שחוו את זה גם.

אברהם מוזס: הדברים האלה כל כך חשובים.

אברהם מוזס: עכשיו, לך תדע.

אברהם מוזס: אין עניין של עזרה.

אברהם מוזס: איזו עזרה?

אברהם מוזס: הילדה שלי נלחמה בבתי הספר ונלחמה כדי להיות כמו כל אחד ואחד מכם.

אברהם מוזס: היא שרופה בכל הגוף – כמעט 100% מהגוף ממש.

אברהם מוזס: אותו דבר בני, ואותו דבר אני.

אברהם מוזס: אז אני אמרתי להם: חבר'ה, אני נותן לכם איזושהי דוגמה.

אברהם מוזס: שנה אחרי הפציעה שלי חזרתי לעבוד בנתב"ג, והייתי שם עד ש-TWA פשטה את הרגל.

אברהם מוזס: אני כאן היום בהתנדבות כבר 30 ומשהו שנים.

אברהם מוזס: תודה לך, אדוני.

קריאה: ישר כוח.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: לפני שאעבור לחברי כנסת, אני רוצה עוד שתי דקות למאיר חלבי, נכה צה"ל.

מאיר חלבי: תודה רבה ליושב-ראש.

מאיר חלבי: אני יושב פה וממש עומד להתפוצץ.

מאיר חלבי: אתה-יודע, הסוכר עולה ולחץ הדם עולה.

מאיר חלבי: אנחנו יושבים פה, ויושבים פה אלופים, יושבי-ראש ועדות חוץ וביטחון לפני ושרי ביטחון.

מאיר חלבי: מה, אתם לא מבינים שיש בעיה לנכי צה"ל?

מאיר חלבי: ! היום הנחמה היחידה שיש לנכי צה"ל היא שיש לנו יושב-ראש שהוא איש אשכולות שעושה 24/7 ונכי צה"ל זורמים לו בוורידים.

מאיר חלבי: זו הנחמה היחידה.

מאיר חלבי: תשבו איתו יום אחד מבוקר עד ערב, ואתם פותרים את הבעיות.

מאיר חלבי: עידן הוא טיפוס, שגם אם אתם תתנו לו משהו שלא מגיע לו – הוא יגיד לכם: "לא, אני לא צריך את זה".

מאיר חלבי: יום ההוקרה לנכי צה"ל – מה זה יום ההוקרה לנכי צה"ל?

מאיר חלבי: לפני יום ההוקרה תוסיפו את 365 הימים הוקרה לנכי צה"ל.

מאיר חלבי: כשאומרים "יום הוקרה לנכי צה"ל", זה מעליב, ממש מעליב.

מאיר חלבי: לנכי צה"ל יש בעיות יומיומיות, ואנחנו עושים ישיבות על גבי ישיבות.

מאיר חלבי: פה, בוועדת חוץ וביטחון, אתם עשיתם מהר מהר מהר מאוד את העברת ועדת גורן, ואחר כך הכול היה הכי גרוע לנכי צה"ל.

מאיר חלבי: לא דאגתם לנכי צה"ל.

מאיר חלבי: יש בעיות בשיקום, יש בעיות באגף השיקום.

מאיר חלבי: יש אדם יחידי שיודע את חוק הנכים בעל-פה במדינת ישראל, וזה עידן קלימן.

מאיר חלבי: אז במקום לשבת איתו, בן-אדם משכמו ומעלה – מבחינת ההנהגה של הארגון עכשיו, מקצה לקצה הארגון מאוחד – אתם לא מושיטים יד.

מאיר חלבי: אתם לא מושיטים יד.

מאיר חלבי: מה זה?

מאיר חלבי: הוועדה הזאת היא לעשות "וי"?

מאיר חלבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: סגן השר פטין מולה איתנו, והוא גם סגן-אלוף במילואים ונכה צה"ל בעצמו.

צבי האוזר: נכון?

צבי האוזר: בבקשה.

פטין מולא: כן.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יושב-ראש הארגון, אני פטין מולה, ואני סגן שר במשרד ראש הממשלה, סגן-אלוף במילואים ונכה צה"ל מזה 40 שנה שנפגע בשירות הסדיר ובשירות המילואים.

פטין מולא: חלק מחבריי פה, אם זה בוגי, וחברי כנסת אחרים ליוו אותי במשפחות שבהן נפגעו הבנים שלהן, אם זה חללים, אם זה פצועים ואם זה חתוכים בדם.

פטין מולא: אורנה הייתה ראש אכ"א.

פטין מולא: מאז אפריל שנה שעברה אני אחראי על כל מערך הנפגעים בישראל במגזר הלא יהודי.

פטין מולא: חוויתי המון הודעות של נכי צה"ל קשים וראיתי את זה בעיניי.

פטין מולא: האחרון שהיה הוא אסון הכרמל, שבו נשרפו לנו עשרות אנשי ביטחון.

פטין מולא: חוויתי את זה מאוד – זה קשה.

פטין מולא: אני נכה 40 שנה ולא זכיתי לקבל את הטיפול ממשרד הביטחון.

פטין מולא: אבל, היום אנחנו ביום ההוקרה לנכי צה"ל, כמו שאמרו חבריי.

פטין מולא: ביום ההוקרה הזה צריך לבוא עם תוצאות חיוביות לארגון, שיטפל באנשים שלנו שנלחמו למעננו, שנלחמו למען קיומנו, ולא רק נכי צה"ל אלא נפגעי פעולות איבה.

פטין מולא: עבדתי 33 שנים בביטוח לאומי, ואני גם טיפלתי במשפחות שנפגעו מפעולות איבה.

פטין מולא: זה דבר שכל מדינת ישראל צריכה להגיד: ביום הזה אנחנו יוצאים בבשורה טובה לארגון נכי צה"ל, לנכי צה"ל, כך שבאמת מגיעים להם כל הכבוד וכל ההערכה.

פטין מולא: אם נשלחנו לפה, לבית הנבחרים, לטפל ולהתעסק בסוגיות הקשות בתקופת הקורונה, אני חושב שלבעיה של הארגון צריך למצוא פתרון עם כל מה שמשתמע מכך ומכל הסיעות.

פטין מולא: אני רואה כאן אנשים מכל הסיעות.

