הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 103, 2020-12-01 10:00

עפר שלח: הדיון הראשון שלנו הבוקר יעסוק בנוער בסיכון בתקופת הקורונה.

עפר שלח: אנחנו נצא מתוך דוח מבקר המדינה 70ב שעוסק בנוער בסיכון בכלל.

עפר שלח: אני רוצה לציין בהתחלה, אפרופו העניינים האלה במערכת החינוך, שהיה דיון שעסק בפתיחת מערכת החינוך החרדית.

עפר שלח: הייתה שם, כמובן, הפרה של ההנחיות.

עפר שלח: נציגות משרד הבריאות הגנה על ההחלטה לעשות מדורג למרות הנתונים.

עפר שלח: בערב, הקבינט החליט שמה שלא יהיה מערכת החינוך תישאר פתוחה.

עפר שלח: אני לא חושב שזה היה בגלל הדיון בוועדה לביקורת המדינה, אבל איכשהו אנחנו רואים את הניסיון של המערכת, ואני לא בא בטענות לנציגות שהיו פה, כל פעם להגן על עמדתה הקודמת, כשעד שהיא גומרת להגן עליה מתברר שהיא השתנתה.

עפר שלח: אני מקווה שאולי נועיל אותו דבר גם בסיפור הזה של נוער בסיכון.

עפר שלח: נוער בסיכון זה נושא שדורש טיפול ועיסוק גם בימים רגילים, כשהוא עוד יותר מועצם בתקופת הקורונה.

עפר שלח: אנחנו מדברים על תקופה שיש בה קשיים כלכליים, שיש בה מתחים נפשיים, שיש בה עלייה בגורמי הסיכון.

עפר שלח: השאלה איך מטפלים בנוער הזה בתקופה הזאת היא שאלה חשובה והיא מתחילה באיך מטפלים בו בכלל.

עפר שלח: נתחיל עם דוח מבקר המדינה.

מאיה רוז: בדקנו את הטיפול בנוער בסיכון גבוה, נערים ונערות בגילאי 12 עד 18 שמתקשים בקשיים רבים בחייהם, בתחומים שונים, שאינם מצליחים להתמיד בלימודיהם עד כדי נשירה וניתוק מבתי הספר.

מאיה רוז: הם נמצאים במצבי סיכון שונים, כולל התמכרויות, חשש לניצול מיני, ועשויים להידרדר עד כדי עבריינות.

מאיה רוז: הבדיקה נערכה ברוב שנת 2019 והתמקדה בשני הגופים המבוקרים המרכזיים המטפלים בבני נוער בסיכון גבוה.

מאיה רוז: משרד החינוך הופקד על הטיפול מכוח חוק לימוד חובה, כשהוא מטפל בהם באמצעות היחידות של קציני ביקור סדיר שאמורים לאתר בני נוער נושרים ולהחזיר אותם לתלם הלימודי, ובאמצעות יחידות קידום הנוער ברשויות שאמורות לתת מענה לבני נוער שכבר נשרו, שכבר התנתקו ממערכת החינוך, ולספק להם מענה טיפולי או מענה לימודי המותאם להם במסגרת תכנית המוכרת בשם "היל"ה".

מאיה רוז: גוף שני שאותו בדקנו הוא משרד הרווחה.

מאיה רוז: משרד הרווחה מטפל בבני נוער בקהילה באמצעות יחידת "נוצץ" ובאמצעות שירות שיקום הנוער – שירות שמפעיל מסגרות יום כוללניות המיועדות לבני נוער בסיכון גבוה.

מאיה רוז: בדקנו גם את רשות חסות הנוער המטפלת בבני נוער במסגרות חוץ ביתיות.

מאיה רוז: המיקוד היה במעונות הממשלתיים מתוך המסגרות האלו.

מאיה רוז: יחידה נוספת שלא בדקנו ולא דנו בה בדוח הזה היא שירות מבחן הנוער ונוער עובר חוק.

מאיה רוז: בדקנו את הנושאים הבאים: כיצד המדינה מטפלת בבני נוער בסיכון; אלו פעולות היא מבצעת על מנת לאתרם; באיזה מענים היא מסייעת לאותם נערים ונערות בקהילה לאחר איתורם; ולגבי אלה שמושמים במעונות ממשלתיים - כיצד היא מטפלת בהם במסגרות האלו.

מאיה רוז: הערכה של משרד הרווחה ב-2018 דיברה על כ-110,000 בני נוער, צעירים וצעירות עד גיל 25 המצויים במצבי סיכון גבוה.

מאיה רוז: כ-17,200 בני נוער באותה שנה היו משובצים באחת משלוש המסגרות המרכזיות.

מאיה רוז: מסגרת אחת היא של משרד החינוך, שאלה מרכזי חינוך טכנולוגיים שמיועדים לבני נוער שאינם יכולים להתמיד בלימודים בבתי ספר מקיפים ורגילים, ושתי מסגרות אחרות הן של משרד הרווחה: מפתנים ומיתרים.

מאיה רוז: יש בין המסגרות האלו דמיון וגם כמה הבדלים, כשהמרכזי הוא מעורבות משרד החינוך.

מאיה רוז: משרד החינוך נמצא במפתן עם סמל מוסד, הוא מספק מענה לימודי כפי שהם זכאים לו, ואילו במיתרים משרד החינוך לא מעורב, למעט בתכנית היל"ה.

מאיה רוז: משרד הרווחה מפעיל באמצעות עמותת על"ם ניידות רחוב.

מאיה רוז: ב-2018 היו 18 כאלו, כשבמעונות הממשלתיים היו תשעה במספר בשנת הביקורת, בתקופת הביקורת.

מאיה רוז: מספר המקומות במסגרות רשות חסות הנוער מסוג הוסטלים, פנימיות וחלופות מעצר - 827 בשנת 2019.

מאיה רוז: בתקופת הביקורת, וקצת קודם לה, 14 מתוך 48 המסגרות המופעלות במיקור חוץ על ידי משרד הרווחה נסגרו במשך שנתיים מסיבות שונות, כשמרביתן היו הוסטלים.

מאיה רוז: אחת הנקודות המרכזיות שעלתה בדוח ובדוחות קודמים, וזה גם נדון בכנסת בהזדמנויות רבות, היא שאלת ההשמה של בני נוער וההמתנה שלהם לכניסה למעונות הממשלתיים.

מאיה רוז: 195 המתינו ביוני 2019 - חלקם תקופה ממושכת של חצי שנה.

מאיה רוז: הנתון האחרון מבקש להמחיש את ההבדל מבחינת העלות של הטיפול בהם.

מאיה רוז: המספרים גבוהים הרבה יותר כאשר שמים ילד במסגרת חוץ ביתית נעולה.

מאיה רוז: ניסינו למפות את מספר בני הנוער שהיה בידי משרד הרווחה, את שיעורם מכלל בני הנוער בסיכון בחלוקה לפי מחוזות.

מאיה רוז: הנתונים הנכונים היו רק לשנת 2016, הם לא היו עדכניים לאותה ביקורת.

מאיה רוז: שני שליש מבני נוער בסיכון נמצאים במחוז צפון ובמחוז מרכז, אבל שיעור גבוה של בני נוער בסיכון ביחס לשיעור כלל בני הנוער באותו מחוז בולט במחוז צפון ובמחוז דרום.

מאיה רוז: הסוגיה הזאת רלוונטית לעניין היצע המענים הטיפוליים המיועדים לילדים האלה.

מאיה רוז: תחילת העבודה היא בלדעת מול מי אנחנו מתמודדים, אלו פעולות אנחנו צריכים להפעיל, ולכן צריך להכיר את אוכלוסיית היעד.

מאיה רוז: אנחנו מצפים שלמשרד הרווחה יהיה מידע על מספרם של בני נוער בסיכון גבוה, על מיקומם.

מאיה רוז: לא מצאנו שהיו בידו, למעט אלה המוכרים.

מאיה רוז: כדי לטפל באותם בני נוער צריך לאתר אותם.

מאיה רוז: יש כמה זירות בהם בני נוער נמצאים.

מאיה רוז: אנחנו מצאנו שהפעולות של משרד הרווחה בהקשר הזה היו חסרות - בדגש על שיטוט ברחובות.

מאיה רוז: אמנם יש 18 ניידות, אבל יש הרבה מאוד בני נוער בסיכון גבוה.

מאיה רוז: באותה שנה הם נפגשו עם כ-10,000 בני נוער.

מאיה רוז: עם שליש מהם זה היה הקשר הראשוני שנוצר.

מאיה רוז: המרחב המקוון זו זירת השוטטות הווירטואלית של בני הנוער, רבים מהם נמצאים בה.

מאיה רוז: משרד הרווחה החל לפעול לא באופן מלא כדי למצוא גם אותם, גם את המשוטטים הווירטואליים.

מאיה רוז: ישנן פעולות שאמורות לסייע לבני נוער הנמצאים ברשת האינטרנט.

מאיה רוז: אנחנו מכירים את מערך מאו"ר ומוקד 105 בתוכו, אנחנו יודעים שיש סיירות הורים לעניין זירת הרחובות, אבל כל אלה לא מתאפיינים באיתור יזום.

מאיה רוז: הפעולה הפרואקטיבית לאיתור ולאיסוף של אותם בני נוער היא דרמטית בקרב בני נוער, בוודאי בסיכון, כי הם לא יפנו לעזרה מיוזמתם.

מאיה רוז: מצאנו שמשרד הרווחה לא פעל דיו בעניין הזה.

מאיה רוז: נציין שיש מיזמים שונים שבהם מעורבים גם הביטוח הלאומי, גם איגוד האינטרנט הישראלי.

מאיה רוז: איתור בני נוער בסיכון גבוה הוא גם באחריות משרד החינוך, בעיקר בדגש על אותם נושרים סמויים.

מאיה רוז: אלה שהתנהגותם הלימודית איננה רציפה, איננה מותאמת לתכנית הלימודים, עשויים לנשור.

מאיה רוז: מצאנו שלמשרד החינוך אין די מידע לגבי אלה, למעט אלה שהוא כבר מכיר והשים במענים שלו.

מאיה רוז: המלצנו למשרד החינוך לפעול בעניין הזה.

מאיה רוז: משרד החינוך כבר עדכן אותנו כי הוא פועל להקמת תכנית עבודת מטה בהקשר הזה.

מאיה רוז: בטיפול בבני נוער בסיכון במסגרות בקהילה התמקדנו במשרד הרווחה.

מאיה רוז: היצע המענים מסוג מפתנים ומיתרים המיועד לבני הנוער האלה היה מאוד מצומצם.

מאיה רוז: הצמצום בא לידי ביטוי בעיקר במחוז דרום.

