ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 115, 2020-11-30 12:30

משה ארבל: צוהריים טובים.

משה ארבל: היום י"ד בכסלו התשפ"א, 30 בנובמבר 2020, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

משה ארבל: על סדר היום דיון מהיר בנושא: "לטובת הישרדות כלכלת הרשויות המקומיות, יש לבחון דרכים להגמשת ההתקשרות עם העסקים הקטנים בכל הנוגע לנכסים המושכרים להם על ידי העירייה", של חברי הכנסת אילת שקד, עודד פורר וקרן ברק.

משה ארבל: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עודד פורר לפתוח את הדיון.

משה ארבל: בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני היושב ראש.

עודד פורר: אנחנו כאן עוסקים לא פעם ולא פעמיים, ואני חושב שסביב זה עוסקים רוב חברי הכנסת, איך מצילים את הכלכלה הישראלית ואת המשק הישראלי.

עודד פורר: מדינת ישראל, מעבר לזה שנכנסה לגירעון חסר תקדים במנגנוני הסיוע שלה, ולצערי מנהלת את זה בלי כל ראייה אסטרטגית, צריכה כאן לומר שאנחנו שמים יעד אסטרטגי שאומר שאנחנו לא נאפשר לעסקים לקרוס.

עודד פורר: כדי לא לאפשר לעסקים לקרוס, צריך להבין מה המשמעות של כל מה שקורה בשוטף.

עודד פורר: רשויות מקומיות משכירות לא מעט נכסים לבעלי עסקים.

עודד פורר: אותם עסקים נסגרו בצו של הממשלה.

עודד פורר: למשל מזנונים של בתי ספר, למשל מועדונים או מועדוניות כושר שנמצאים במבנים של העירייה.

עודד פורר: הפתרון שצריך להגיע הוא לא כזה שרק פותר לאלה או לאלה אלא צריך לבוא ולומר שאנחנו חייבים לייצר כאן פתרון למי שנמצא בשכירות ובתקופת השכירות שלו העסק שלו סגור.

עודד פורר: בהקשר של רשויות מקומיות, אחד הפתרונות הוא קודם כל הארכת התקשרות.

עודד פורר: אגב, גם בנושא התרבות למשל, הרי היו התקשרויות לנושא תרבות, ספורט ופנאי לשנת 2020 שלא יכלו להתקיים.

עודד פורר: גם כאן מספיק שהיו אומרים לאותם בעלי עסקים בתחום התרבות, הנופש והספורט שהחוזים שיש להם ל-2020, מאריכים להם אותם אוטומטית עד סוף 2021, כבר יצרת ודאות והבן אדם יודע שברגע שיצאו מהסגר, חוזרים לפעילות וזה משהו שהוא חייב להיות ואי אפשר בלעדיו.

עודד פורר: מעבר לזה, יש גם עסקים הם עתירי מטרג', עסקים שהם עם מטרים מאוד מאוד גדולים כמו חדרי כושר, בריכות שחייה ומועדוני ספורט.

עודד פורר: תמיד זה דרך הרשות המקומית או עם הרשות המקומית או באיזשהו פורמט.

עודד פורר: , הם לא יוכלו לשרוד במנגנוני הסיוע הקיימים אם לא יהיה כאן איזשהו מנגנון שאומר שנותנים פתרון גם לשכירויות וגם לארנונה לטווח רחוק.

עודד פורר: אני חושב שיש דברים שקל לעשות אותם, שהם לא עולים כסף כמו הארכת התקשרויות.

עודד פורר: יש דברים שעולים כסף וצריך לחשוב מה עולה יותר.

עודד פורר: האם יעלה לי יותר זה שאני אתעמר בעסק, אני אומר שבכל מקרה אני אגבה ממנו ובסוף אין עסק ואין ממי לגבות, או שאנחנו נותנים כאן את ה-גרייס הזה.

עודד פורר: המפקח על הבנקים, נגיד בנק ישראל, הבינו את זה במשכנתאות.

עודד פורר: הם הבינו שאם הם יתעמרו, אם הם יבואו לגבות, בסוף לא יהיה ממי לגבות ואז באמת ניקלע למשבר.

עודד פורר: אני מתנצל שאני אצטרך לצאת קודם כי יש לי דיון בוועדת הכנסת.

עודד פורר: נמצא כאן נציג ענף חדרי הכנסת ואשמח אם הוא יוכל לדבר.

עודד פורר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חברת הכנסת קרן ברק, גם כן יוזמת הדיון.

קרן ברק: אנחנו יזמנו את הדיון המהיר.

קרן ברק: חבר הכנסת פורר ואני יושבי ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים ואנחנו משתדלים בכל רגע נתון לסייע וכל פעם לשים זרקור על עוולה אחרת שנוצרת בתקופה הזאת בקרב העסקים הקטנים.

קרן ברק: אני גם יושבת ראש ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים ובזה אנחנו מתעסקים כאשר כל פעם אנחנו מנסים לפתור איזושהי בעיה שאולי בפאזל הזה נוכל לצאת מהמשבר הזה יותר מחוזקים.