פטין מולא: כולנו יחד צריכים להירתם למען ביטחון מדינת ישראל ויחד למען נכי צה"ל, כדי שיקבלו את המגיע להם.

פטין מולא: תודה רבה לכם, ושיהיה להם המשך יום מוצלח.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אני רוצה שנשמע את נציגת משרד הביטחון, בזום, קרן שוחט מאגף שיקום נכים.

שמואל לטקו: את ב-mute.

שמואל לטקו: לא שומעים אותך.

צבי האוזר: לא שומעים ולא רואים.

עוזי דיין: מה התפקיד שלה?

צבי האוזר: היא מאגף השיקום.

צבי האוזר: היא ראש תחום פניות הציבור.

עוזי דיין: למה אנחנו צריכים לדבר עם ראש תחום פניות הציבור?

שמואל לטקו: שאלה טובה.

עוזי דיין: לאגף הזה יש ראש, ובמשרד הביטחון יש שני שרים.

עוזי דיין: אנחנו תמיד מביאים לכאן את התת-זה של ההיא.

שמואל לטקו: זה מה - - -

עוזי דיין: אני לא מכיר אותה.

עוזי דיין: אין לי שום דבר נגדה.

עוזי דיין: אני לא חושב שנציגת פניות הציבור צריכה להופיע פה בכלל.

צבי האוזר: אבל תכבדו.

צבי האוזר: אני רואה שהיא קיבלה את המלצתך ונעלמה.

צבי האוזר: .. הבעיה היא אצלנו או אצלה?

קריאה: שר הביטחון ממונה על הנכים.

קריאה: למה הם לא פה, באולם?

צבי האוזר: עד שהיא תתחבר להתחבר, נשמע את סגן-אלוף הדר יוסף, רע"ן קשר ומשפחות מאכ"א.

אלעזר שטרן: זו תקופה של מעבר, לא?

שמואל לטקו: מי יש לכם שם מצה"ל?

אסף דורון: היא היחידה.

אסף דורון: היא ירדה.

שמואל לטקו: ירדו?

שמואל לטקו: למה הם ירדו?

צבי האוזר: מי?

צבי האוזר: הדר יוסף?

צבי האוזר: זו היא?

צבי האוזר: היא ירדה?

פזית הדר: שלום, שומעים אותי?

צבי האוזר: כן.

צבי האוזר: מי את?

פזית הדר: אני פזית הדר, היועצת המשפטית, אבל ראש אגף השיקום מבקש לדבר.

פזית הדר: אבל, צריך לאשר לו לדבר.

פזית הדר: הוא מבטל את ה-mute, אבל לא שומעים אותו.

חזי משיטה: עכשיו שומעים אותי?

חזי משיטה: קודם כול, חבר הכנסת דיין, אני נמצא פה מראשית הדיון.

שמואל לטקו: לא רשום.

צבי האוזר: לא רשמו אותך.

צבי האוזר: לא אמרו לנו.

אסף דורון: - - - מספר פעמים.

חזי משיטה: אגף השיקום פה כדי לטפל בנכי צה"ל, והוא עושה את זה יום-יום ושעה-שעה גם ביום ההוקרה.

חזי משיטה: אולי בהזדמנות הזאת של יום ההוקרה, אני באמת רוצה לברך את כלל נכי צה"ל.

חזי משיטה: אנחנו כאן עבורם יום-יום, לא רק ביום ההוקרה, למען השיקום שלהם ושובם לתפקוד מיטבי בחברה ובקהילה.

חזי משיטה: כמובן שיכול להיות ברור ליושבי הוועדה וגם למציגים שהציגו שאגף השיקום הוא הזרוע של מדינת ישראל לבצע את שיקומם של נכי צה"ל.

חזי משיטה: יש לו את הסמכות, את האחריות ואת התקציבים הרבים לעשות את זה – והוא עושה את זה.

חזי משיטה: הוא עושה את זה בטיפול הרפואי ומשקם אותם, אם מגיעה להם זכאות, ואנחנו עושים את המסלול של הלימודים כמסלול עיקרי בשיקום.

חזי משיטה: אנחנו כמעט שואלים את הנכה שנכנס ומוכר באגף השיקום מה החלום שלו, ואנחנו מגשימים לו את זה בלימודים ובסיוע גם במלגת קיום במהלך הלימודים וכמובן תשלום מלא של כל שנות הלימוד ולא משנה מה הוא בחר ללמוד, מסייעים לו בתעסוקה, בתגמולים ובקיום הרווחתי והכלכלי ככול שמאפשר החוק.

חזי משיטה: אנחנו עושים את זה בוועדות חריגים ובוועדות ל' ככול שנדרש, אם נדרש.

חזי משיטה: אני אתייחס בקצרה לנושא בתי הלוחם.

חזי משיטה: לדעתי, הם עושים עבודה מצוינת כדי לתמוך את נכי צה"ל בשיקום שלהם.

חזי משיטה: הם צריכים את הפיזיותרפיה, את ההידרותרפיה ופעילויות נוספות, ורק צריך לזכור שבתוך העוגה הזאת יש את התמיכות שעלו מ-2008 ו-2009, כשהיו פחות מ-10 מיליון שקל לשנה.

חזי משיטה: בעשור האחרון רבע מיליארד שקל ניתן לבתי הלוחם: קצת יותר מ-25 מיליון שקל כל שנה.

חזי משיטה: אגף השיקום רוכש את השירותים.

חזי משיטה: בתי הלוחם הם הספקים שנותנים לנו שירותי הידרותרפיה, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק ופלדנקרייז ועוד ועוד.

חזי משיטה: תמורת תשלום ממוצע, כמובן, של 10 מיליון שקל אנחנו רוכשים את הדברים האלה.

חזי משיטה: אבל צריך לזכור שבתי הלוחם נמצאים במקומות מסוימים בלבד, בערים המרכזיות – בתל-אביב, בחיפה, בירושלים ובבאר-שבע – והם לא יכולים לספק לכל נכי צה"ל.

חזי משיטה: עובדה היא שיש רק 12,000 נכי צה"ל שהם חברים בבתי הלוחם.

חזי משיטה: כל היתר משתמשים בשירותים שאגף השיקום עושה איתם התקשרות.