מאיה רוז: במחוז דרום אין אף מפתן.

מאיה רוז: יש אמנם שלושה מיתרים, אבל רק אחד מהם מיועד לאוכלוסייה הבדואית.

מאיה רוז: המלצנו למשרד הרווחה לגבש תכנית לפריסה ארצית שתיתן את המענה הנדרש לאותם בני נוער בריכוזים הגבוהים בהם הם נמצאים.

מאיה רוז: שיתוף פעולה בין משרדי החינוך והרווחה.

מאיה רוז: כאשר שני משרדים או יותר מטפלים באותה אוכלוסייה, חשוב לפעול בשיתוף פעולה ביניהם, זאת כדי למנוע את מצב הנופלים בין הכיסאות, כדי להבטיח מענה הוליסטי ומקיף, כדי לאפשר את איגום המשאבים שלהם תחת קורת גג אחת - מה שמבטיח טיפול טוב יותר וגם חוסך בעלויות למדינה.

מאיה רוז: אנחנו יודעים שמשרדי הרווחה והחינוך במשך 50 שנה דנים בשאלה הזאת.

מאיה רוז: עד לתום הביקורת לא הצליחו להגיע לאיזה שהוא מתווה של שיתוף פעולה אחוד ומסודר בין השניים.

מאיה רוז: עד כאן זה החלק של הקהילה.

מאיה רוז: חלקו השני של הדוח התמקד בחלק החוץ ביתי, בדגש על המעונות הממשלתיים שבאחריות רשות חסות הנוער.

מאיה רוז: יש תשעה נעולים וסגורים שמיועדים לאבחון והתערבות בטווח קצר, או לטיפול בטווח הארוך.

מאיה רוז: 200 בני נוער המתינו במהלך עבודת הביקורת להשמה.

מאיה רוז: כאשר לא משימים - לא מטפלים.

מאיה רוז: אנחנו יודעים שמשרד הרווחה פעל, וכנראה עדיין פועל כדי להרחיב את המענים האלה, אבל לא די בכך, עדיין רבים מידי ממתינים.

מאיה רוז: כדי לטפל בהם צריך לדעת מה הם צריכים.

מאיה רוז: מצאנו שמשרד הרווחה לא ערך סקר צרכים מקיף, לא הסדיר את שיטות הטיפול המיטביות, בדגש על פגיעות מיניות רבות, ורבים מהם חוו טראומות מיניות קשות בעברם, בדגש על ייעוץ פסיכולוגי וטיפול משפחתי.

מאיה רוז: השאיפה היא להחזיר אותם לחיק משפחתם בתום הטיפול.

מאיה רוז: בני נוער במעונות האלה נמצאים במצבים קשים.

מאיה רוז: חלקם יכולים לסבול מהתפרצויות זעם, חלקם עלולים לסכן את עצמם ואחרים ואפילו לברוח.

מאיה רוז: לנציגי הצוותים במעונות יש את הסמכות להשתמש באמצעי ריסון פיזיים, להפעיל כוח בצורה מידתית, על מנת למנוע את הפגיעה או את הבריחה האפשרית.

מאיה רוז: כדי להשתמש באמצעי קיצוני מהסוג הזה חייבת להיות הכשרה והדרכה, חייב להיות נוהל, חייב להיות פיקוח על אופן השימוש בו.

מאיה רוז: בכל אלה מצאנו ליקויים מבחינת משרד הרווחה.

מאיה רוז: המלצותינו הן להסדיר את שיטות הטיפול, לבדוק מה הילדים האלה צריכים, להסדיר את נושא הטיפול בהם באמצעים הפיזיים - ולצמצם את הממתינים.

מאיה רוז: במעון מסילה הייתה בדיקה יותר ממוקדת מבין אותם תשעה מעונות.

מאיה רוז: זה מעון שלאורך שנים היו בו ליקויים בכמעט כל אספקט, אם מבחינת תנאים בסיסיים שבהם חיות אותן נערות מבחינת פיזית, מבחינת הטיפולים בהן, מבחינת כוח האדם שלא היה דיו או התאפיין בחוסר יציבות לאורך שנים.

מאיה רוז: אנחנו, וכפי שמשרד הרווחה כבר החל לעשות, המשכנו להמליץ על שיקום המעון הזה והסדרת אורך החיים של אותן נערות ששוהות בו לאורך זמן.

מאיה רוז: לסיכום - בני נוער בסיכון הם אחת האוכלוסיות החלשות שהמערכת צריכה לעשות ככל שהיא יכולה כדי לטפל בהם.

מאיה רוז: על משרדי הרווחה והחינוך לפעול יחד עבור אותה אוכלוסייה, לספק לה את המענה המיטבי מתוך ניהול כלכלי ויעיל של המסגרות האלו.

סונדוס סאלח: אני אתחיל במשפט שאני מאוד מאמינה בו: אין ילד רע, יש ילד שרע לו.

סונדוס סאלח: בני נוער בסיכון, במידה ולא נושיט להם יד ולא נטפל בהם, יהפכו בקלות לקבוצה מסוכנת לכל האזרחיות והאזרחים.

סונדוס סאלח: אם שמתם לב למה שהציגה בפנינו נציגת המבקר, ותודה רבה על הנתונים, יכולתם לראות שהיא השתמשה לפחות 15 פעמים במילה "איתור".

סונדוס סאלח: זה אומר שבני הנוער האלה חמקו מהמערכת והמערכת מחפשת אותם חיפוש מתמשך.

סונדוס סאלח: יש פער בין הכמות שיש במציאות לבין הכמות שאותה הצליחו לאתר.

סונדוס סאלח: עוד מילה שנציגת המבקר השתמשה בו היא "נושרים".

סונדוס סאלח: אני חושבת שהמילה הזאת מטעה, היא מוליכה אותנו שולל.

סונדוס סאלח: הילדים האלה לא נשרו ממערכת החינוך, אלא מערכת החינוך לא הצליחה לטפל בהם, לא הצליחה להכיל אותם, לא נתנה להם את העזרה בזמן הנכון, במינון הנכון, במקום הנכון.

סונדוס סאלח: אלה תלמידים שסבלו מכיתה א', אפילו לפני, ובתיכון הוציאו אותם מהמערכת בקלות.

סונדוס סאלח: המערכת פלטה אותם, לא נתנה להם את המענה בזמן הנכון בתוך בית הספר.

סונדוס סאלח: אחת ההמלצות של הוועדה צריכה להיות, ואני מקווה שזאת תהיה ההמלצה, להחמיר את ההוראות, לבדוק את הוצאת בני הנוער מבתי הספר האלה, לבדוק על מה הם מוצאים מבית הספר, באיזה מצב הם מוצאים, מה הטיפול שניתן להם עוד לפני שהוציאו אותם, כי אחר כך אומרים שאלה בני נוער שנשרו, שאלה בני נוער שבחרו לא להיות בבית הספר.

סונדוס סאלח: הם רצו להיות בבית ספר, גם ההורים שלהם רצו שהם יהיו בבית הספר, אבל בית הספר כשל בלטפל בהם, מערכת החינוך כשלה בלטפל בהם, משרד העבודה והרווחה נכשל בלטפל בהם.

סונדוס סאלח: אם יהיה בכל בית ספר תקן אחד של פסיכולוג, מדריך או מלווה לנוער, לא נידרש לפתוח את כל המעונות והמוסדות האלה שצריכים לאתר, לטפל ולהנגיש שירותים וטיפולים.

סונדוס סאלח: אני חושבת שהטיפול צריך להיות בתוך בתי הספר.

סונדוס סאלח: אני חושבת שצריך לתת להם מענה בשלבים מוקדמים יותר, בכיתות נמוכות יותר, כי אם לא נושיט להם יד, אם לא נעזור להם, יהיו קבוצות אחרות שקשורות למשפחות פשע שייקחו אותם.

סונדוס סאלח: אני יודעת על עשרות ומאות בני נוער שהופכים למוכרי סמים, שעושים ונדליזם, שמשרתים משפחות פשע.

סונדוס סאלח: חובתנו לטפל בהם בזמן הנכון, במקום הנכון, בשלב מוקדם יותר.

עפר שלח: זה כמובן מחמיר עוד יותר כשבתי הספר לא מתפקדים כמקום שמגיעים אליו.

עפר שלח: כל המערכת שאת מדברת עליה שחסרה בימים כתיקונם, היום בכלל לא מתפקדת כי היא לא רואה את התלמידים בעיניים.

סונדוס סאלח: זה שהמשפחה היא המקום הבטוח, גם זה לא תמיד נכון.

סונדוס סאלח: יש נוער בסיכון שנמצא בבית והוא מסוכן.

סונדוס סאלח: לסגור אותם בבתים מסוכנים זה הוספת חטא על פשע, זה החמרה של המצב הקיים.

סונדוס סאלח: אין מיפוי לאוכלוסייה הזאת.

סונדוס סאלח: המספרים במציאות יותר גרועים מהמספרים שנמצאים בידנו, לצערי הרב, ויש יותר בחברה הערבית.

קארין אלהרר: התוודעתי למחדל, לגודל המחדל בתקופת הקורונה.

קארין אלהרר: לנוער בסיכון מגיעה הזנה.

קארין אלהרר: גילינו בתקופה האחרונה שיש 420,000 שזכאים להזנה ורק 90,000 קיבלו אותה בפועל בתקופת הקורונה.

קארין אלהרר: כששאלנו את משרד החינוך איך זה קרה, הם אמרו שהתלמידים לא מגיעים לבתי הספר.

קארין אלהרר: אני לא מדברת על תקופות סגר, אני מדברת על תקופות שהם חזרו.

קארין אלהרר: כשאמרנו, "אוקי, אבל אם הם לא מגיעים, אתם לא מחפשים אותם"?

קארין אלהרר: הם אמרו, "לא, כשהם יבואו ניתן להם".

קארין אלהרר: זה מלמד על איזו שהיא תפישה של לסמן "וי", של להגיד: אני בקובייה שלי, יש לי משימה, ואם לא מגיעים אלי כל הנתונים אני לא מתאמץ.

קארין אלהרר: אם לא נשנה את הנוסחה ולא נבין שמדובר באוכלוסייה שצריך להתאמץ כדי לטפל בה, שום דבר לא ישתנה.

עפר שלח: יחיאלה, קיבלנו תמונה ממשרד מבקר המדינה על ימים כתיקונם, על טרום משבר הקורונה.

עפר שלח: האם את יכולה להגיד לנו מה המצב עכשיו אל מול האוכלוסייה המאותרת מלפני המשבר, אל מול כל מה שקרה מאז שהוא התחיל?