קרן ברק: בסוף משלמי המיסים במדינת ישראל, עיקר משלמי המיסים, אלה בעלי העסקים הקטנים והבינוניים ואנחנו צריכים אותם חיים כי אנחנו צריכים שהמדינה תמשיך להתקיים.

קרן ברק: יש את היום שאחרי.

קרן ברק: אם לא ניתן להם את ההנשמה בשלב הזה, הם גם לא יהיו אחר כך ולא יהיו משלמי מיסים והקופה הציבורית תתרוקן לכולנו.

קרן ברק: אנחנו חוזרים ואומרים את זה בכל דיון ונחזור ונאמר גם עכשיו.

קרן ברק: אנחנו לא עושים להם טובה.

קרן ברק: אנחנו צריכים אותם בשבילנו כמדינה חיים, נושמים ובועטים.

קרן ברק: לכן בכל פינה שאנחנו יכולים לתקן, אנחנו נכנסים ומנסים לתקן.

קרן ברק: היינו יחד בסיור בקאונטרי, בבריכות ובחדרי הכושר וראינו.

קרן ברק: אנחנו לא יכולים להיכנס בנעליהם של משכירי הנכסים שהם גם אנשים פרטיים וגם הם צריכים לחיות, אבל אנחנו כן יכולים לומר שכמו שאנחנו כמדינה צריכים את העסקים האלה חיים, גם העיריות עצמן צריכות את העסקים האלה כעסקים חיים.

קרן ברק: הם גם משלמי ארנונה, הם גם המעסיקים, הם הרי רוצים שכמה שיותר אנשים יבואו לאותן ערים, הם לא רוצים שהאנשים יעזבו.

קרן ברק: כל אחד צריך להסתכל בנקודה הזאת לחשוב איך הוא יוצא מהסטנדרט אליו הוא רגיל ואיך הוא גורם לכך שכל עסק בעיר שלו יעבור את השנה הזאת ויחיה.

קרן ברק: אנחנו כמדינה ניתן להם החייאה באמצעים מלאכותיים אבל הם ישרדו אחר כך עוד עשורים רבים.

קרן ברק: אנחנו יודעים שבכל שנה 40,000 מהעסקים נסגרים ואנחנו יודעים שהשנה המספר הוא כמעט פי שלוש.

קרן ברק: זאת אומרת, גם כך המשק והכלכלה הולכים להצטמצם.

קרן ברק: היכן שאנחנו יכולים, כל פתרון נקודתי, להסתכל על כל עסק ועסק כעל מקרה אחד יחיד ומיוחד ולחשוב איך אנחנו יכולים לתפור לו את החליפה.

קרן ברק: באירוע הספציפי הזה אנחנו מדברים על מצבים בהם יש עסקים שמשלמים שכירויות לעיריות שהן לא אנשים פרטיים.

קרן ברק: יש את חברות השילוט למשל והן גם אלה שבונות את תחנות האוטובוסים.

קרן ברק: הן זכייניות של העיריות ועכשיו נכנסו לגירעון של עשרות מיליוני שקלים.

קרן ברק: אנחנו צריכים להסתכל על כל מי שהעירייה עכשיו צריכה לבוא לקראתו.

קרן ברק: יש צ'קים שנמצאים בעיריות עצמן ועדיין לא נפדו אבל ביום אחד העירייה יכולה לפדות אותם כי הצ'קים אצלה.

קרן ברק: אם היא תפדה, העסקים יפלו.

קרן ברק: לכן אנחנו צריכים לחשוב עכשיו על כל מיני פתרונות יצירתיים.

קרן ברק: כמו שחברי עודד פורר אמר, יש עסקים שהזכיינות היא לחמש שנים, אז בואו נאריך לשש שנים.

קרן ברק: בואו נתייחס לשנה הזאת כאל שנה אבודה ונאריך את הזיכיון.

קרן ברק: יש עסקים שזה שונה לחלוטין ונצטרך לחשוב איך המדינה משפה את העיריות שישפו את העסקים האלה.

קרן ברק: אנחנו לא מדברים כאן במיליארדי שקלים אלא בעשרות מיליוני שקלים אבל עשרות מיליוני שקלים שישאירו את העסקים האלה חיים, שישאירו את העיריות חיות, שישאירו את קופת המדינה חיה ואותנו כתושבים חיים.

קרן ברק: זה המעגל.

קרן ברק: לכן בעיניי אנחנו צריכים לצאת מהדיון עם פתרון של הארכת הזיכיון בחקיקה, גם לקרוא לשפות וגם עוד פתרונות שיעלו כאן לפיהם אפשר לשנות את החקיקה כי יש עיריות שאמרו שהן רוצות לתקן אבל החוק לא מאפשר להן.

קרן ברק: אנחנו לא נתחמק מהקטע הכספי, גם נצטרך למצוא מקורות תקציביים אבל גם נצטרך לעשות כאן תיקונים שיאפשרו את הגמישות הזאת ולכן קראנו לדיון גמישות.