חזי משיטה: זה מאות מכונים של פיזיותרפיה וטיפולים פרטיים שהם עושים.

חזי משיטה: אתן רק דוגמאות: בבית אייל בצפון, בבית החולים שיבא, במועצה האזורית מבואות חרמון, בעלי נגב ועוד.

חזי משיטה: הם ספקים שלנו, כדי לאפשר לכלל הנכים לקבל את הטיפולים האלה שעולים כאן.

חזי משיטה: טיפול בבתי הלוחם, שהם בתי לוחם מפוארים, כפי שעידן אמר, אין להם אח ורע בעולם, ואני חושב שהם עושים עבודה מצוינת.

חזי משיטה: אגף השיקום מקיים את הפעילויות לנכי צה"ל, מתקנים מהצפון ועד הדרום, פעילות של תשעה מועדונים בניהול של אוניברסיטת בר-אילן ומרכז שנמצא על יד בית החולים שיבא בסדנה לפוסט-טראומה.

חזי משיטה: יש לנו את בית מרגוזה ביפו שמטפל בפגועים הקשים ביותר, פגיעות ראש בעיקר, על מנת שתהיה להם סיבה טובה לצאת מהבית, מהבית הראשון שלהם, כדי לעשות פעילויות.

חזי משיטה: אנחנו עושים את זה בכל הארץ, כפי שאמרתי, בפיקוח ישיר של העובדים הסוציאליים של המחוזות.

חזי משיטה: אנחנו מאוד גאים בעשייה הזאת.

חזי משיטה: אני חושב שהדברים נאמרו בחלקם – אני רוצה להגיד שזו זכאות קיימת.

חזי משיטה: אורן קיבל את אופני הטנדם שלו מאיתנו, כמו גם דברים אחרים.

חזי משיטה: אני לא רוצה להיכנס לשמות ולחשוף מי מקבל מה.

חזי משיטה: אנחנו מאוד גאים במה שאנחנו מסוגלים לספק להם על-פי חוק.

חזי משיטה: אנחנו מאוד גאים במה שאנחנו יכולים להביא לוועדות חריגים כדי להרחיב את הנתינה שלנו.

חזי משיטה: אנחנו מאוד מאוחדים יחד עם ארגון נפגעי פעולות האיבה בביטוח לאומי.

חזי משיטה: יש לנו ועדת ל' שלפעמים אם יש מצוקה ואי-אפשר לפתור אותה, אז בוועדת ל', שבראשה עומדת שופטת, אנחנו יכולים לדרוס את החוק ולהביא ישועה גדולה לנכה במצוקה שהחוק לא אפשר לנו לתת לו את הסעד, ואנחנו עשינו נפלאות בפלטפורמה הזאת של ועדת ל'.

חזי משיטה: אני שוב אומר: ביום הזה, אני באמת רוצה לברך את כלל נכי צה"ל.

חזי משיטה: בהזדמנות הזאת, אני מאחל להם אריכות ימים ובבריאות טובה.

חזי משיטה: אני מזמין שוב את ראש השדולה ואת השדולה עצמה לבקר באגף השיקום במשרד הביטחון, ללמוד מה עושים, כמה עושים, לטובת מי עושים ומי הם האנשים שעוסקים בזה יומם וליל.

חזי משיטה: תודה רבה לכם.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: עוזי דיין, יושב-ראש השדולה, בבקשה.

עוזי דיין: היום זה יום חגיגי.

עוזי דיין: זה יום של הודיה.

עוזי דיין: נשתדל לא לקלקל את זה.

עוזי דיין: מה עוד שבחדר הזה לא צריך לשכנע אנשים.

עוזי דיין: אני אשכנע את אורנה שזה חשוב?

עוזי דיין: ! את עמאר?

עוזי דיין: ! את יאיר?! את דיכטר?! בקיצור, כולם – מה, אני אשכנע אותם?

עוזי דיין: !

עוזי דיין: נמצא איתנו אופיר סופר – אחרי הקרב בשכם אני נתתי לו צל"ש לא על הפציעה אלא על גבורה שהוא גילה שם.

עוזי דיין: אין פה מה לשכנע אחד את השני.

עוזי דיין: דבר שני – שימו לב, ובואו ונודה בכך, שאנחנו במקום שבו שבעים מהבטחות, ואנחנו צריכים נורא להיזהר בסיפור הזה, בגלל שהיו הבטחות שנים ארוכות.

עוזי דיין: כולם אומרים שחייבים להפעיל את החוק, זה ערכי, מוסרי וכו'.

עוזי דיין: אז אני אנסה להיות מעשי.

עוזי דיין: יש חוק אחד שעומד על הפרק – הוא לא הדבר הכי חשוב.

עוזי דיין: הדבר הכי חשוב זה רפורמה יסודית באגף השיקום ובהתייחסות של משרד הביטחון.

עוזי דיין: אבל, בית הלוחם הוא דבר שנורא צריך אותו היום.

עוזי דיין: חזי נתן כדוגמה את בית אייל, אבל סגרו את בית אייל.

עוזי דיין: למה סגרו אותו?

עוזי דיין: – כי לא היה כסף להמשיך להחזיק אותו.

עוזי דיין: אני יודע, כי אני תורם שם כסף כל חודש.

עוזי דיין: אז, אל תספרו לי על בית אייל.

עוזי דיין: לכן, אנחנו צריכים לא להגיע למצב הזה.

עוזי דיין: מה שקורה עם החוק של בתי הלוחם הוא שאנחנו צריכים לקחת את עצמנו – הליכוד עם האוצר וכחול לבן, וכל השאר ממילא יצטרפו – ולהעביר אותו ולא לתקוע אותו בוועדת שרים לחקיקה כבר שלושה חודשים, לדעתי.

עוזי דיין: זה חוק עם פ' והכול.

עוזי דיין: הגיע הזמן לשלם את הסיסמאות האלה.

עוזי דיין: למרות הקורונה, למרות המצב ולמרות שהזוגיות שלנו ידוע איך היא, יש דברים שלגביהם מתגברים ועושים אותם.

עוזי דיין: כנ"ל לגבי המקור התקציבי.

עוזי דיין: אם יש בעיה של מקור תקציבי, אני הצעתי כך: לאוצר ולמשרד הביטחון – חצי-חצי.