יחיאלה ארבל: כל המסגרות שלנו לבני נוער בסיכון בקהילה היו סגורות בסגר הראשון.

יחיאלה ארבל: הגיעו אלינו הרבה מאוד נתונים על קשיים של בני הנוער בזמן הסגר.

יחיאלה ארבל: מכיוון שהם לא היו יכולים להיות בבתים שלהם הם שוטטו, הם הסתכנו.

יחיאלה ארבל: הקורונה היא סיכון נמוך בהשוואה לסיכון שהם היו בו.

יחיאלה ארבל: הצלחנו להגיע בעזרת כל השותפים להחלטה שהמסגרות לנוער בסיכון בקהילה תהיינה פתוחות גם כשיהיה סגר, ובאמת בסגר השני, גם כשמשרד החינוך לא הפעיל את המסגרות הרגילות שלו, המסגרות שלנו ושל משרד החינוך לבני נוער בסיכון פעלו.

יחיאלה ארבל: ראינו שחל שינוי מאוד גדול, אם מבחינת ההזנה שיש במפתנים ובמיתרים, כשההזנה הזאת מאוד חשובה לבני הנוער האלה, אם מבחינת תעסוקה משמעותית, אם מבחינת תמיכה לבני הנוער וטיפול.

עפר שלח: בכמה בני נוער כאלה מפתנים ומיתרים מטפלים?

יחיאלה ארבל: המפתנים והמיתרים מטפלים בכ-2,600 בני נוער בשנה.

יחיאלה ארבל: זה לא רק מפתנים ומיתרים, יש גם את הבתים החמים, את המת"לים, את מרכזי עד"י, את מרכזי הלב.

יחיאלה ארבל: למינהל תקון יש עוד מסגרות רבות לטיפול בקהילה מעבר למפתנים ולמיתרים.

עפר שלח: בכמה אתם מטפלים?

יחיאלה ארבל: במסגרות של שירות נוצ"ץ יש כ-30,000 בני נוער, אבל אלו מסגרות לא כוללניות, אלו מסגרות הרבה יותר מצומצמות.

יחיאלה ארבל: מדובר על מסגרות שיכולות לפעול פעמיים בשבוע אחר הצוהריים.

יחיאלה ארבל: אלו מסגרות שהן פחות הוליסטיות, הן לבני נוער שעדיין לא ממש על הקצה.

קארין אלהרר: כמה מסגרות טיפוליות לנוער בסיכון סגרתם בשנתיים האחרונות?

קארין אלהרר: איזה מענים נתתם לאותם צעירות וצעירים?

יחיאלה ארבל: אני מדברת על מסגרות בקהילה.

יחיאלה ארבל: דוח מבקר המדינה דיבר על החוץ ביתי, על חסות הנוער.

יחיאלה ארבל: בקהילה נסגרה מסגרת אחת באוגוסט האחרון.

יחיאלה ארבל: מפתן משולב עם מיתר זאת מסגרת של בני נוער שהם על קצה רצף הסיכון, עם קשיים בכל תחומי התפקוד – החברתי, הרגשי, הלימודי, המשפחתי.

יחיאלה ארבל: מדובר בבני נוער שמרביתם הם עם פוסט טראומה מתמשכת מילדותם, בני נוער שזקוקים למסגרת ההוליסטית הזאת.

יחיאלה ארבל: מפתן מיתר חרמון באשדוד נסגר בהחלטה של הרשות המקומית ושל משרד החינוך, בניגוד להחלטה שלנו, בניגוד לעמדה שלנו.

קארין אלהרר: איזה מענים ניתנו לבני הנוער שטופלו שם?

יחיאלה ארבל: הרשות המקומית לקחה על עצמה לתת את המענים, היא דאגה להפנות את הילדים האלה לעמל באשדוד.

יחיאלה ארבל: אילו הילדים האלה היו יכולים להיות בעמל הם לא היו מגיעים מלכתחילה אלינו.

יחיאלה ארבל: אלינו מגיעים הילדים שלא יכולים לקבל מענה בשום מקום, שחייבים לקבל מענה משולב של טיפול וחינוך.

יחיאלה ארבל: המענים החינוכיים לא פוגשים את הילדים האלה, כי הילדים האלה נושרים בנשירה סמויה ובנשירה גלויה.

יחיאלה ארבל: הם חייבים את המענה הטיפולי שרואה את הילד, את הצרכים שלו, בונה לו תכנית אישית, יוצר איתו קשר מאוד משמעותי, מלווה אותו מ-08:00 בבוקר עד 22:00 בלילה.

עפר שלח: יש פה איזו אי התאמה בין גודל הבעיה לצורת הפתרון.

עפר שלח: איך זה שרשות מקומית יכולה להחליט על דעת עצמה שהיא סוגרת מסגרת כזאת?

עפר שלח: מתוקף מה זה?

יחיאלה ארבל: הרשות מפעילה את המסגרת.

יחיאלה ארבל: אנחנו נותנים מענים במקום שהרשות המקומית זקוקה ומצביעה על הצורך.

יחיאלה ארבל: המענה של המשרד הוא על ידי תקצוב, על ידי פיקוח, אבל הרשות המקומית היא זאת שצריכה לרצות להפעיל.

עפר שלח: אני מנסה להבין את הבירוקרטיה פה.

עפר שלח: הכספים הם בסוף כספים מדינתיים שהרשות המקומית מהווה צינור ואולי גם על פי יכולותיה מוסיפה עליהם ככה וככה.

יחיאלה ארבל: 25% לפחות.

עפר שלח: מצד שני, לרשות יש סמכות, לפי מה שאת אומרת, להחליט על דעת עצמה שהיא סוגרת.

עפר שלח: יש פה איזו אי התאמה בין מי שנותן את המשאבים לבין מי שמקבל את ההחלטה.

יחיאלה ארבל: נכון, אתה כל כך צודק.

יחיאלה ארבל: יש מצבים בהם בוקר אחד ראש רשות, וסליחה שאני נשמעת בוטה, חושב שלשטח שעליו מוקם המפתן יש ערך נדל"ני גבוה, או שחינוך מעצים ורווחה מחלישה, ואז מחליט לסגור את המפתן.

יחיאלה ארבל: מדובר ב-60,70 בני נוער שאין להם כוח פוליטי, שאין להם ולהורים שלהם כוח להקים צעקה.

עפר שלח: יחיאלה, זה מצב שלא נולד היום.

סעיד אלחרומי: למשרד יש אפשרות להטיל סנקציות במקרים כאלה, לא?

קארין אלהרר: או לתת מענה חלופי מתאים והולם.

יחיאלה ארבל: הנושא של מפתנים, לצערי, הוא תלוי הסכמה של משרד החינוך.

יחיאלה ארבל: משרד החינוך לא הסכים לפתוח ב-10 השנים האחרונות אף מפתן, למרות פנייה שהתקבלה לאחרונה ממחוז דרום.

יחיאלה ארבל: מאיה רוז ממבקר המדינה דיברה על כך שאין אף מפתן במחוז דרום.

יחיאלה ארבל: הייתה פנייה של רהט, ואתם יודעים מה המצב של בני נוער בסיכון ברהט, ומשרד החינוך ענה להם שאין צורך במפתן ברהט, שהוא לא מוכן לפתוח.

יחיאלה ארבל: אנחנו פותחים מיתרים.

יחיאלה ארבל: ב-2019 עמדו להיפתח עוד שבעה מיתרים שמבוססים על תעסוקה, שזה מענה מצוין לבני נוער בסיכון.

יחיאלה ארבל: מצאנו שתעסוקה זה כלי טיפולי יוצא דופן לשיקום בני נוער.

יחיאלה ארבל: בהעדר תקציב מדינה, כמו שאתם יודעים, הם לא נפתחו.

יחיאלה ארבל: המשרד בימים אלה נמצא בשלהי פיתוח של תכנית חדשה בשם בטו"ח.

יחיאלה ארבל: אנחנו יוצאים לפיילוט ביום שיהיה תקציב מדינה.

יחיאלה ארבל: אנחנו ערוכים לפיילוט בשמונה רשויות.

יחיאלה ארבל: זה יהיה מודל שיתכלל את כל המענים שיש ברשות המקומית לטובת הנוער שיעמוד במרכז, זה ייתן את המענים לכל הצרכים שלו מכל הסוגים.

עפר שלח: את הנקודה המרכזית שעולה פה לדיון, שהיא שאלת המשאבים אל מול הסמכות, אנחנו נשים בפני מבקר המדינה כי זה דבר מערכתי.

עפר שלח: האם את יכולה לתת לנו הערכה על ביקוש מול היצע בזמנים האלה?

עפר שלח: הרי ברור שסגירת המסגרות, הלחץ בבית והמשבר הכלכלי-חברתי הגדילו את מספר הנערים והנערות בסיכון, הקטינו את המענים שיש להם, וגם החמירו את המצב למי שכבר היה בתוך זה.

עפר שלח: לכמה מהביקוש אתם יכולים לתת תשובה?

יחיאלה ארבל: אנחנו רוצים לבדוק את הצורך.

יחיאלה ארבל: אתה קורא לזה ביקוש, אני קוראת לזה צורך.

יחיאלה ארבל: בתחושה שלנו יש גידול מאוד משמעותי בבני נוער על קצה הרצף.

יחיאלה ארבל: קצה הרצף מאוד התרחב - אם הוא היה פעם כזה, היום הוא כזה.

יחיאלה ארבל: ב-24 בנובמבר יצאנו למענה חירומי של ניידות בכל רחבי הארץ, בכל הרשויות, בשיתוף עם שלוש עמותות: על"ם, נירים ויחדיו, ל-240 לילות בשבוע של איתור בני נוער בסיכון.

יחיאלה ארבל: זאת תהיה תכנית דינאמית שתתאים את עצמה לרשויות שנמצאים בהן הרבה בני נוער.

יחיאלה ארבל: אני יודעת שהתקציב שניתן לנו לשם האיתור ניתן גם לאגף נוסף אצלנו במשרד, לאגף שירותים חברתיים ואישיים, לשם מתן מענה טיפולי לאותם בני נוער שנאתר ב-240 לילות בשבוע.

יחיאלה ארבל: זה מענה חירומי לשלושה חודשים בתקופת הקורונה.

קארין אלהרר: איפה מאתרים אותם?

יחיאלה ארבל: ברחובות.

קארין אלהרר: אלין, כמה מסגרות נסגרו בשנתיים האחרונות, ומה המענים שנתתם לאותם צעירות וצעירים שיצאו מהמסגרות תחת אחריותכם?

אלין אלול: האם את מתכוונת למסגרות של נוער בסיכון, או שאת מדברת בכלל על צעירים וצעירות?