קרן ברק: אנחנו לא מנסים עכשיו לכפות אלא אנחנו מנסים ליצור גמישות שתוכל לסייע לעסקים.

קרן ברק: משהו אחד ספציפי לגבי עיריית הרצליה.

קרן ברק: נמצא כאן אסף קצין.

קרן ברק: עיריית הרצליה באופן ספציפי – שם כנראה יש איזשהו מחדל של החברה העירונית לפיתוח תיירות של עופרה בל – אני מבינה שהביאו למועצת העיר את הבעיה של העסקים בהרצליה, של בעלי העסקים שפשוט לא באים לקראתם אפילו לא קצת לעומת תל אביב, שם יש הרבה מאוד גמישות.

קרן ברק: בהרצליה כנראה ממש מתעמרים בהם וזה גם לפתחי ואני ארצה שהוא ידבר, מה גם שהוא הגיע לכאן.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חברת הכנסת איילת שקד מיוזמי הדיון.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: אני לא אחזור על דברי חבריי שהגשנו ביחד את ההצעה.

איילת שקד: ברור שבשעה הקשה הזו בה אנחנו נמצאים, הנפגעים העיקריים ממשבר הקורונה אלה העסקים הקטנים, בעיקר מסעדות תרבות פנאי.

איילת שקד: העיריות צריכות ללכת יותר לקראת העסקים.

איילת שקד: האבסורד הוא - מצד אחד זה משמח כי זה מראה על ערבות הדדית אבל מצד שני זה אבסורד- שהרבה פעמים בסיורים שאני עושה בכל הארץ אני רואה שבעלי מקומות פרטיים הולכים לקראת אלה ששוכרים מהם, לקראת בעל העסק השוכר ומתפשרים על דמי השכירות, דוחים, פורסים או מורידים, ודווקא העיריות לא עושות זאת.

איילת שקד: יש עיריות שבאות יותר ויש עיריות שבאות פחות, כמו שקרן אמרה.

איילת שקד: אני יודעת שעיריית תל אביב באה לקראת בעלי העסקים ועיריית חיפה וגם נתניה.

קריאה: חיפה דווקא לא.

איילת שקד: פנו גם אלינו.

איילת שקד: אנחנו חברי כנסת שמתעסקים בנושא.

איילת שקד: כולנו עושים סיורים בכל הארץ ובכל העיריות.

איילת שקד: הבנו שיש בעיה ספציפית עם עיריית הרצליה ואם אפשר, נשמח לשמוע את נציג עיריית הרצליה.

איילת שקד: מה שאמרה חברת הכנסת קרן ברק על הארכת הזיכיונות, זה הדבר הפשוט ביותר.

איילת שקד: זה לא עולה כסף לאף אחד ולכן זה הדבר הכי פשוט, להכריז על שנת 2020 כשנה אבודה ולהאריך את הזיכיון.

איילת שקד: אם צריך בשביל זה חקיקה, והבנתי שיש סברה שאומרת שצריך חקיקה – ואגב, אני לא בטוחה בכך – לעשות זאת.

משה ארבל: לדעתי לא צריך חקיקה.

איילת שקד: גם לדעתי.

איילת שקד: אם עירייה רוצה להכריז על שנה כשנה אבודה בגלל הקורונה, נראה לי הגיוני – צריך לבדוק את זה – שפשוט תאריך את הזיכיון לפחות בשנה.

איילת שקד: אני יודעת שיש רשויות שמתכוונות לעשות את זה.

איילת שקד: יש רשויות שאין בהן בעיה כי הזיכיון גם כך היה ל-20-10 שנים אבל ברשות שהזיכיון הוא לשלוש-חמש שנים, יש יתרון והיגיון בהארכת הזיכיון.

איילת שקד: גם לפרוס את תשלומי הארנונה, גם אולי לוותר על אגרות שילוט.

איילת שקד: הייתי השבוע בנתניה וכל העסקים פתאום חטפו אגרות שילוט והם במשא ומתן עם העירייה.

איילת שקד: צריך לחשוב על דרכים יצירתיות.

איילת שקד: כמו שאמרה קרן, גמישות.

איילת שקד: אנחנו מבינים שאנחנו במצב בעייתי צריך לחופש דרכים גמישות, להגדיל את הגמישות ושהעירייה תבוא יותר לקראת העסקים.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה לברך את חבריי על ההצעה החשובה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להאיר את הנושא מזווית אחרת.

ג'אבר עסאקלה: כמובן שאני תומך בכל מה שיעזור לעסקים הקטנים כולל שהרשויות ילכו לקראת העסקים האלה, אבל אני רוצה להסתכל מהזווית האחרת.

ג'אבר עסאקלה: בפריפריה ובחברה הערבית דווקא הרשויות המקומיות שוכרות מקומות ולא משכירות.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, אין מבני ציבור שהמועצות והעיריות יכולות להשכיר אבל הן שוכרות בניינים.