עוזי דיין: אתם לא יודעים להסתדר?

עוזי דיין: אז אני אומר לכם: משרד הביטחון, תכסו את זה מתקציב הביטחון.

עוזי דיין: הייתי ראש אג"ם, וגם יאיר היה.

עוזי דיין: יש פה אנשים שיודעים בדיוק איך בנוי התקציב.

עוזי דיין: אני לא חושב שהוא בזבזני, ואני לא חושב שזורקים כסף סתם.

עוזי דיין: אני לא חושב את כל זה.

עוזי דיין: אבל, אם היו מעמידים לי ברירה "אתה מכסה את זה או שזה לא יהיה", אז לקחת את זה כן מתקציב הביטחון.

עוזי דיין: לגבי חוק בתי הלוחם, כולו בנוי על דבר פשוט: במקום שהמדינה תיתן 17% - היא תיתן 70%.

עוזי דיין: זה כל מה שאני אומר.

עוזי דיין: זה עולה כסף.

עוזי דיין: כמה זה יעלה?

מאיר כהן: עוזי, משרד הביטחון לא יכסה את זה.

מאיר כהן: למרות שזה יום חגיגי, גם אתה יודע וכל אחד מהיושבים כאן, ושנה שלמה עבדנו על זה, שמשרד הביטחון לא יכסה את זה.

מאיר כהן: לא יקרה מצב כזה.

עוזי דיין: רגע.

עוזי דיין: תכף אבהיר.

מאיר כהן: הוא אומר: אני לא אכסה.

מאיר כהן: אתם רוצים?

מאיר כהן: – תביאו כסף תוספתי.

עוזי דיין: אמרתי: אם אי-אפשר – אפילו משרד הביטחון נותן.

עוזי דיין: אחרת, אתם רוצים?

עוזי דיין: – חצי-חצי.

עוזי דיין: הם לא רוצים?

עוזי דיין: אני חושב שלמרות הקורונה, את זה הייתי לוקח מכל דבר אחר.

עוזי דיין: פשוט מצביע על זה שיש מקורות שאפשר.

עוזי דיין: אתה צודק בזה שעובדה היא שלא הצלחנו, ותכף אגיד מילה על זה ואני לא רוצה להרחיב.

עוזי דיין: לכן, צריך להעלות את ה-17% ל-70%.

עוזי דיין: יתווכחו המון, וזה יהיה 60% – בסדר, 60%.

עוזי דיין: מה עוד שבאים אנשים ואומרים: תעשו לנו מאצ'ינג על הכסף שנכים משלמים כדמי חבר.

עוזי דיין: יש דברים אחרים, החל מביטול מבחן ההכנסה וכלה ברפורמה שאמרתי.

עוזי דיין: יש את המתודה – אתם יודעים שאין מתודה כתובה?

עוזי דיין: יש ספר כזה, תוכנית של איל בן-ראובן.

עוזי דיין: ביקשו ממנו שיעשה תוכנית.

עוזי דיין: הוא עשה תוכנית וכו'.

עוזי דיין: אפשר להתווכח מי אישר וכמה אישר וכו', אבל כתוב בדיוק ויש איזה שמונה נקודות שצריך לעשות את זה, ואני לא אחזור על זה.

אבי דיכטר: עוזי, זו לא תוכנית בן-ראובן – זו ועדה שהקים מנכ"ל משרד הביטחון.

אבי דיכטר: איל היה חבר בוועדה הזאת.

אבי דיכטר: צביקה, אני אומר לך שהם שמו מסטר-פיס (master piece).

אבי דיכטר: אם לא ראיתם את התוצר, אני ממליץ לכם לראות את זה.

אבי דיכטר: זה מסטר-פיס.

אבי דיכטר: חודשים עבדו על זה, וסוף-סוף יש תוכנית.

אבי דיכטר: זאת אומרת, זה לא שאתה לוקח רכיב אחד.

אבי דיכטר: יש תוכנית שלמה.

עוזי דיין: זו גם תוכנית מעשית ולא רק עקרונות.

עוזי דיין: זו תוכנית.

עוזי דיין: תתחילו ממשהו: הלומי קרב – אין להם אפילו מרכז.

עוזי דיין: אין לזה מתודה.

עוזי דיין: יש את בית קיי; אני לא רוצה לעשות במקום זה, אבל אם רוצים – אפשר להתחיל מחר בבוקר לעשות את זה.

עוזי דיין: דבר אחרון – הבוקר היה דיון על סיפור חוק השכר הממוצע, שבין השאר פוגע קשות בנכי צה"ל שגם כך כבר בשנה האחרונה לא עשו איתם אפילו את ההתחשבנות, שצריך לעשות אותה על-פי חוק, לגבי התגמולים.

עוזי דיין: זה עלה לאישור בוועדת העבודה והרווחה – מה שהיה ב-2019, ולגבי 2020 עוד לא עשו את ההתחשבנות.

עוזי דיין: זה לבד 13.5% בערך?

קריאה: כן.

עוזי דיין: בסוף, יש הבטחה מהבוקר – צר לי שאני אומר עוד פעם "הבטחה" – של משרד האוצר ומשרד הביטחון שעד הערב הם סוגרים את זה.

עוזי דיין: אז, סימן שאפשר.

עוזי דיין: אם אפשר וזה קורה, נראה בערב.

אורנה ברביבאי: עוזי, בהנחה שזה יתממש.

אורנה ברביבאי: אל - - -

עוזי דיין: ויהי בוקר ויהיה ערב...

עוזי דיין: לכן, יושב-ראש הוועדה, אני מציע לוועדה שלנו: זה הוצג אצלנו.

עוזי דיין: חזי משיטה היה פה ודיברו ועסקו בזה, ויש סיכום של הוועדה.

עוזי דיין: לדעתי, הסיכום של הוועדה לא מתממש.

עוזי דיין: אמרנו שנבדוק אחרי 45 יום.

עוזי דיין: בואו נעשה פעם בשלושה חודשים סיכום של כל הדברים שהחלטנו.

עוזי דיין: יכול להיות שזה ירגיז, אבל נראה מה עושים עם זה.

עוזי דיין: בקיצור, הדבר הזה ממש בידינו.