עפר שלח: רק נוער בסיכון.

אלין אלול: מסגרות חוץ ביתיות של נוער בסיכון הן מסגרות שמופעלות בחסות הנוער.

אלין אלול: במהלך השנתיים האחרונות היו מסגרות שנסגרו, היו מסגרות שנפתחו, והיו גם הרחבות של מסגרות קיימות, כך שבמאזן הכולל יש לנו תוספת של מקומות לבני נוער בסיכון שצריכים מסגרת חוץ ביתית.

עפר שלח: אלין, איזה תוספת?

עפר שלח: כמה?

אלין אלול: תוספת משמעותית.

אלין אלול: אנחנו מדברים על עשרות רבות של מכסות.

אלין אלול: לאחר שהורדנו את המסגרות שלא פעלו מכל מיני סיבות, והוספנו את המסגרות החדשות שנוספו בשנתיים האחרונות, ונוספו הרבה מסגרות - -

עפר שלח: אל מול צורך של כמה?

עפר שלח: הצורך הוא במאות, באלפים?

אלין אלול: בכל המסגרות החוץ ביתיות שלנו בחסות הנוער יש קרוב ל-400 מקומות זמינים, פנויים.

עפר שלח: הם לא מגיעים כי אין, או הם לא מגיעים כי אתם לא מאתרים אותם?

אלין אלול: אם בתקופת הביקורת היו 200 בני נוער שהמתינו למסגרות נעולות, היום אנחנו עומדים על קרוב ל-80 בני נוער שממתינים למעונות נעולים.

אלין אלול: בכל המסגרות הפתוחות על כל הרצף יש קרוב ל-400 מקומות פנויים, זמינים.

אלין אלול: צריך לזכור שמערכת החינוך לא עובדת כרגע, ואם היא עובדת, היא עובדת בצורה חלקית.

אלין אלול: הרבה מאוד מבני הנוער בסיכון מאותרים במסגרות - יועצת של בית הספר, מחנכת של בית הספר.

אלין אלול: המקומות שבהם נמצאים בני הנוער, גם אם הם לא מגיעים לבית הספר, אלה המקומות שבהם עובדים סוציאליים לחוק הנוער מקבלים דיווחים, בודקים, ומתוך המקומות האלה בני הנוער מופנים למסגרות חוץ ביתיות ולשילוב במסגרות בקהילה.

אלין אלול: ברגע שהמערכת לא רואה את הילדים האלה באופן יום יומי ולא עוקבת אחרי רמת הסיכון שלהם, ניתן להניח שיש פה קושי.

עפר שלח: מה הפתרון?

אלין אלול: מתוך המקום הזה יזמנו, באמת בהתקשרות חירומית, הפעלה של ניידות איתור בפריסה ארצית מלאה, לא תלוית רשות מקומית כזאת או אחרת.

אלין אלול: הניידות יוצאות לכל המקומות שבהם הן יכולות לפגוש את אותם בני נוער בסיכון.

עפר שלח: אני יכול להבין איך יועצת, עובדת סוציאלית, או אפילו מורה בבית ספר מאבחנות נער או נערה בסיכון.

עפר שלח: מה עושה הניידת?

עפר שלח: היא רואה חבר'ה יושבים על הברזלים ומנדנדים ברגליים כמו שהיו מספרים פעם?

עפר שלח: איך היא מאבחנת שזה לא סתם חבר'ה שמעבירים את הזמן, אלא חבר'ה שהם באמת בסיכון?

אלין אלול: המודל הוא מודל כזה שמוטמעים בו בעלי תפקידים שזאת המומחיות שלהם – עבודת איתור, עבודת רחוב.

אלין אלול: בכל ניידת כזאת נמצא עובד סוציאלי, נמצא מדריך ורכז.

אלין אלול: המשמעות היא שקודם כל הולכים למקומות שבהם הם נמצאים.

אלין אלול: זה יכול להיות בחורשות, בזולות, ביערות, בפארקים.

אלין אלול: צריך לזכור שאנחנו לא באים אליהם לבתים, שגם שם יש רמה גבוהה של סיכון.

אלין אלול: בכל המקומות שבהם הם משוטטים הניידות נמצאות.

אלין אלול: כמו שיחיאלה הזכירה, מדובר על תוספת של 240 לילות בשבוע.

אלין אלול: יש פריסה מלאה בכל הישובים, בכל המגזרים, גם החרדי וגם הערבי.

עפר שלח: בפועל זה עוד לא התחיל, נכון?

אלין אלול: זה התחיל.

עפר שלח: יש לכם נתונים כמה כאלה מצאתם וטופלו?

אלין אלול: זה פחות משבוע.

אלין אלול: ההתקשרות הזאת נחתמה ב-24 לנובמבר.

אלין אלול: אנחנו ממש עכשיו מתחילים את הפעילות ברמה הראשונית, בלילות הראשונים.

אלין אלול: המודל הזה הוא מודל שאנחנו מקבלים מידע עליו און-ליין.

אלין אלול: אנחנו יודעים מה קורה בכל לילה - מי אותר, מה אותר, מה פרופיל בני הנוער.

אלין אלול: המשימה שלנו לא מתמקדת אך ורק באיתור.

אלין אלול: האיתור הוא אמצעי.

אלין אלול: המשימה שלנו היא להביא את אותם בני נוער שאנחנו מתרשמים שהם בסיכון לתוך לשכות הרווחה.

אלין אלול: עובדים סוציאליים, עובדים לחוק נוער, עובדים להתמכרויות ולמגוון רחב של גורמי סיכון אמורים להיות אלה שמחזיקים את אותו נער או נערה שאותרו, הם אלה שצריכים לבנות לאותם בני נוער את התכנית הטיפולית.

אלין אלול: המשימה לא מונחת בידיים של אותם עובדי איתור.

אלין אלול: המשימה של עובדי האיתור היא ליצור את האמון, לחבר אותם עם גורמי הטיפול.

סעיד אלחרומי: מה ממשק היחסים עם הרשות המקומית?

אלין אלול: זה נכון שיש רשויות מקומיות שהן יותר חלשות.

אלין אלול: מרגע שהן יותר חלשות הן יכולות לוותר על תכניות מסוימות.

אלין אלול: דווקא בגלל שמה שעומד לנגד עינינו הם אותם בני נוער בסיכון באשר הם, לא משנה איפה הם גרים, עשינו את ההתקשרות הזאת כהתקשרות של המשרד בצורה ישירה מול המפעילים.

אלין אלול: התקצוב הוא תקצוב של 100% משרד, לא קשור ליכולות הכלכליות של רשות כזאת או אחרת.

אלין אלול: החיבור שלנו לרשות המקומית הוא באמצעות גורמי הפיקוח.

אלין אלול: מרגע שאותרו בני נוער שגרים ברשות מסוימת מי שלוקח אחריות על המעקב והפיקוח הם עובדי הפיקוח של המשרד, עובדים של משרד הרווחה שעובדים באופן ישיר מול הרשויות המקומיות, מפקחים עליהן, מוודאים שבאמת אותם בני נוער שאותרו נכנסו למסלול של טיפול והשמה בהתאם לצרכים של כל אחד מהם.

סעיד אלחרומי: כולנו יודעים שבני נוער בסיכון באים ממשפחות מצוקה.

סעיד אלחרומי: גם המשטרה המקומית או המשמר האזרחי מכירים אותם.

סעיד אלחרומי: מה האפקטיביות של ניידת כזאת?

סעיד אלחרומי: לא שמעתי ממשק יחסים ממש הדוק עם הרשות המקומית.

סעיד אלחרומי: אני בספק בנוגע לאפקטיביות.

סעיד אלחרומי: צריך לעבות יותר את הצוותים המקומיים, לתת להם את הכלים לבצע את עבודתם.

אלין אלול: יצרנו חיבור לכל הרשויות המקומיות, יזמנו מפגש של כל הגורמים שעובדים ברשות המקומית עם גורמי הפיקוח, יצרנו סנכרון מלא בין אותם גורמים שמאתרים לבין העובדים ברשות.

אלין אלול: הייתה פה סדרה של מפגשים של כל הגורמים שנוגעים בדבר, כדי שבסופו של יום נצליח להגיע לכל אחד ואחד מבני הנוער שאנחנו מאתרים.

אלין אלול: המשרד לקח פה החלטה ארצית, לא מקומית, מול הרשויות ומול הגורמים

מיטל בק: תודה רבה, חבר הכנסת שלח, וכל חברי הכנסת והשותפים בדיון החשוב הזה היום.

מיטל בק: בתקופה הזאת ההתייחסות לנוער בסיכון צריכה להיות שונה - אי אפשר להתייחס רק להגדרה הקלאסית, כי אין ספק שהמעגל של ילדים בסיכון התרחב מאוד.

מיטל בק: אנחנו שומעים על מנעד רחב של מצוקות, החל מנשירה גדולה, מצוקה נפשית ורגשית, פגיעות ברשת, חשיפה להתנהגויות מסכנות, לחומרים מסכנים, לחומרים ממכרים.

מיטל בק: אחוזי הנשירה הם ככל הנראה גדולים יותר מאלה שמדווחים.

מיטל בק: הנשירה היא לרוב סמויה בתקופה הזאת, כי אנחנו מתקשים לזהות נשירה של זום.

מיטל בק: אנחנו שומעים על ילדים שפותחים שיעור ובמקביל גולשים ברשת או מכבים מצלמות.

מיטל בק: עוד לא ברור מי יחזור ללימודים, במיוחד כשכיתות ז' עד י' עוד לא חזרו למסגרת מלאה.

מיטל בק: בני הנוער שכן חזרו לא מגיעים כל יום לבית הספר.

מיטל בק: צריך להיערך למניעה של נשירה מבעוד מועד, לחשוב על היום שאחרי המגיפה.

מיטל בק: לגבי המצוקות הרגשיות והנפשיות – צריך להיערך גם בנושא הזה, כדי למנוע כניסה למעגלי סיכון, כדי שהמספרים של בני הנוער שנמצאים במצוקות, בחרדות ובדיכאון ירדו.

מיטל בק: ההיערכות פה היא כפולה: קודם כל, צריך להגביר את הפעילות של הפסיכולוגים החינוכיים, להגדיל את כוח האדם, לתקצב אותם.

מיטל בק: כמו שאנחנו יודעים, המפגש עם אנשי המקצוע האלה היה לרוב בבית הספר.

מיטל בק: כרגע המענה הזה לא קיים.

מיטל בק: מה שצריך לעשות פה זה תהליכים של reaching out, למצוא מענים יצירתיים יותר כדי לאתר את החבר'ה, אם זה ברחוב, בפארק, בחוף הים, דרך הרשת.