ג'אבר עסאקלה: רוב גני הילדים בחבר הערבית הם במבנים שכורים וגם חלק ממשרדי המועצות נמצאים במבנים שכורים.

ג'אבר עסאקלה: המדינה צריכה להסתכל גם על זה במיוחד ששיעורי הגבייה גם מעסקים ירדו וגם בדיור ירדו באופן מאוד משמעותי.

ג'אבר עסאקלה: המדינה צריכה לעזור לרשויות ולא רק להיעזר בהן כדי שיוכלו לשלם את שכר הדירה למבנים שהם שוכרים.

סונדוס סאלח: אני מברכת על היוזמה ועל הדיון המאוד חשוב.

סונדוס סאלח: אכן אני מתחברת לדברי חברי חבר הכנסת ג'אבר ואני אומרת שזוהי הזדמנות להעמיד את הנתון המאוד מדאיג שהרשויות המקומיות הן רשויות מאוד מאוד עניות בהקשר הזה ואין להן נכדי נדל"ן ואין להן את האפשרות להכנסות מעסקים שמושכרים על ידי הרשויות המקומיות ובסופו של דבר הן נפגעות באופן מצטבר מהתהליך הזה.

סונדוס סאלח: ראינו בתחילת המושב הקודם שהתקצוב שהיה בתמיכה לרשויות המקומיות, זה היה על פי אזורי תעסוקה והכנסה מתעסוקה לרשות המקומית.

סונדוס סאלח: זה הפלה פעם נוספת את הרשויות המקומיות הערביות.

סונדוס סאלח: אני בעד תמיכה בכל הרשויות המקומיות, אני בעד שהרשויות המקומיות יתמכו בעסקים הקטנים ששוכרים מבנים שלהן וגם לפרטיים כאשר גם לארנונה יש מקום.

סונדוס סאלח: כנראה שאנחנו בדרך לסגר שלישי.

סונדוס סאלח: עד עכשיו לא נתנו פתרונות ורשת ביטחון לא כלכלית ולא חברתית לאנשים והם שוקעים בחובות שלהם מצד הבנק וגם מצד הרשויות המקומיות.

סונדוס סאלח: זה הזמן לתת יותר תמיכה לרשויות המקומיות על מנת שיאפשרו תמיכה גם בעסקים הקטנים וגם באנשים פרטיים.

ג'אבר עסאקלה: וכל זה לפני יום רביעי.

משה ארבל: לא.

משה ארבל: ביום רביעי רק הקריאה הטרומית.

משה ארבל: לאט לאט.

מיכל שיר סגמן: אני אהיה קצרה ולא אחזור על דברי חבריי.

מיכל שיר סגמן: באופן כללי העסקים, לצערי הרב, בכל תקופת הקורונה, גם לפני – כבעלת חברה, כמי שהקימה וניהלה חברה במשך שנים אני יכולה להזדהות – מי שהצליח להקים עסק ולהחזיק אותו, זה קרה למרות המדינה ולא בזכות המדינה.

מיכל שיר סגמן: זה עוד לפני עידן הקורונה.

מיכל שיר סגמן: לצערי הרב המדינה מחזיקה, הממשלה מחזיקה לעצמה את כל הסמכויות נורא קרוב לחזה, במקום לפזר את הסמכויות.

מיכל שיר סגמן: זה קשור גם לפתיחה ולסגירה של עסקים בתקופת קורונה, זה קשור להקלות ולגמישות ולכל הנושאים ובכלל בתקצוב.

מיכל שיר סגמן: בעצם כל מה שאנחנו מדברים עליו, במקום להחזיק הכול קרוב לחזה, האוצר מחזיק קרוב לחזה, הבריאות מחזיק קרוב לחזה, פשוט לפזר את הסמכויות, לתת לרשויות את היכולת, את הידיים, את התקציבים כי כל ראש רשות מכיר את העסקים שלו.

מיכל שיר סגמן: הרבה יותר קל לבעל עסק ללכת לראש רשות ולדבר אתו ואותו ראש רשות יכול לשלוח פקחים, לשלוח אנשי מקצוע מטעמו אל העסק הזה ולבדוק אותו באופן פרטני, מה שלמדינה אין סיכוי לעשות.

מיכל שיר סגמן: כשניהלתי חברה, לא ידעתי מה קורה בכל סניף וסניף ברמת המיקרו.

מיכל שיר סגמן: זה לא עובד כך.

מיכל שיר סגמן: אתה שם מנהלי סניפים.

מיכל שיר סגמן: ראשי הרשויות הם מנהלי הסניפים של המדינה והמדינה פשוט לא רואה אותם ככאלה וזה מה שעצוב בכל המשבר הזה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים עכשיו על נושא מסוים אבל זה גורף לכל מה שקשור בנושא הזה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אני מבקש לפתוח את הדיון ולפתוח דווקא בבקשה מסיון להבי, מנהל אגף בכיר במשרד הפנים, תקצוב.

סיון להבי: מנהל אגף תקציבים.