עוזי דיין: אני אומר פה: בנושא הזה אני לא אתחשב – לא בהסכמות קואליציוניות ולא בריבים קואליציוניים וכו'.

עוזי דיין: נפצעתי שלוש פעמים, ולדעתי, באמת נורא קל.

עוזי דיין: למה?

עוזי דיין: כי כשקמתי ראיתי שהיד עובדת והרגל והצלחתי לקום.

עוזי דיין: וואלה, לא היה מאושר ממני.

עוזי דיין: מי שנפצע יודע שהדבר הראשון שהוא חושב עליו זה "בוא נראה מה נשאר בדיוק ומה לא נשאר".

עוזי דיין: אתה רואה אנשים ששילמו כך.

עוזי דיין: מה ההבדל בינינו?

עוזי דיין: ממש מזל, ולא איזושהי מיומנות מיוחדת.

עוזי דיין: זה סתם מזל.

עוזי דיין: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: מיכל וונש, אני מבקש שזה יהיה ממש שתי דקות כי, בעצם, כבר סיימנו את הזמן, אבל יש פה עוד מספר חברי כנסת שרצו לדבר.

צבי האוזר: בבקשה.

מיכל וונש: אין בעיה, שתי דקות.

מיכל וונש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לעידן ולאייבי שאתם חולקים; לוקחים כמשפחה שכולה שנפגעת פעולות איבה.

מיכל וונש: אני מכירה ומעריכה את הצורה שרואים את זה כערבות הדדית וכמובן את הכריכה יחד של הנושאים הללו, ולא לוקחת את זה כמובן מאליו כיוון ששנים זה לא היה כך.

מיכל וונש: חבריי וחברותיי בוועדה הזאת, אני רוצה לקחת את הדיון הזה למקום – אני מודה גם לעוזי שהעלה פה את נושא בית אייל, כי אני מקבלת הודעות מאורנה שמעוני שכבר כל כך חולה ומחזיקה את בית אייל בכל השנים האלה בלי פרוטה מהמדינה – של דיון שכבר היה סביב השולחן הזה, וזה בנוגע לאחריותנו לריבונותה של מדינת ישראל שמכירה באחריותה, והעוגה של התרומה שראינו מייצגת בכלל את כל מה שאנחנו קוראים לו המגזר השלישי או החברה האזרחית שבעצם נכנסו בתוך נעלי המדינה בתעדוף של דברים שאמורים להיות הערבות ההדדית שעל בסיסה קמה וקיימת מדינת ישראל.

מיכל וונש: אני רוצה להזהיר אותנו מהצונאמי שלאחר מגפת הקורונה הכלכלית, הבריאותית, החברתית והנפשית, כיוון שהתורמים הפילנטרופיים שאתה פגשת בטורונטו ובניו-יורק, ואני מכירה היטב, לא רק שואלים כבר אותך – הם כבר אומרים: אין לנו את היכולת.

מיכל וונש: הם מחזיקים את הקהילות של עצמם.

מיכל וונש: בתי הספר קורסים, בתי הכנסת קורסים ובתי הקהילות קורסים.

מיכל וונש: אנחנו יכולים להפסיק להידפק על דלתות ולהפסיק לפשוט יד, כיוון שאין ולא יפתחו את הדלת.

מיכל וונש: אני כבר מודיעה לנו.

מיכל וונש: אני חושבת שיש פה גם את ההזדמנות שלצד המשבר, ופה אני מתחברת למה שאמר עוזי.

מיכל וונש: יש גם פתרונות יצירתיים שמדינת ישראל חייבת למצוא אותם בכלל בנושא הזה, אם זה פטור מארנונה וממע"מ ושהארגונים הללו, שבעצם נכנסים לנעלי המדינה ומספקים שירותים לאזרחי מדינת ישראל – צריך למצוא את הפתרונות הללו, והרבה מאוד פעמים זה רק לא לעמוד בדרכם ולגבות מהם גם מיסים בנוסף לעבודתם, ובטח ובטח שחייבים למצוא את הפתרונות התקציביים שמראים על התעדוף של הערכים הללו.

מיכל וונש: בסופו של דבר, אני אומר מכיוון אחר, שאני נתקלת בו כיו"ר הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול וההשלכות של הנושא, גם הזה.

מיכל וונש: בסופו של דבר, זה גם עולה למדינה בריבית דריבית, הרבה יותר ממה שהיינו משלמים לו היינו עושים ומייצרים תוכניות הוליסטיות ארוכות טווח שמטפלות בכל הספקטרום ממניעה, כמובן חינוך וטיפול וליווי לאורך כל הדרך גם בנושא החיוני הזה – ביום זה ובכל שאר ימות השנה.

מיכל וונש: תודה שאתם פה, ותודה, אדוני היושב-ראש.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת בוגי יעלון.

משה יעלון: אני רוצה לדבר על נושא פצועי צה"ל וגם נפגעי פעולות איבה, כמי שמכיר את הנושא גם כחבר בארגון וגם כשר הביטחון.

משה יעלון: קודם כול, צריך להיאמר המובן מאליו: ההוקרה לפצועי צה"ל שמלחמתם לא מסתיימת, וגם נפגעי פעולות האיבה – ממשיכים להילחם כל חייהם יום-יום בשיקום.

משה יעלון: מדינת ישראל חייבת להיות אחראית לשיקומם ולעתידם גם של פצועי צה"ל וגם של נפגעי פעולות איבה, כדי להחזיר אותם למעגל חיים נורמלי, משפחתי ויצרני, וכך צריך לראות את זה.

משה יעלון: מה שעומד כאן בפנינו, ואני מכיר אותו גם מזווית ראייתי כשר הביטחון, הוא, בעצם, תוצאה של זה שקם ארגון נכי צה"ל, כמו בתי לוחם, ובעצם משרד הביטחון, כשמדברים פה על המימון, נתן את מה שנתן כתוספת לאחר תשלום דמי חבר, שגם אני משלם, וגם הפילנתרופיה שאפשרה לארגון להתקיים.

משה יעלון: ברגע שהתרומות ירדו בזמנו, התמיכה עלתה מ-7 מיליון ל-25 מיליון.

משה יעלון: במצב הנוכחי, זה ודאי לא מספיק, ולכן צריך לקבוע פה כלל, ויכול להיות שזה 50%-50% מאצ'ינג שמאפשר לבתי הלוחם להתקיים גם במצב שבו הפילנתרופיה יורדת.