מיטל בק: צריכים למצוא דרכים יצירתיות, כדי לראות אותם באמת, כדי להבין את המצוקות שלהם.

מיטל בק: מענה נוסף בתחום הזה הוא התחום של שירותי בריאות הנפש.

מיטל בק: אנחנו מניחים שהתורים כבר ארוכים עכשיו, אבל ככל שהמגיפה הזאת מתמשכת התורים הולכים ומתארכים.

מיטל בק: צריך לתת מענה מבעוד מועד להגדלה של השירותים, של כוח האדם, וגם לצמצום משך ההמתנה לתורים.

מיטל בק: אנחנו יודעים שיש יותר בני נוער שנמצאים ברחוב.

מיטל בק: צריך לתת גם להם את המענים החירומיים.

מיטל בק: שמענו על הפרויקט של ניידות רחוב לאיתור בני נוער משוטטים שנעשה בשיתוף עם על"ם וגורמי חברה אזרחית.

מיטל בק: הפרויקט הזה הוגדל לאחרונה.

מיטל בק: זה פרויקט חשוב שצריך להמשיך לתקצב אותו, להגדיל את התדירות שלו.

מיטל בק: שמענו שההגדלה קרתה רק בנובמבר.

מיטל בק: אנחנו תשעה חודשים מפרוץ המשבר.

מיטל בק: את כל המענים שעכשיו מניתי אפשר וצריך היה להגדיל עוד קודם.

מיטל בק: אין סיבה שתשעה חודשים מפרוץ המשבר אנחנו שומעים על הדברים האלה כאילו לראשונה.

מיטל בק: בסקר שהופץ לקראת הדיון היום אנחנו רואים הליך של בדיקה משמעותית שנעשה מול בני נוער.

מיטל בק: אנחנו מבינים את החשיבות שיש לעצם ההיוועצות עם בני נוער, לכך שצריך להתאים את השירותים לבני נוער.

מיטל בק: אנחנו במועצה לשלום הילד מפעילים פרויקט מיוחד בהשתתפות של בני נוער.

מיטל בק: במסגרת התהליך הזה יש שיתוף מלא עם בני נוער מכל המגזרים ברחבי הארץ.

מיטל בק: אנחנו בוחנים מה הצרכים של בני הנוער, מה המענים והשירותים שהם היו צריכים, כשהמסקנות וההמלצות של אותו סקר מועברות ישירות למקבלי ההחלטות במשרדים הרלוונטיים, לצורך היישום שלהן.

מיטל בק: סקר כזה נערך כבר בגל הראשון.

מיטל בק: הפצנו את המסקנות שלו בדיון בשבוע שעבר בכנסת.

מיטל בק: המועצה תשמח לעמוד לרשות הוועדה וכל הגורמים הרלוונטיים בהליכי היוועצות מוסדרים עם בני נוער.

מיטל בק: יחיאלה ארבל סיפרה על זה שבגל הראשון נסגרו המסגרות לנוער נושר, לנוער בסיכון.

מיטל בק: בתחילת המשבר הוקם שולחן בין מגזרי במשרד ראש ממשלה, בראשו עומדות עורכת הדין ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד, ועורכת הדין מיכל גולד ממשרד המשפטים.

מיטל בק: יושבים בשולחן הבין מגזרי גם נציגי ממשלה, נציגי חברה אזרחית.

מיטל בק: לשולחן הבין משרדי הגיעו מגוון של המלצות ופניות.

מיטל בק: בין היתר הייתה המלצה להשאיר את המסגרות של נוער בסיכון פתוחות, ואכן בזכות הפעילות של השולחן הבין מגזרי רוב המסגרות כבר נפתחו במהלך הסגר הראשון.

רועי חומרי: אדוני היו"ר, תודה על הדיון הזה, ותודה לכל חברי הכנסת.

רועי חומרי: משרד הרווחה הוא הראשון מבין המשרדים שסוף סוף יצר מענה חדש למציאות החדשה: הגברת משאבים והקצאת משאבים.

רועי חומרי: כולנו יודעים כמה קשה במציאות הנוכחית לגייס משאבים חדשים שלא מופיעים בשום תקציב, שלא מופיעים בשום מקום.

רועי חומרי: הוא יצר מענים בשביל להפעיל פרויקט חדשני שנותן מענה לצרכים החדשים בעקבות הקורונה.

רועי חומרי: יחד עם זאת, צפה מחודש מרץ ביתר שאת לקונה קיימת - שכשרשויות מוחלשות כושלות, בין אם זה כי יש חשב מלווה, בין אם כי אין להן יכולת תקציבית לממש את התכנית, בין אם כי מי שעומד בראש הרשות מתעסק באינטרסים אחרים ולא באינטרסים של נוער בסיכון, מי שנפגע זה הנוער בסיכון.

רועי חומרי: אני מכיר מקרוב את התקציבים שחוזרים למשרד הרווחה.

רועי חומרי: כשהאוצר רואה את התקציבים חוזרים למשרד הרווחה, הוא אומר: אם לא מימשתם, כנראה שאין צורך.

רועי חומרי: האחריות של המדינה היא לבוא ולהגיד שאם יש רשות מסוימת שלא מצליחה לממש, היא תקבל כלים אחרים לפתוח את התכניות האלו.

רועי חומרי: זה שהיא לא מצליחה לממש לא אומר שאין צורך.

רועי חומרי: העוולה הזאת מתקיימת ביתר שאת ברשויות חלשות, ביתר שאת ברשויות חרדיות וברשויות בחברה הערבית, ואת זה אנחנו רואים בעמותה שלנו באופן מאוד מאוד מובהק.

רועי חומרי: לדבר הזה המדינה צריכה להתייחס.

רועי חומרי: בנוגע לאיתור ברשת, גם כאן המדינה החליטה להישאר מאחור, מדינת ההייטק היא מאחור.

רועי חומרי: מי שמוביל את הפיתוח של המענים בכל מה שנוגע לאיתור אקטיבי ברשת, אם על ידי מילות מפתח, אם על ידי תמונות וכו', זה העמותות.

רועי חומרי: לנו כעמותה יש יכולת להיות קלים, יש לנו יכולת להיות גמישים, אנחנו פחות כפופים לבירוקרטיה ממשלתית, אבל בואו תעזרו לנו ותתגייסו לתמוך במאמצי הפיתוח האלה, בסוף זה לטובת הנוער.

רועי חומרי: שילוב זרועות בין משרדי ממשלה לבין עמותות חברתיות זאת אחת הדרכים לאתר.

רועי חומרי: בני הנוער צמאים שמישהו יקשיב להם, ישוחח איתם וישמע מה שיש להם להגיד.

רועי חומרי: כשאנחנו יוצאים לרחוב ורואים אותם על הברזלים ובפארקים, אנחנו פשוט מקשיבים להם.

רועי חומרי: המציאות שהם מתארים היא כאוטית.

רועי חומרי: אנחנו משקפים אותה אחת לשלושה חודשים בדוחות, ואנחנו שותפים עם משרד הרווחה בעדכונים של הרשויות המקומיות.

רועי חומרי: המציאות הזאת מוכרת, נוכחת, אי אפשר לטאטא אותה, רק השאלה מה אנחנו עושים איתה.

רועי חומרי: כל מה שצריך זה לצאת ולהקשיב, אחר כך לייצר את הפתרונות.

אבנר בן שושן: מתוך 80,000 בני נוער וצעירים בחברה החרדית, 30% לא חזרו לישיבה - מה שאומר שיש 24,000 תלמידים שנמצאים היום ברחוב.

אבנר בן שושן: לגבי החברה החרדית ישנם מענים.

אבנר בן שושן: משרד הרווחה מקיים כל הזמן חשיבה איך לפתח מענים לחברה החרדית, רק שבתפר שבין המשרד לקהילה החרדית, ואני מדבר גם על רשויות חרדיות וגם על רשויות מעורבות, אנחנו רואים שיש פער בדיוק של המענה לחברה החרדית.

אבנר בן שושן: יש גם חוסר באנשי מקצוע שיכולים לעשות את עבודת האיתור והטיפולים.

אבנר בן שושן: מקודם שמענו על כל מה שקשור לנושא של פגיעות מיניות וכו'.

אבנר בן שושן: החוסר באנשי מקצוע מהחברה החרדית מעצים את הקושי של אותם בני נוער וצעירים.

אבנר בן שושן: אם אנחנו רוצים לתת מענה לאוכלוסייה המוחלשת, לאוכלוסייה החרדית, צריך לחשוב על הדיוק לחברה החרדית, שיהיו אנשי מקצוע מתוך החברה החרדית, לא מבחוץ, כי אותם אנשים יוכלו להבין את הקהילה הרבה יותר טוב מאנשים אחרים.

עפר שלח: אני רוצה לקבל דוגמה מהשטח העירוני.

רננה וייס: תודה רבה ליושב-ראש ולחברי הכנסת על הדיון ועל כך שהזמנתם אותנו להשתתף בו.

רננה וייס: אנחנו ברשות המקומית רואים עלייה של 300% בפניות לשירות הפסיכולוגי סביב מצוקה נפשית ואמירות אובדניות בשלושת החודשים האחרונים, לעומת תקופה מקבילה בשנים קודמות.

רננה וייס: אני רוצה להתייחס לאוכלוסייה קצת אחרת.

רננה וייס: דיברנו בדיון הזה בעיקר על אוכלוסייה שנמצאת בקצה הרצף.

רננה וייס: האוכלוסייה הזאת, לפחות בגל השני, נמצאת במסגרת יחסית שגרתית, כלומר, גם המסגרות החינוכיות תחת אגף א' וגם המסגרות של הרווחה ממשיכות שגרה של פעילות, שגרה של חינוך וטיפול.

רננה וייס: גם במסגרות קידום נוער בתיכונים ובמסגרות הרווחה אנחנו רואים שיש יציבות, שיש נוכחות יחסית מלאה וטובה, וגם הדיווחים של אנשי המקצוע שם הם דיווחים של איזו שהיא שגרה .

רננה וייס: דווקא המורכבויות שאנחנו פוגשים בשטח נמצאות בתחום האפור, אצל בני נוער שעל פניו לא מוגדרים בקצה הרצף ולומדים במסגרות חינוך רגילות, רק ששגרת הלמידה שלהם נפגעה, שגרת היום יום שלהם נפגעה, ואז אין לנו מעקב איפה הם נמצאים, מתי הם מתעוררים בבוקר, מה הם עושים.

רננה וייס: כמו שנאמר כאן קודם, גם אם הם מתחברים לזום, לא בהכרח הם נמצאים שם בקשב מלא.