משה ארבל: אני מבקש ממך קודם כל לסקור בפני חברי הכנסת אם נעשה, מה נעשה, מתחילת משבר הקורונה ועד היום בפרט בנוגע לעסקים קטנים ברשויות המקומיות.

סיון להבי: תודה אדוני.

סיון להבי: אני אומר עוד לפני כן שמשרד הפנים חושב שהעסקים הם המנוע של הרשות המקומית, הוא מנוע צמיחה.

סיון להבי: רשות שלאורך שנים מפתחת אזורי תעשייה ואזורי מסחר, יכולה להגיע למצב תקציבי הרבה יותר טוב ולכן אני בטוח שכל ראשי הערים מודעים לכך שהם צריכים לשמור על העסקים, לתת מסלול ירוק לעסקים ולדאוג לכך שהם באמת מקבלים את כל המענים.

סיון להבי: אחת הבעיות בקורונה היא שהעסק שלך נסגר ואתה יכול אולי להוציא את העובדים לחל"ת, להוריד את השלטר, להפסיק לקנות מוצרי גלם אבל יש כמה דברים שממשיכים לרדת כל חודש שזה שכר הדירה והארנונה.

סיון להבי: לכן שר הפנים בתחילת המשבר כבר אמר שצריך לתת לזה מענה.

סיון להבי: מענה ניתן בשני מתווים.

סיון להבי: המתווה הראשון נתן שלושה חודשים פטור לכלל העסקים במדינת ישראל, למעט חריגים, עלות של 2.8 מיליארד שקלים מתוך תקציב המדינה.

סיון להבי: ההנחה הזאת התאפשרה מכיוון ששר הפנים חתם על תקנות הנחה.

סיון להבי: אין בסמכות העירייה לתת הנחה בלי ששר הפנים מאפשר לה את זה.

סיון להבי: ברגע שהתאפשרה מתן ההנחה, העסקים קיבלו שלושה חודשים פטור והממשלה שילמה במקומם.

משה ארבל: מה קרה אחרי שלושת החודשים?

סיון להבי: אחרי שלושה חודשים אמרה הממשלה שעכשיו רוצים לתת לפחות עסקים ליותר זמן ולכן ההנחה הפכה להיות מהנחה גורפת לכולם להנחה נקודתית.

סיון להבי: ההנחה בארנונה התקשרה לתוך מענק הוצאות קבועות של רשות המסים.

סיון להבי: עסק מגיש את עצמו לקבל מענק הוצאות קבועות מרשות המסים.

עודד פורר: כאן כתבתם נוח בשבע שגיאות.

עודד פורר: ההנחה הזאת לא הגיעה בסופו של דבר לבעלי עסקים.

עודד פורר: בגלל שברשות המסים דורשים את הדוחות, במבחן התוצאה מה שקיבלו בעלי העסקים אלה דרישות חיוב מהרשויות.

איילת שקד: שאלה.

איילת שקד: מסעדה שסגורה מספטמבר, היא לא משלמת עבור ספטמבר, אוקטובר, נובמבר, דצמבר, ינואר?

עודד פורר: משלמת.

קרן ברק: היא צוברת ריביות, היא צוברת פיגורים.

משה ארבל: למרות היכרותי המוקדמת עם מר להבי כרמ"ט לשעבר של שר הפנים, לא נעשה לו הנחות אבל תאפשרו לו להשלים את הדברים.

סיון להבי: אני רק אתאר את המתווה בקצרה.

סיון להבי: עסק שמגיש את עצמו לרשות המסים לקבל מענק כהוצאות קבועות.

סיון להבי: הוא מקבל אישור שהוא זכאי, הוא פונה לרשות לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, מגיש לה את הבקשה שהוא למעשה זכאי למענק ומיד מקבלת הרשות הנחיה לתת לו הנחה.

עודד פורר: תוך כמה זמן הוא מקבל את האישור מרשות המסים?

סיון להבי: רשות המסים לקחה לעצמה זמן גדול.

קרן ברק: חודשים.

משה ארבל: כדי שנוכל לבקר ולפקח על התנהלות משרד הפנים, בואו נשמע את המכלול ונדע על מה להצביע.

איילת שקד: יש כאן מתעניינים.

איילת שקד: בואו נשאל אותם.

איילת שקד: אני קיבלתי תשובות שונות מאנשים שונים.

סיון להבי: זה אינדיבידואלי.

סיון להבי: מסעדה שלא ירדה בפדיון, היא לא מקבלת.

איילת שקד: אם ירדה בפדיון?

סיון להבי: ודאי שמקבלת.

עודד פורר: אם היא ירדה מעל 60 אחוזים.

סיון להבי: הגישה לרשות לעסקים בינוניים, הרשות המקומית מקבלת הנחיה לתת לה את ההנחה, מגישה את הבקשה להחזר תשלום לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים והיא משפה את הרשות המקומית.

סיון להבי: האם זה המנגנון היעיל ביותר?

סיון להבי: לא בטוח.

עודד פורר: בטוח שלא.