משה יעלון: הדבר האחר שצריך לטפל בו זה רפורמה בנושא נגישות אגף השיקום לפצועי צה"ל.

משה יעלון: זה נושא שהתחלתי איתו בזמנו, ולצערי, לא הושלם.

משה יעלון: נכנסו פה כל מיני אירועים כמו ועדת גורן, שהמסקנות שלה לא היו לרוחי והתנגדתי להן ובסופו של דבר זה הוחלט.

משה יעלון: לכן, יזמנו אז חקיקה – היא לא הושלמה.

משה יעלון: אני מדבר על 2016, שאז עזבתי את משרד הביטחון.

משה יעלון: עד עכשיו היא לא הושלמה.

משה יעלון: לכן, אנחנו, כחברי כנסת, ללא הבדל בין מפלגות צריכים להוביל את זה.

משה יעלון: עוזי מוביל את זה כשדולה, וכולנו צריכים להירתם לזה.

משה יעלון: הדבר האחרון, שאני רוצה להתייחס אליו, הוא הלומי קרב.

משה יעלון: לטעמי, זה הנושא הכאוב ביותר בתחום הטיפול בפצועים, משום שהפציעה איננה נראית.

משה יעלון: אני מצאתי את עצמי, כרמטכ"ל, ראשון שמבקר בסדנת גל בתל-השומר, ואני מלווה את זה גם לאחר שהשתחררתי ועמדתי בראש עמותה שמטפלת בפציעות, שריטות, של הלומי קרב עד היום.

משה יעלון: כל הנושא הזה מחייב טיפול בסדר-גודל שונה של המדינה, דרך משרד הביטחון, בהלומי הקרב.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אופיר סופר.

אופיר סופר: אגיד בקצרה שאני רוצה לברך את יושב-ראש ארגון נכי צה"ל על כך שהוא מכניס רוח רעננה ובריאה, ואני אומר את זה מהיכרותי משנים קודמות עם הארגון, ועכשיו אין ספק שהוא לוקח את זה למחוזות אחרים – למקומות בריאים וטובים.

אופיר סופר: אני רוצה גם להודות למפקדי ושותפי בעניין הזה, חבר הכנסת עוזי דיין, ולאייבי מוזס.

אופיר סופר: זהו, זה מה שאני רוצה לומר.

אופיר סופר: מייד אחרי הישיבה כאן יש באודיטוריום מופע של אביחי הולנדר, נפגע פוסט-טראומה, ועוד לוחם נוסף.

אופיר סופר: בקיצור, אם אתם יכולים, תגיעו.

אופיר סופר: זה חשוב.

אופיר סופר: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת יאיר גולן.

יאיר גולן: אני דווקא לא רוצה לחזור פה על דברים.

יאיר גולן: נדמה לי שבאיזשהו מקום לא שמנו דגש מספיק על נפגעי פעולות האיבה.

יאיר גולן: חיים בינינו היום 3,241 יתומים, 120 יתומים מאב ומאם, 817 אלמנים ואלמנות ו-897 הורים שכולים.

יאיר גולן: זה מה שיש לנו היום.

יאיר גולן: הם מטופלים על-ידי המוסד לביטוח לאומי, אבל נדמה לי שיהיה נכון להעמיק וללמוד יותר לעומק את הנושא.

יאיר גולן: אני חושב ששיתוף הפעולה עם ארגון נכי צה"ל ראוי לכל שבח והוא מרשים ביותר, אולם אני משוכנע שיש פה עוד פערים במישור התעסוקתי, הפסיכולוגי ואחר שדורשים תשומת לב רבה יותר.

יאיר גולן: אני רוצה לומר דבר אחד לסיכום: זה שראינו פה תמונה תקציבית כפי שהוצגה על-ידי עידן זה דבר שחייב להשתנות ומיד.

יאיר גולן: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

יאיר גולן: מערכת ביטחון שמממנת רק 17% בתקצוב ישיר של הטיפול בנכי צה"ל זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

אורנה ברביבאי: זה רק בבתי הלוחם.

יאיר גולן: נכון.

יאיר גולן: נכון שיש לנו את התקצוב של הנכים עצמים שמשלמים מיסים וכן הלאה וכביכול זה יורד מהקצבה, ואני מכיר את המערכת.

יאיר גולן: אבל, עדיין יש פה פער שהוא פער בלתי-נסבל.

יאיר גולן: לא 36% צריכים להיות מתוך התרומות.

יאיר גולן: זה דבר שאנחנו פשוט לא יכולים להסכים עמו.

יאיר גולן: נדמה לי, שבמיידי צריך לוודא שהתקציב עובר כדי לכסות על השנה הזאת שהיא שנה מיוחדת.

יאיר גולן: הנושא הזה חייב להיפתר באופן עמוק, מהותי ולאורך זמן.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: קודם כול, אני מכיר גם את הארגון הרבה שנים.

אלעזר שטרן: אני צריך להגיד לעידן: אני חושב שכמו שהודגשה פה, ולא סתם, האחדות בתוך הארגון עכשיו – היא מאוד מאוד מאוד חשובה.

אלעזר שטרן: היא הפריעה לנו גם כחברי-כנסת הרבה מאוד שנים, ואני מקווה שבאמת זה ציון דרך.

אלעזר שטרן: אנחנו גם מכירים, כמו שכולם מכירים פה, את תחילת העבודה.

אלעזר שטרן: מה שאייבי אמר פה ועידן תיקן אולי על ערבות הדדית זה רק הוכחה למה שחבר הכנסת מאיר כהן העיר: זה לא עסק של משרד הביטחון.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אם חיילי צה"ל ונכי צה"ל, מישהו חשב שאתה אחראי עליהם גם אחרי שהם כבר היו מתוך תקציב הביטחון, אין ספק שהערבות ההדדית הזאת והחיבור של נפגעי פעולות האיבה – אין קשר למשרד הביטחון.

אלעזר שטרן: יש קשר של לב, של ערבות הדדית.

אלעזר שטרן: אבל, לגבי תקציב זה לא יכול להיות שזה על התקציב, והמדינה לפחות על זה צריכה לתת את התוספות.