רננה וייס: אנחנו רואים שבתקופה הזאת בני הנוער שנמצאים בסיכון גבוה הם לא בהכרח אלה שמוגדרים כך במונחים המקצועיים, או במונחים שהיינו רגילים אליהם עד כה.

רננה וייס: אנחנו מזהים בעיקר תופעות של בדידות חברתית, שימוש מוגבר בסמים ובגז קצפות.

רננה וייס: יש את הנושא של ירידה בתעסוקה של בני נוער.

רננה וייס: בני נוער שהיו רגילים לעבוד ולסייע בפרנסת המשפחה, בתקופה האחרונה מקומות העבודה מצטמצמים והם מתקשים גם בזה - מה שמוסיף להם עוד עומס נפשי.

עפר שלח: מה עיריית לוד מסוגלת לספק, ומה היא לא מסוגלת לספק בהינתן המצב הנוכחי?

רננה וייס: הדבר המרכזי שהייתי שמה עליו זרקור זה נושא ההיכרות עם השטח והגמישות שיש בתוך הרשות המקומית.

רננה וייס: דובר כאן קודם על מסגרות שנסגרו בעבר.

רננה וייס: אני יכולה להגיד שמסגרות שנסגרו בשנים האחרונות ברשות המקומית, נסגרו בעיקר מסיבות של חוסר התאמה בין התכנית לבין המציאות בשטח.

רננה וייס: הרבה פעמים התכניות של המשרדים הממשלתיים הן מאוד מאוד קשיחות בקריטריונים שלהן לעומת המציאות שהיא קצת אחרת.

רננה וייס: הרבה פעמים הדברים נופלים בגלל חוסר התאמה.

רננה וייס: אני בתפקיד שלי מנהלת מחלקת הנוער, אני אחראית על החינוך הבלתי פורמאלי, אבל התפיסה המקצועית של הרשות שלנו היא החיבור הרב מערכתי בין האגפים השונים.

רננה וייס: החינוך והרווחה בתוך עיריית לוד עובדים באופן צמוד ומלא - החל מתפקידי היועצות בתוך בתי הספר, דרך קציני ביקור סדיר, דרך מחלקות הנוער של החינוך הבלתי פורמאלי והמענים הטיפוליים ברווחה.

רננה וייס: מתוך השותפות הזאת שמתנהלת ברמה היום יומית אנחנו מצליחים לייצר מענים גמישים שמותאמים לשינויים המהירים שאנחנו רואים בתקופת הקורונה.

רננה וייס: המתווים שמשתנים מאלצים אותנו לשנות את מערך המענים שלנו ברשות.

רננה וייס: בשביל זה אנחנו צריכים את הכלים.

רננה וייס: למחלקות הנוער יש את האפשרות לייצר הרבה מאוד פעילות.

רננה וייס: כרגע אנחנו מוגבלים בגלל המתווה שמגדיר רק בני נוער בסיכון.

רננה וייס: לפי ההגדרה המקורית, רק בני הנוער בסיכון רשאים להיות במסגרת בלתי פורמאלית.

רננה וייס: פה הפער.

רננה וייס: אנחנו כרשות מקומית יכולים לייצר מענים מתוך מה שאנחנו מזהים בשטח, אבל יש איזה שהוא פער בין התפיסה של מי הוא היום נער בסיכון לבין המתווה שכרגע מאפשר לפעול.

רננה וייס: אני אגע בכמה פתרונות שהצלחנו ליישם מתוך השותפות בין החינוך לרווחה.

רננה וייס: אנחנו מאתרים בני נוער שבתוך המסגרות ניתק איתם הקשר, ואז אנחנו מצמידים להם חונכים.

רננה וייס: אותם חונכים יכולים להיות צוותים מקצועיים של רכזי נוער ברשות, הם יכולים להיות צוותים סמי-מקצועיים של סטודנטים מכפרי סטודנטים, הם יכולים להיות חיילי פרק משימה שמשרתים ברשות.

רננה וייס: אותם מלווים, אתם חונכים בודקים מה קורה עם אותו נער לפחות פעמיים בשבוע.

רננה וייס: זה יכול להיות על ידי שיחת טלפון, זה יכול להיות על ידי מפגש בלתי פורמאלי בשטח פתוח, זה יכול להיות דרך איזו שהיא חוויה משותפת.

רננה וייס: הדבר הזה מביא לאיזו שהיא חזרה לקשר ולשגרה של אותו נער.

רננה וייס: אנחנו יוצאים לרחוב.

רננה וייס: בשיתוף עם עמותת על"ם הרחבנו בחודש האחרון את ההיקפים של עבודת הרחוב שלנו לשכונות נוספות.

רננה וייס: בני הנוער פחות נמצאים ברחוב, הם יותר נמצאים בבתים, לכן הרבה מהעבודה היא עבודה וירטואלית דרך האיתור באינסטגרם וברשתות החברתיות.

רננה וייס: זה חוזר לנקודה הזאת של הבדידות של בני נוער שאנחנו לא בהכרח נדע לאתר אותם, כי הם לא נמצאים ברחוב, הם לא מוגדרים בהגדרה של נוער בסיכון.

רננה וייס: אנחנו יודעים מתוך הקשר איתם שהם עוברים משברים לא קטנים בתקופה הזאת.

רננה וייס: החיבור בשטח בין החינוך לרווחה הוא מאוד מאוד חשוב.

רננה וייס: הגמישות שיש למחלקות הנוער בלתכלל את הקשר בין החינוך לרווחה, בליישם מענים גמישים עם יכולת שינוי מהירה שמתאימה לתקופת הקורונה, היא קריטית.

רננה וייס: בשביל זה אנחנו צריכים גם את הגמישות של משרדי הממשלה, גם התאמה של מתווה הפעילות של הנוער בקורונה, וגם את המשאבים הנדרשים לצורך זה.

סיגל שפיץ טולדנו: אני רוצה להתחיל בתודה למשרד מבקר המדינה.

סיגל שפיץ טולדנו: שלחנו אליהם פנייה לפני כמה זמן על כך שאנחנו לא רואים הרבה ביקורות בתחום החינוך.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו מברכים על הביקורת ומקווים שיהיו עוד הרבה ביקורות סביב ענייני חינוך ומשרד החינוך.

סיגל שפיץ טולדנו: אני רוצה לדבר על הסיפור של חוסר הקשר בין משרד החינוך למשרדים אחרים.

סיגל שפיץ טולדנו: יש כישלון של 50 שנה בניסיון לחבר בין המשרדים.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא בדיוק מבינים מי נכשל, אנחנו לא יודעים גם מי ניסה, אבל אנחנו יודעים שאנחנו פוגשים את זה בכל תהליך ותהליך בתוך מערכת החינוך ובתוך הרווחה.

סיגל שפיץ טולדנו: היינו מאוד שמחים שמהביקורת הזאת תצא קריאה מאוד ברורה: שמישהו ייקח אחריות על הדבר הזה.

סיגל שפיץ טולדנו: אי אפשר בשנת 2020 לנהל איזה שהוא ארגון כשהגבולות הם סגורים, כשגבולות הגזרה לא נפתחים ונסגרים בין משרדים אחרים.

סיגל שפיץ טולדנו: שום דבר לא יעבוד אם הדבר הזה לא יקרה.

סיגל שפיץ טולדנו: זה ממצא סופר חשוב שחשוב לתת עליו את הזרקור.

סיגל שפיץ טולדנו: עוד נושא רוחבי זה הסיפור הזה של חוסר איסוף בנתונים.

סיגל שפיץ טולדנו: דיברה קודם חברת הכנסת אלהרר על הנושא של התזונה, שגם שם אנחנו מאוד מעורבים, על כך שאלפי ילדים לא מקבלים תזונה.

סיגל שפיץ טולדנו: אומר משרד החינוך שאין לו נתונים, שהוא לא אוסף נתונים.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו סבורים שאסור לעבור על זה לסדר היום, חייבים לדרוש מכל המשרדים לאסוף נתונים, זה משהו מאוד בסיסי בכל ארגון עסקי אחר.

סיגל שפיץ טולדנו: לא ברור לנו למה במשרדי ממשלה זה לא יכול לעבוד.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו רואים בדוח המבקר שלא יודעים אפילו מה הקריטריונים לאתר נוער בסיכון.

סיגל שפיץ טולדנו: אגף שלם שעובד על הנושא הזה של נוער בסיכון לא יודע מה הקריטריונים.

סיגל שפיץ טולדנו: יש ילדים בתקופת הקורונה שנמצאים בבדידות ואף אחד לא יודע לאתר אותם.

סיגל שפיץ טולדנו: יופי שיש ניידות שמחפשות את אותו נוער שמשוטט בחוץ, אבל היום הנוער נמצא ברשתות.

סיגל שפיץ טולדנו: היום האיתור צריך להיות בתוך הרשתות.

סיגל שפיץ טולדנו: יש כלים טכנולוגיים שאף אחד במשרדי הממשלה, אם בחינוך ואם ברווחה, לא עושה בהם שימוש.

סיגל שפיץ טולדנו: הילדים האלה שבסיכון מגיבים באינסטגרם, מגיבים ברשתות החברתיות, ביוטיוב, הם לא כולם נמצאים ברחוב.

סיגל שפיץ טולדנו: אולי הגיע הזמן קצת לשנות את התפיסה.

סיגל שפיץ טולדנו: דוח הביקורת מתחיל באיתור נוער בסיכון.

סיגל שפיץ טולדנו: היינו מאוד שמחים לקבל ממשרד החינוך מידע על מה הם עושים כדי למנוע שנוער בכלל יתגלגל לתוך ההגדרה של נוער בסיכון.

סיגל שפיץ טולדנו: היינו רוצים לדעת האם מבינים כולם שהשוליים היום מאוד מאוד רחבים.

סיגל שפיץ טולדנו: המון ילדים כבר בבית ספר יסודי מהר מאוד יהפכו וייכנסו לתוך ההגדרה של נוער בסיכון.

סיגל שפיץ טולדנו: הדוח לא מדבר על שלב המניעה.

סיגל שפיץ טולדנו: עוד נושא חשוב שלא הוזכר בהצגת הדברים בהתחלה וחשוב לנו שידברו ויחקרו אותו, זה מה שקרה במסילה.

סיגל שפיץ טולדנו: באחד הממצאים בדוח הביקורת מדברים על חבלות גופניות, על השפלה של נערות על ידי עובדים שטיפלו בהן והיו איתן.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא חושבים שממצא כזה צריך להישאר כממצא על הנייר בתוך דוח ביקורת.

סיגל שפיץ טולדנו: היינו מאוד מבקשים שמהוועדה הזאת תצא קריאה ברורה לחקור את הנושא, וגם, אם צריך, להעמיד לדין את מי שצריך.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יכול להיות שזה יהיה רק עניין של ממצא לעניין הכשרה כזאת או אחרת.