סיון להבי: בהקצאות ממשלתיות יש שיווי משקל.

סיון להבי: שיווי המשקל הוא בין הדיוק לבין היעילות.

סיון להבי: כשנתנו 750 שקלים לכל תושבי מדינת ישראל, קיבלו גם אנשים שלא היו צריכים והייתה על זה הרבה ביקורת.

סיון להבי: כשאתה רוצה לתת מענק לכולם, זה מאבד את הדיוק.

סיון להבי: כשאתה רוצה לדייק, אתה צריך להיות פחות יעיל.

סיון להבי: להגיש את המסמכים ולדעת בדיוק למי לכוון את זה.

סיון להבי: לא רצינו לתת לכל העסקים הנחה ומענק אלא רק למי שנפגע בפדיון ובגלל זה צריך להגיש מסמכים.

סיון להבי: כשמגישים מסמכים, צריכים להיבדק וזה גוזל מהיעילות.

סיון להבי: אני רוצה לענות לחבר הכנסת וכאן אולי מעט אכזבה.

סיון להבי: מכיוון שהחוזה של השכירות של הנכסים של העירייה עם המחזיק הוא חוזה שנחתם בין העירייה לבין המחזיק ושר הפנים, משרד הפנים, אין לו שליטה על החוזים האלה.

סיון להבי: האם אנחנו קוראים מעל במה זאת לעסקים לבוא לקראת אותם שוכרים?

סיון להבי: התשובה היא חיובית.

סיון להבי: האם אנחנו יכולים לחייב אותם?

סיון להבי: זה לא במגרשנו.

אסף קצין: קולכם לא נשמע מול ראשי הרשויות.

סיון להבי: אני משמיע אותו כעת.

איילת שקד: יש לי שאלה.

איילת שקד: אתם שילמתם על החודשים הסגורים או לא?

אסף קצין: לא, אבל ארנונה בעסקים כמו שלנו – וכמובן אנחנו לא מזלזלים במישהו אחר – זה לא המכלול הכלכלי הגדול.

משה ארבל: אם אני מבין נכון, יוצאת כאן קריאה ממשרד הפנים לרשויות המקומיות.

סיון להבי: לבוא לקראת העסקים ככל שאפשר.

משה ארבל: לבוא לקראת העסקים בלב פתוח ונפש חפצה.

משה ארבל: אני רק רוצה לדייק אתך, שלא ימצא את עצמו מחר-מוחרתיים ראש רשות בוועדה לחיוב אישי על זה שהוא בא לקראת בעל עסק בתקופת הקורונה.

סיון להבי: מוטב לראש הרשות שיפנה קודם לייעוץ המשפט שלו לקבל את חוות דעתו.

משה ארבל: עמדת משרד הפנים העקרונית, אם אני מבין נכון, היא שנכון יהיה שהרשות המקומית תבוא לקראת בעלי העסקים בסוגיית השכירויות בתקופת משבר הקורונה.

קרן ברק: השכירויות והארכת הזיכיון.

משה ארבל: אני מודה על ההבהרה החשובה הזאת.

משה ארבל: אני רוצה ברשות

משה ארבל: כם לעבור לשמוע את תמר מירסקי ממשרד הכלכלה והתעשייה, מנהלת בכירה, חקיקה ורגולציה, עסקים קטנים ובינוניים.

משה ארבל: היא נמצאת אתנו ב-זום.

משה ארבל: בבקשה גברתי.

תמר פרנקל מירסקי: שלום.

תמר פרנקל מירסקי: צוהריים טובים.

תמר פרנקל מירסקי: אני רוצה להביא לשולחן כלים נוספים שהרשויות יכולות לעשות למען עסקים קטנים בנושא של התקשרויות וזה הנושא של ערבויות.

תמר פרנקל מירסקי: כל קבלן שמבצע עבודה, הרשות מחזיקה ערבות וככל שהעבודה הולכת ומתקדמת אפשר להפחית בגובה הערבויות, להחליף אותן בערבויות יותר נמוכות וכך לחסוך עלויות אשראי ומימון לעסקים.

תמר פרנקל מירסקי: מה שאפשר לעשות מבחינת הקדמת תשלומים.

תמר פרנקל מירסקי: באופן כללי אנחנו עוקבים מקרוב אחרי רכש ציבורי מעסקים קטנים ובינוניים, גם ברשויות, ואנחנו רואים שיש הרבה מה לעשות מבחינת הנגשת המכרזים לעוד עסקים, להסיר חסמים, לדרוש פחות דמי השתתפות, להעלות את המכרזים לאתר של הרשות כדי שהעסקים יוכלו להכיר אותם ולדעת אם נכון להם לגשת, וגם ביטוחים.

תמר פרנקל מירסקי: לשקול מחדש את כל התנאים של ההתקשרויות ולראות.

תמר פרנקל מירסקי: יש דברים שבאופן מסורתי עוברים ממכרז למכרז ויכול להיות שבעת הזאת אפשר גם להקל בתנאים בלי עלויות לעירייה ולחסוך לעסקים כסף.