אלעזר שטרן: הדבר אחרון, ובוגי ציין את זה וגם אופיר פה ומוביל את זה בכנסת, הוא שאני חושב שהכניסה הזאת לנישה של הלומי קרב, לפציעות שלא רואים אותן – צריך רק להוסיף שבדרך-כלל, ואני אומר את זה בכאב גדול, יש להם גם פחות הזדהות עם החברה בגלל שלא רואים דם ולא רואים את הנכות בעין.

אלעזר שטרן: זה אתגר חשוב מאוד, שאני שמח שהתעוררנו אליו – לפחות עלי אני מעיד – כולנו אולי אפילו קצת מאוחר מידי, אבל מוטב מאוחר.

אלעזר שטרן: .. תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך את כולם.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את נכי צה"ל.

חמד עמאר: אני מאוד שמח לשמוע שארגון נכי צה"ל מאוחד היום, כי אני זוכר שלפני כמה שנים קיימנו דיונים כאן, בכנסת, וראינו את המלחמה הקשה שהייתה בתוך הארגון.

חמד עמאר: כל הכבוד לכם שהתאחדתם ונהייתם יד אחת.

חמד עמאר: מדינת ישראל יכולה לתת להרבה ארגונים אזרחיים תמיכה של 75%, ודווקא לארגון נכי צה"ל היא באה ונותנת תמיכה של 17% – אני חושב שזו תעודת עוני שלנו, של המדינה, שאותם אנשים שתרמו את גופם בעצם למען המדינה הם שצריכים לחפש תרומות, לנסוע לחוץ-לארץ להביא את התרומה ולדאוג לקבל עוד תרומה ועוד תרומה, והתרומות הן יותר מאשר התמיכה תומכת בארגון נכי צה"ל.

חמד עמאר: אני חושב שזה חייב להשתנות.

חמד עמאר: אתמול, בגלל הדיון הזה, התקשרתי לנכה צה"ל ודיברתי איתו.

חמד עמאר: כשהוא סיפר לי שקשה לו, שעושים לו מלחמת עולם בשביל לקבל פרותזה שמתאימה לו ולאשר לו את הפרותזה זו, לא האמנתי למה ששמעתי ממנו.

חמד עמאר: כשהוא סיפר לי שהוא צריך להגיע לוועדה למלווה, כשהוא מרגיש שם שהוא מרמה את המדינה – נותנים לו את ההרגשה הזאת שהוא מרמה את המדינה, שהוא משקר, שכל המטרה שלו היא רק להוציא עוד ועוד – אני חושב שכל הנושא הזה צריך להשתנות.

חמד עמאר: ההסתכלות על נכי צה"ל צריכה להשתנות.

חמד עמאר: אגף השיקום צריך להסתכל בצורה אחרת על כל נכי צה"ל, ואנחנו צריכים לתת להם את כל התמיכה ואת כל הדברים הטובים שמגיעים להם ושהם צריכים אותם.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת דיכטר.

אבי דיכטר: העבודה שעשה אייל בן-ראובן לוקחת הרבה דברים שעלו כאן והרבה דברים שלא עלו כאן.

אבי דיכטר: באמת השתתפו בה כל האנשים הרלוונטיים, כולל עידן.

אבי דיכטר: אייל בן-ראובן מאוד מתאים לפורום הזה.

אבי דיכטר: בכל אופן, הוא גם אלוף בצה"ל וגם חבר כנסת לשעבר.

אבי דיכטר: אני ממליץ לוועדה – לך, כיושב-ראש, הוועדה – לקחת את העבודה שלו, ובתוך חודש לקיים דיון עם משרד הביטחון שיזם את הוועדה הזאת.

אבי דיכטר: זו לא סוגיה שצריכה להיגמר במשרד הביטחון.

אבי דיכטר: זו סוגיה שמשרד הביטחון צריך להוביל אותה.

אבי דיכטר: היא סוגיה לאומית מהמעלה הראשונה.

אבי דיכטר: אני אומר לך שהבעיה שם היא לא רק בעיה תקציבית – היא בעיה הרבה יותר רחבה.

אבי דיכטר: היא פתירה.

אבי דיכטר: לדעתי, העבודה הזאת, וראיתי אותה גם בשלבים שבהם היא נבנתה וגם בסופו של דבר, היא באמת מסטר-פיס (master piece).

אבי דיכטר: אני מציע לנו לעקוב אחרי יישום הדוח הזה וביצועו.

אבי דיכטר: יש שם מרכיבים שמטבע הדברים - - - לנכי צה"ל.

צבי האוזר: מה זה "יישומו"?

צבי האוזר: אימוצו.

עוזי דיין: קודם שיתחילו.

צבי האוזר: קודם כול, אימוצו.

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: צריך לבנות את זה כאבני דרך, כמו שאנחנו יודעים שבונים.

אבי דיכטר: זה באמת דוח רציני.

צבי האוזר: הוא לא אומץ עדיין.

עוזי דיין: משרד הביטחון לא אימץ אותה.

צבי האוזר: לא אומצו.

אבי דיכטר: אני אומר:

אבי דיכטר: אסור לנסות לפורר ולפרק את הדוח הזה.

אבי דיכטר: הוא דוח שלם.

אבי דיכטר: הוא עוסק בהרבה מאוד מרכיבים.

אבי דיכטר: בגלל היום המיוחד הזה והזמן המוגבל הזה, קשה מאוד להקיף את הנושא הזה.

אבי דיכטר: זו המלצתי, ואני משוכנע.

אבי דיכטר: בזמנו, לפני הרבה מאוד שנים, היינו בבעיה הזאת לגבי המשפחות השכולות.

אבי דיכטר: שם הסיפור הגיע לפתרון סביר.

אבי דיכטר: סוגיית נכי צה"ל לא נמצאת בפתרון סביר.

אבי דיכטר: הדוח הזה מספק את הפתרון הסביר.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אורנה ברביבאי.

אורנה ברביבאי: אגיד רק מילה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהמיקוד בארגון ולא בנו כחברה או כמדינה ששולחת חיילים לדברים הביטחוניים שלנו לא יעמוד, לצערי, ואנחנו עוד נמשיך לשלוח חיילים לקרב ואנחנו עוד נפגוש נפגעי פעולות איבה במקומות כאלה ואחרים, והלוואי ולא יהיו.