סיגל שפיץ טולדנו: יש כאן נערות שסבלו מחבלות פיזיות ונפשיות, וכנראה לאורך תקופה, כך שהיינו מאוד שמחים מאוד לחקור את זה.

סיגל שפיץ טולדנו: לאורך כל הדוח עולה הנושא הזה של הכשרה.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו נתקלים בזה בהרבה מאוד תהליכים בתוך משרד החינוך, בעניינים כאלה ואחרים.

סיגל שפיץ טולדנו: אי אפשר לחכות עם הדבר הזה לדוח הביקורת הבא או למעקב.

סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך חייב להכניס לאלתר הכשרות לכל הצוותים החינוכיים בנושא נוער בסיכון.

סיגל שפיץ טולדנו: אם אנחנו נמצאים באיזה שהוא תהליך עם אנשים שהם לא מקצועיים או לא מוכשרים למה שהם עושים, ברור ששום דבר טוב לא יכול לצאת מזה.

ענבל ברק: אני מצטרפת לקולות שנשמעו פה.

ענבל ברק: אני רוצה להעלות פה קול שלא עלה פה, שזה הקול של נערות בחברה הערבית.

ענבל ברק: אנחנו בתקופה האחרונה נתקלים במקרים רבים של נערות.

ענבל ברק: אני נמצאת מידי שבוע במשטרה בנוגע לנערה שסופגת אלימות קשה עם חשש לסכנה לחייה.

ענבל ברק: זה משהו שהתרגלנו אליו בתקופה האחרונה בעקבות הקורונה.

ענבל ברק: אני מניחה שזה קשור לזה שהנערות נמצאות בבית, לזה שהמשפחה אולי יותר חשופה לכל מיני דברים שהן עושות או לא עושות.

ענבל ברק: אני לא יודעת אם זה משהו שקורה באופן ייחודי ברמלה, או שזאת תופעה רחבה יותר.

ענבל ברק: אני כן יודעת להגיד שהמענים שיש לנו לתת לזה, גם ברמה הארצית וגם ברמה המקומית, הם מאוד מצומצמים.

ענבל ברק: זה שחסרים לנו מסגרות לנערות האלו זאת בעיה שאנחנו מתמודדים איתה באופן שוטף, אבל אין ספק שהיא מטרידה אותנו הרבה יותר כשהמקרים מתרבים.

ענבל ברק: חסרים לנו המשאבים המצומצמים שיש לאגף הרווחה וצריכים לתת מענה, כמו שנאמר פה, לכל שאר הבעיות שעלו פה והן גם מנת חלקנו.

ענבל ברק: אנחנו מאוד מתקשים עם המשאבים המצומצמים האלה לתת מענה לתופעה הזאת, שהיא עניין של חיים ומוות והיא ללא ספק התרחבה בשלושת החודשים האחרונים.

אילן שמש: משרד החינוך הקים אגף מיוחד לילדים ונוער בסיכון.

אילן שמש: באגף הזה הכניסו את מה שמוכר חלקית, אם זה יחידות לקידום נוער, קב"סים, כיתות מב"ר, אתגר, מרכזי חינוך טכנולוגיים.

אילן שמש: כל זה מתוך הבנה של משרד החינוך שצריך לאתר את האוכלוסיות האלו.

אילן שמש: אנחנו מדברים היום על סדר גודל של קרוב ל-300,000 תלמידים.

אילן שמש: שתבינו, מדובר ברמות איתור מורכבות.

עפר שלח: אתם איכשהו מסבכים את זה עוד יותר כשאתם מחברים לזה את מב"ר, את החינוך הטכנולוגי וכל מיני דברים שהם לא ממן העניין של נוער בסיכון.

עפר שלח: מי שלומד במב"ר הוא לא נוער בסיכון.

אילן שמש: זה נוער בסיכון, זה לא נוער בסיכון גבוה.

אילן שמש: נוער בסיכון גבוה שמאותר ונמצא במסגרות הרווחה, זה נוער שנמצא אצלנו בסדר העדיפות הגבוה ביותר לקבל שירותי חינוך והשכלה, כי בלי חינוך והשכלה השיקום שלו נפגע.

אילן שמש: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא עם שירותי הרווחה בכל מרכזי החירום לילדים בסיכון, אם זה במועדוניות לילדים בסיכון, במעונות חסות הנוער, במוסדות הגמילה, ברטורנו, במלכישוע, בבתי הכלא, בבתי המעצר, במפתנים בקהילה.

אילן שמש: המפתנים הם בתי ספר של הרווחה ושל החינוך.

אילן שמש: בתכניות קהילתיות אנחנו נמצאים בשותפויות מורכבות.

אילן שמש: חשוב שתבינו, משרד החינוך נותן שירותי חינוך בעדיפות גבוהה ובשירות מצוין דווקא לילדים בסיכון הגבוה ביותר.

אילן שמש: אנחנו מקבלים על זה חוות דעת טובה מתוך שירותי הרווחה השונים.

אילן שמש: שמעתם מהעיר לוד על שיתוף הפעולה ההדוק שיש בין חינוך לרווחה.

אילן שמש: גם אנחנו כמשרד חינוך נעזרנו בשיתוף הפעולה הזה בתקופת הקורונה.

אילן שמש: כשסגרו לנו את כל המסגרות וילדים היו בחוץ, ואני מדבר על תלמידי מח"ט שלא היו מוכרים לרווחה, מנכ"ל משרד הרווחה בעצמו דאג לכך שנקבל הקצאות מזון.

אילן שמש: כל זה נעשה מתוך שיתוף פעולה, לא מתוך דברים שלא קיימים.

עפר שלח: זה נשמע כמו תפירת פתרונות, נחוצים ככל שהם יהיו, תוך כדי תנועה.

עפר שלח: בימים כתיקונם שהמסגרות עובדות המאבחן העיקרי זו מערכת החינוך, גם של אלה שנושרים, וגם של אלה שנמצאים בבתי הספר והם במצוקה, כשמי שמטפל בהם הוא בעיקר משרד הרווחה.

עפר שלח: יש פה תפר שהוא לא סגור לגמרי, על אחת כמה וכמה בימים שמערכת החינוך נפתחת ונסגרת.

אילן שמש: זו טעות מה שאתה אומר.

אילן שמש: יש שלוש צורות של אבחון.

אילן שמש: יש צורך אדיר במערכת החינוך לאבחון של קשיים ובעיות של תלמידים ותלמידות שהם לא בסיכון גבוה.

אילן שמש: לצורך כך יש למשרד החינוך את שפ"י ואת שפ"ח, שזאת מערכת מאוד רצינית, מאוד מקצועית, מאוד מוכשרת, עם ידע חבל על הזמן.

אילן שמש: הם מטפלים, לפעמים בשיתוף פעולה עם הרווחה, לפעמים לבד, בהמון בעיות של ילדים וילדות.

אילן שמש: המערכת הזאת, דרך אגב, פיתחה כלים ייחודים היום, היא קיבלה תוספת של שעות ושל פסיכולוגים כדי לתת מענים לעומס שנוצר.

אילן שמש: זה חלק אחד ממערכת אבחונית שמערכת החינוך מפתחת אותה.

אילן שמש: אגף שפ"י ושפ"ח הוא אגף מקצועי ברמות.

אילן שמש: אני מסכים שתמיד צריך עוד.

אילן שמש: הרמה השנייה של האבחונים היא דווקא של אלה שנמצאים בסיכון גבוה וצריך להפנות לרווחה.

אילן שמש: משרד החינוך מוציא באופן שיטתי וקבוע חוזרים לכל בתי הספר על אותם מקרים שחייבים לדווח.

אילן שמש: משרד הרווחה בעצמו מספר שחלק גדול מהפניות של ילדים ונוער מגיע בעיקר ממערכת החינוך, מתוך בתי הספר.

אילן שמש: אין מצב שאנחנו לא יודעים להפנות.

אילן שמש: אנחנו מפנים ילדים בסיכון גבוה לשירותי הרווחה.

אילן שמש: את הסיפור של נשירה גלויה סגרנו, כי הגענו למצב שהנשירה הגלויה הגיעה לאחוז אחד.

אילן שמש: לפני 30 שנה הנשירה הגלויה בתיכונים הייתה כמעט 30% מהתלמידים, היום הנשירה הגלויה היא קרוב לאחוז אחד.

אילן שמש: מהבחינה של נשירה גלויה אנחנו נמצאים במספרים יחסית קטנים.

אילן שמש: פעמיים בשנה אנחנו מוציאים לשטח את כל הקב"סים ואת כל המערכת שלנו כדי למצוא את הילדים שעדיין שנמצאים בנשירה גלויה.

אילן שמש: הנשירה הסמויה היא מאוד קשה.

אילן שמש: מדוע?

אילן שמש: כי הנשירה הסמויה היא בתוך בתי הספר.

אילן שמש: אנחנו צריכים להיות בתוך המערכת הממוחשבת של הדיווחים שנמצאת בתוך בתי הספר, לראות מה המורות רושמות.

אילן שמש: התחלנו לבצע איתור של הנשירה הסמויה בצורה ממוחשבת באמצעות הכלים הבית ספריים.

אילן שמש: אתה יכול לאתר לא על ידי כך שאתה שולח אנשים לתוך בתי הספר, אלא על ידי כך שאתה שואל או נמצא בתוך המידע שנמצא בתוך בית הספר על הילדים האלה.

אילן שמש: בהתחלה עשינו את הפיילוט בדימונה.

אילן שמש: כשנכנסנו שם למערכות הבית ספריות גילינו ילדים שהיו רשומים בבית הספר וחודשיים לא הגיעו, גילינו ילדים שהגיעו יומיים והחסירו שלושה ימים לאורך זמן.

אילן שמש: כאשר אתה נמצא בתוך המערכת הבית ספרית אתה יכול לאתר יותר את הנשירה הסמויה.

אילן שמש: אנחנו עכשיו הרחבנו את הפרויקט הזה לעוד כמה מסגרות, כולל מסגרות של המינהל לחינוך התיישבותי שאלו מסגרות שמשרד החינוך באיזה שהוא מקום נותן מענה טיפולי וחינוכי לילדים בסיכון.

אילן שמש: זה לא פשוט, כי זה מחייב תהליכים משפטיים שיאפשרו לנו להיכנס לתוך מערכות מחשב שבהן יש את הנתונים של הילדים.

אילן שמש: תחשבו על מצב שבו מורה מדווחת על ילד ואני כמשרד החינוך רואה מלמעלה את מה שהיא מדווחת על הילד.