משה ארבל: חוץ מקריאה חשוב ככל שתהיה, איזה צעדים אופרטיביים אתם עושים כדי לוודא שזה באמת קורה?

משה ארבל: זה שאתם קוראים, גם משרד הפנים וגם אתם, זה באמת יפה מאוד.

משה ארבל: השאלה מה אתם עושים, איזה צעדים אתם עושים בפועל מול מרכז שלטון מקומי, מול רשויות מקומיות, כדי שבפועל הרוח הטובה הזו שנושבת במשרדי הממשלה ברחוב קפלן תרד לשטח.

תמר פרנקל מירסקי: אנחנו סוקרים מדי שבוע כ-50 מכרזים של רכש ציבורי וביניהם גם מכרזים של רשויות מקומיות ואנחנו פונים באופן נקודתי וישיר לרשויות כשאנחנו רואים שיש חסמים במכרז.

תמר פרנקל מירסקי: הרבה פעמים אנחנו מקבלים שיתוף פעולה, מניחים דרישות, לפעמים תנאים יותר טובים.

תמר פרנקל מירסקי: זאת עבודה שאנחנו עושים ממש מדי יום.

תמר פרנקל מירסקי: אנחנו גם בקשר עם נציגים של מקדמי עסקים לרשויות.

תמר פרנקל מירסקי: יש קהילת מקדמי עסקים פעילה מאוד בתקופה של הקורונה ומנסים לפתור בעיות בשטח.

תמר פרנקל מירסקי: יש לנו גם את מדד הרשויות שאנחנו מפרסמים מדי שנה - השנה אנחנו כמובן לא נוציא אותו – שמשווים את הידידותיות של הרשות כלפי העסקים.

תמר פרנקל מירסקי: זה כדי לעודד את הרשויות לפתח תשתית וסביבה יותר טובה לעסקים.

תמר פרנקל מירסקי: אחד הפרמטרים למדד הרשויות הוא גם הרכש.

משה ארבל: למה השנה לא תוציאו את זה כמדד?

תמר פרנקל מירסקי: צריך לחשוב על זה.

תמר פרנקל מירסקי: זאת שנה שקשה להשוות.

תמר פרנקל מירסקי: זה מורכב.

תמר פרנקל מירסקי: אנחנו משתדלים שגם מה שאנחנו מפרסמים יהיה מבוסס, גם סטטיסטית וגם ניתן להשוואה.

משה ארבל: אולי דווקא בשל המשבר ובשל הקושי, נכון להציף אתגרים שיונחו על השולחן כדי שבאמת נדע להתמודד אתם.

משה ארבל: לא תמיד להראות עד כמה הכלה יפה אלא לפעמים כשצריך לשים על השולחן אתגרים ויעדים לשינוי, כמובן עם כוכבית שמדובר כאן בשנת משבר קורונה, לעניות דעתנו נכון שגם השנה, ככל שיש לכם נתונים, גם אם הם בסטיית תקן בשל המשבר, נכון שהם יונחו ונכון שהם יוצפו כדי שזה באמת יהיה כלי עבודה לטובת אלה שעוסקים בתחום הזה וגם הכנסת תדע כדי לפקח איך מתמודדים עם משברים כאלה שלא יבואו בעתיד.

משה ארבל: אני מאוד מודה לך.

משה ארבל: אני מבקש לעבור למר אייל אריאל, נציג ארגון בלי עסקי הספורט והכושר.

משה ארבל: שלום.

אייל אריאל: שלום.

אייל אריאל: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אייל אריאל: אני רוצה בתחילת הדברים להודות לחברת הכנסת ברק ולחבר הכנסת פורר שאתם אתנו בקשר כל הזמן ואתם מאוד קשובים.

אייל אריאל: בתוך הים הזה, זה נותן טיפה של אור.

קרן ברק: תפנו למשה ארבל.

קרן ברק: גם הוא יכול לעזור.

אייל אריאל: זה נכון מאוד.

אייל אריאל: אני רוצה להתייחס להצעה שעל סדר היום אבל אני רוצה מילה לגבי הארנונה.

אייל אריאל: אני יכול לתת את הדוגמה הפרטית שלי.

אייל אריאל: לי יש כמה עסקים, כמה מועדוני כושר, אני משלם ארנונה בסכום של כמעט מיליון שקלים בשנה, אני לא זכיתי עד היום לקבל אישור, רק עד אוגוסט.

משה ארבל: חדרי הכושר שלך הם ה-BOT?

אייל אריאל: חדרי הכושר שלי הם שלי, בבעלותי.

אייל אריאל: יש לי חדר כושר אחד בעירייה והשאר עסקים פרטיים.

אייל אריאל: יש בעיה עם העניין של הארנונה והבעיה היא לא ברשות לעסקים קטנים שדווקא הם עובדים בסדר גמור.

אייל אריאל: הבעיה נמצאת באישור הנדרש ממס הכנסה.

אייל אריאל: כלומר, גם אם קיבלתי את הזיכוי, צריך לתת מכתב שנקרא מכתב החלטה ולך תקבל אותו.