אורנה ברביבאי: בנסיבות האלה, מדינה או חברה שלא יודעת להתארגן ולתת פתרונות, כשיש פתרונות – כולנו, מזווית כזו או אחרת, מכירים את הבעיות, וכולנו גם מכירים את הפתרונות.

אורנה ברביבאי: צריך להחליט, כחברה, כמדינה, שבמצב הפוליטי הבלתי-נסבל שלה אפילו את הנכים, גם של צה"ל וגם של נפגעי פעולות האיבה, משאירה מאחור – צריך להפוך את הדיון הזה לא לדיון אישי מול משרד הביטחון, להוקיע ולהגיד זה או אחר, אלא להגיד מה הצורך, מה הפתרונות, מה המשאבים ואיך נותנים לזה לוחות-זמנים בתוכנית פעולה שאנחנו, כוועדת חוץ וביטחון, עוקבים אחריה.

אורנה ברביבאי: מגיע להם יותר כל יום כל היום ולא רק ביום הזה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אורנה, האמת היא שפחות או יותר גנבת לי את הדברים.

צבי האוזר: לא נחזור, אבל נאמרו פה דברים חשובים.

צבי האוזר: קודם כול, אני מודה לכל מי שטרח, הגיע והשתתף, ובראש ובראשונה לאורחים שלנו וגם לחברי הכנסת שזו השתתפות בהיקף מאוד יפה, והיום הוא גם יום שלישי.

צבי האוזר: נדמה לי שהמשפט החזק ביותר שלקחתי מהשולחן הזה היא דווקא של מאיר חלבי: זה לא נכי צה"ל ולא נפגעי פעולות האיבה ויום אחד כהוקרה, אלא זה 365 יום, 24/7.

צבי האוזר: כך צריך להסתכל על זה.

צבי האוזר: שוב, היום זה כן היה תחת הכותרת "הוקרה", ובכל זאת ניסינו לשמור על חגיגיות ובאמת לא נכנסנו לעובי הקורה של הדברים שצריך להיכנס אליהם.

צבי האוזר: צריך להיכנס לזה, כי, כמו שאמרתי, זה 365 יום של אנשים שהם נושאים בנטל.

צבי האוזר: זו לא נשיאה בנטל של שלוש שנים או של תקופה מסוימת – זו נשיאה בנטל בכל רגע ורגע בחיים.

צבי האוזר: אורנה אמרה דבר – כמו שאמרתי: לקחת את זה ממני – הלוואי שנתבדה, אבל אנחנו לא צריכים להסתכל רק בעיניהם של נפגעי פעולות האיבה ונכי צה"ל של היום, אלא, לצערנו הרב, בחברה שנמצאת במאבק, ושבאזור שלנו לא מקבלים את עצם קיומנו ואת מימוש ריבונותנו בחבל הארץ הזה, נגזר עלינו כנראה לשלם עוד מחיר דמים.

צבי האוזר: המשמעות שלו היא שהארגון הזה, המתקנים, ההסדרים, החקיקות וההקצאות יהיו, ואני חושש להגיד: ילכו ויגדלו.

צבי האוזר: שוב, כמו שאמרתי, הלוואי הלוואי הלוואי שאתבדה.

מאיר כהן: תהיה אופטימי, תהיה אופטימי – קצת אופטימי דווקא ביום החגיגי הזה.

צבי האוזר: אנחנו נדון בקרוב בהמלצות דוח אייל בן-ראובן.

צבי האוזר: כמו שנאמר כאן, הן המלצות קוהרנטיות וחשובות, אבל הן המלצות שלמיטב הבנתי טרם אומצו.

צבי האוזר: אנחנו מדברים על שאלת היישום והקצב וכו'.

צבי האוזר: הדבר עדיין נשאר תלוי ועומד, ותפקידנו, שוב, בעידן כאוס, להוריד את זה מהעץ אל הקרקע.

צבי האוזר: עוזי, אמרת כאן דברים: מחויבויות קואליציוניות או כאלה ואחרות.

צבי האוזר: אנחנו בסיטואציה כאוטית שמעיבה על כל פעילות תקינה, לרבות באותו קודש קודשים כפי שאנחנו דנים ביום הזה ובנושא הזה.

צבי האוזר: זה קודש קודשים, וזה לא מן הפה אל החוץ.

צבי האוזר: אבל, אנחנו ננסה לעשות ככול שאנחנו יכולים, כדי לתת מענה הולם לעניין הזה.

צבי האוזר: התמונה של ביתן 19 תלויה וירטואלית כאן, אצלנו בחדר הזה.

צבי האוזר: מאז ועד היום הדברים צריכים להיות מטופלים וצריכים להיות במרכז תשומת הלב.

עוזי דיין: בתי הלוחם – למה שלא נחליט פשוט שהוועדה תומכת בחוק?

עוזי דיין: עושים את זה בהצבעה.

צבי האוזר: אני לא יודע, אבל אתה יודע, עוזי, שאפשר לתמוך בוועדה.

צבי האוזר: למיטב הבנתי, זה לא הקוורום מעביר החקיקה במדינת ישראל.

צבי האוזר: חבל להטעות אנשים טובים.

צבי האוזר: אתה-יודע, הנושא הזה הוא לא נושא זניח בחיינו והוא לא עוד דבר מה נוסף.

צבי האוזר: אין בכוונתי לזרוע חול פה.

צבי האוזר: אין בכוונתי לעשות פה מופעי ראווה כדי שנסמן "וי" על הדברים האלה.

צבי האוזר: אין כוונתי לקבל חקיקה שאין מאחוריה שום החלטה מחייבת.

עוזי דיין: - - - זו החלטה - - - חברי הוועדה.

צבי האוזר: יש יושב-ראש ועדת שרים לחקיקה.

אורנה ברביבאי: שלא מתכנסת.

צבי האוזר: עוזי, אתה מכיר אותו אישית.

צבי האוזר: אם לא, אני אשמח להעביר את הטלפון ואני אשמח להצטרף לקריאתך להעביר את הנושא.

צבי האוזר: אני מודה לכל האנשים.

צבי האוזר: צוהריים טובים, ובשמחות.

צבי האוזר: הישיבה נעולה.