אילן שמש: לא פשוט בכלל כל העסק הזה.

אילן שמש: אנחנו מנסים לנצל את מערכות המחשב, את המידע שנאגר, כדי לאתר יותר ויותר אוכלוסיות בסיכון.

אילן שמש: המאסות הגדולות של ילדים בסיכון שהם לא בשירותי הרווחה מקבלים ממשרד החינוך שירותים.

אילן שמש: אני אומר שוב פעם, תמיד צריך יותר.

אילן שמש: אני לא רוצה להראות פה איזו שהיא תמונה יפהפייה, אבל הם מקבלים מענה באמצעות השירות הפסיכולוגי, באמצעות היועצות החינוכיות, באמצעות כיתות מב"ר, באמצעות כיתות אתגר.

אילן שמש: ב-10 השנים האחרונות נסגרו 15 מפתנים והוקמו 114 מח"טים שעושים עבודה דומה למפתנים, נותנים מענה חדשני ואחר קצת לאותן אוכלוסיות בסיכון גבוה שנמצאות בקהילה.

אילן שמש: לא סתם אמרתי ש-300,000 תלמידים מקבלים היום שירותים באגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון, כולל ילדים בכיתות א',ב, ג', ד' שכשהם מסיימים את בית הספר אין להם לאיפה ללכת.

אילן שמש: אותם ילדים מגיעים למועדוניות משותפות של חינוך ורווחה, כשמי שמפנה את הילדים האלה זה הרווחה.

אילן שמש: משרד החינוך עושה המון מאמצים, משקיע המון כספים באוכלוסיות האלו, ויש לנו עוד הרבה מה לעשות.

אילן שמש: אני לא רוצה ליפות את הדברים, אבל אני רוצה להוריד כמה דברים שנאמרו והם מכעיסים.

אילן שמש: שיתוף הפעולה שלנו עם הרווחה מצוין.

אילן שמש: הרווחה עוזרים לנו ואנחנו להם.

אילן שמש: הילדים זקוקים לזה.

אילן שמש: בלי שיתוף הפעולה הזה הילדים יינזקו.

עפר שלח: יחיאלה, שמענו לא מעט דברים, כולל דברים מעשיים שמתבקשים לעשות בעת הזאת.

עפר שלח: חלקם במגרש שלכם, חלקם לא.

עפר שלח: להגדיל את כמות הפסיכולוגים החינוכיים זה לא אצלכם.

עפר שלח: בסוף, מכל המשרדים הממשלתיים אתם המשרד שהאחריות נעצרת אצלו.

עפר שלח: משרד החינוך אחראי בעיקר על האבחון ויצירת המגע שהם קשים מאוד בימים האלה.

עפר שלח: מה אתם מתכננים?

עפר שלח: מה אתם צריכים?

עפר שלח: איזה שינויים מהותיים ונקודתיים אתם מתכננים לעשות בהינתן המציאות הנוכחית?

יחיאלה ארבל: זה נכון למציאות הנוכחית ונכון בכלל.

יחיאלה ארבל: אני חייבת להתייחס למה שאמר אילן שמש ממשרד החינוך.

יחיאלה ארבל: אילן, אני חווה לגמרי אחרת את שיתוף הפעולה עם משרד החינוך, לצערי הגדול.

יחיאלה ארבל: אני חווה נתק מוחלט בכל הנוגע למפתנים שאנחנו אמורים להיות האבא האימא שלהם, להוביל אותם יחד, הפיקוח הוא משותף.

יחיאלה ארבל: לבני הנוער שנמצאים במיתרים יש את הזכות כמו כל ילד במדינת ישראל, אולי אפילו טיפה יותר כי הם חוו כל כך הרבה קשיים בחייהם, לקבל השכלה, לקבל חינוך, אבל משרד החינוך לא שותף במיתרים.

יחיאלה ארבל: יש ילדים שמגיעים למיתרים, ואני מצטטת מדוח מבקר המדינה, ששוטטו שנתיים ברחובות.

יחיאלה ארבל: הם אמנם היו רשומים בבית הספר, אבל הם לא ביקרו שם כלל.

יחיאלה ארבל: זה מה שמאיה רוז ממשרד מבקר המדינה שמעה מאותם בני נוער שהגיעו למיתר.

יחיאלה ארבל: הם מגיעים למיתר ולא מקבלים חינוך, לא מקבלים השכלה, לא מקבלים תעודות על איזה שהם הישגים מינימאליים.

יחיאלה ארבל: איזה צעירים הם יהיו?

יחיאלה ארבל: איזה מבוגרים הם יהיו?

יחיאלה ארבל: אני חושבת ששיתוף הפעולה הזה בינינו חייב להפסיק להילחם אחד בשני ולהפוך באמת לשיתוף פעולה.

יחיאלה ארבל: אני בטוחה שגם אתם במשרד החינוך וגם אנחנו רוצים בטובת הילדים.

יחיאלה ארבל: צריך להבין שיש ילדים שהמומחיות שלכם אינה מספיקה, הם זקוקים גם למומחיות שלנו, של משרד הרווחה.

יחיאלה ארבל: אותם ילדים של ה-15 מפתנים שנסגרו נמצאים ברחוב, הם לא מגיעים למח"טים.

יחיאלה ארבל: אנחנו עושים הכל כדי שילד שיכול להיות במח"ט לא יהיה אצלנו.

יחיאלה ארבל: בפרדס חנה כשנסגר מפתן הילדים שוטטו ברחוב.

יחיאלה ארבל: אני מושיטה שתי ידיים לשיתוף פעולה.

יחיאלה ארבל: אני רואה את התמונה הרבה פחות ורודה מאיך שאתה מתאר אותה.

יחיאלה ארבל: אני חושבת שאנחנו חייבים לשבת בשולחן עגול יחד עם מיכל גולד, שתמיד שמחה לשבת איתנו, ולעשות את העבודה יחד.

עפר שלח: ברור לחלוטין שהסוגיה של התיאום הבין ממשלתי, התוך ממשלתי והתיאום בין הממשל המרכזי לבין הרשויות המקומיות זה הסיפור העיקרי שדורש פה שיפור.

עפר שלח: אם נוצר במסגרת מינהלת הקורונה או הניהול של הקורונה איזה שהוא שולחן בין מגזרי, יכול להיות שהוא צריך להיות שולחן קבוע.

עפר שלח: אתם צריכים לשבת בראשו, כי בסוף, כמו שאמרתי קודם, האחריות המרכזית אצלכם.

עפר שלח: בתופעה שהיא תופעה קבועה בתוך חברה שיש בה שכבות יותר חזקות ושכבות יותר חלשות, בטח בעת של משבר מהסוג הזה, מוסד כזה צריך להיות קבוע, אחרת כל הזמן יהיו בעיות בתפרים ויהיו נערים ונערות שיפלו בין הכיסאות.

עפר שלח: האם יש דברים שאת יכולה לשים עליהם דגש שאתם מתכננים או צריכים?

יחיאלה ארבל: אני מביאה את קול השטח.

יחיאלה ארבל: צריך הרבה יותר מפתנים שייפרסו בכל רחבי הארץ, צריך הרבה יותר מיתרים.

יחיאלה ארבל: לגבי המיתרים אנחנו מחכים לאישור תקציב המדינה, כי המכרזים כבר כתובים ומאושרים.

יחיאלה ארבל: אני מזמינה את משרד החינוך לחבור אלינו ולהסכים לפתיחת מפתנים.

יחיאלה ארבל: דוח מבקר המדינה מדבר על תכנית לפריסת המפתנים.

יחיאלה ארבל: כבר היום אני שומעת שבעוד שנתיים מתכננים לסגור איזה שהוא מפתן.

יחיאלה ארבל: זאת מגמה.

יחיאלה ארבל: מפתן מצטיין, מפתן פורץ דרך.

יחיאלה ארבל: מה לעשות שיש ילדים, והלוואי ולא היו והייתי מובטלת, שלא יכולים לקבל את המענה שהם זקוקים לו במסגרת בית ספרית רגילה או אפילו במח"ט, הם זקוקים לכלים הייחודיים שלנו, של משרד הרווחה ומשרד החינוך יחד.

יחיאלה ארבל: אני מושיטה ידיים לעשות את המהלך הזה.

עפר שלח: אני חושב שהדברים מסכמים היטב את הליקויים כמו שעלו בדוח מבקר המדינה.

יחיאלה ארבל: הפעלת מפתן כרוכה מבחינה תקציבית בהשתתפות של 25% מהרשות המקומית.

יחיאלה ארבל: זה לא קורה במסגרות של משרד החינוך.

יחיאלה ארבל: רשויות חלשות שמטבע הדברים זקוקות למסגרות כאלו, מתקשות לממן את ה-25%.

עפר שלח: ברור לגמרי.

עפר שלח: זאת בעיה שאנחנו נתקלים בה בהרבה מאוד דברים.

עפר שלח: אני חושב שקיבלנו תמונה מאוד ברורה של הליקויים כמו שעלו מדוח המבקר, ודי ברור שלא השתנה הרבה.

עפר שלח: גם קשה לצפות שהדברים ישתנו בתקופת בדיקה שהסתיימה ב-2019, כשאנחנו יודעים מה קרה ב-2020 - שהצרכים רק עולים ומטפסים, והתשובות הולכות ומצטמצמות.

עפר שלח: נושא רוחב כמו נוער בסיכון נופל בין משרדים ממשלתיים ובינם לבין רשויות מקומיות.

עפר שלח: אם לא יהיה שולחן אחד שמתכלל אותו, והאנשים האלה מדברים לא רק דרכנו אלא באופן ישיר אחד עם השני, ואם לא תהיה הבנה, אפרופו הדברים שאמרה יחיאלה ארבל - - זה נכון שבכל מיני שירותים ממשלתיים המדינה מממנת ב-75% ומצפים מהרשות שהיא תממן ב-25%, כשהרשויות החלשות לא יכולות לממן את זה ב-25%, אבל העלות של זה למדינה אחר כך היא הרבה יותר מ-25% של הרשויות.

עפר שלח: כל הנושא הזה של המצ'ינג עולה בכל כך הרבה נושאים שפגשתי מאז שאני בבית הזה.

עפר שלח: אין ספק בכלל שלמרות כל הבעיות של אישורי תקציב והתקופה העוד יותר בעייתית שאנחנו הולכים להיכנס אליה חייב להיות טיפול מערכתי כולל בנושא.

עפר שלח: גם דוח מבקר המדינה וגם הטיפול שלנו ושל ועדות אחרות של הכנסת יכול להציף ולשים את הדברים, אבל על המדינה ועל הממשלה לפתור אותם.

עפר שלח: תודה רבה.