אייל אריאל: הוא יגיע.

אייל אריאל: יש לו זמנים משלו.

אייל אריאל: היום קיבלתי של מאי-יוני.

אייל אריאל: אלה דברים שאי אפשר.

אייל אריאל: בפועל אני משלם את הארנונה ואתם מבינים את גודל הסכום, גובים ממני בכל חודש ארנונה, בכל הרשויות גבו ממני ארנונה.

אייל אריאל: עכשיו יש רשות אחת שאני אוכל לעשות.

אייל אריאל: כלומר, מישהו צריך לעשות כאן חשיבה.

אייל אריאל: יכול להיות שעסקים שהוגדרו על ידי המדינה כעסקים שחייבים להיות סגורים, קודם כל לעצור להם את הארנונה ואחר כך שיעשו בדיקות ויחדשו.

אייל אריאל: הצורך כל חודש להעביר סכומי עתק, זה מטורף כאשר כרגע אין הכנסה.

אייל אריאל: לגבי השכירות.

אייל אריאל: אני חושב שההצעה היא מצוינת אבל צריך להסתכל עליה בהיבט קצת יותר רחב.

אייל אריאל: בסגר הראשון ישבה ועדה במשרד המשפטים ודנה בנושא השכירות של העסקים.

אייל אריאל: היא החליטה לא להתערב.

אייל אריאל: מדובר כאן בסכסוך או אם תרצו דיון בין שני בעלי עסקים, שידונו בעצמם.

אייל אריאל: אני לא אומר מילים קשות אבל זה חוסר הבנה מוחלט של מה זה עסקים.

אייל אריאל: אין כאן בכלל דיון בין שני כוחות שווים.

אייל אריאל: יש כאן קניבליזם.

אייל אריאל: אני כבעל עסק בניתי מקום בהשקעה של מיליוני שקלים, אם אני חייב עכשיו לבעל שכירות, בסופו של תהליך נחזור מהקורונה ואני אחזור לעבודה, אז הוא יבוא ויגיד לי שיש לי חוב של מיליון שקלים על השכירות במקום שהשקעתי בו תשעה מיליון שקל על הקמתו.

אייל אריאל: אני לא אהיה מסוגל לשלם את המיליון השקלים האלה כי ההנחה היא שכאשר נחזור לעבודה, אנחנו עדיין נעבוד במשך חודשים רבים.

אייל אריאל: אנחנו בעצם מקימים את העסק מחדש.

אייל אריאל: כל כסף שיש לי, אני צריך להשקיע בניסיון להניע את הכלכלה.

אייל אריאל: אגב, זה גם אינטרס של המדינה, לנסות להניע את הכלכלה, להחזיר את העובדים שלי, יש לי 300 עובדים, אני רוצה להחזיר אותם לעבודה, אני צריך לממן את הפעילות של החודשים כדי שהעסק יעבוד אבל יש עלי חוב שבעצם יפיל אותי.

אייל אריאל: אני אומר גם למה זה לא קרב הוגן בין בעלי העסקים.

אייל אריאל: כאשר נחזור אחרי הקורונה, מה יותר נוח לבעל עסק לבוא ולומר לי שהוא מסלק אותי?

אייל אריאל: יש כאן עסק נפלא, עובד, שהשקעתי בו תשעה מיליון שקלים.

קרן ברק: אף אחד לא ישכור.

קרן ברק: זה לא שהוא רוצה לסלק אותך.

אייל אריאל: אני לא בריב עם בעלי הנכסים.

אייל אריאל: אני חושב שיש להם בעיה אמיתית כי הם לא זכאים בכלל לפיצויים כי רובם, או לפחות הגדולים שבהם, לא זכאים לפיצויים.

אייל אריאל: אני לא מתעלם מזה ותכף אני אגע בנקודה הזאת.

משה ארבל: אתה צריך להיכנס ללוחות זמנים.

משה ארבל: יש לך דקה.

אייל אריאל: יש כאן מצב שבו ניתן יהיה להוציא אותי החוצה, לקחת עסק שהושקעו בו מיליון ולקבל את המיליון ממישהו אחר.

אייל אריאל: כל אדם ישמח לתת מיליון או שניים כדי לקבל עסק שהושקע בו הרבה יותר.

אייל אריאל: לכן אני חשוב שצריך להסתכל על התמונה כתמונה יותר רחבה, לנסות לדבר על ענפים שסגורים לאורך זמן ולהתייחס אל ענפים שסגורים לאורך זמן ולראות איך מתעסקים אתם.

אייל אריאל: בעניין הזה המדינה צריכה לקחת אחריות, לבוא ולומר שעסקים שסגורים לאורך זמן – בחקיקה – פטורים מתשלום מס, המדינה תפצה את בעלי הנכסים כי גם הם עסקים, ואתם יודעים מה?

אייל אריאל: באותם חודשים עליהם מדובר, אני כבעל עסק, אפשר לוותר על הפיצוי שאני מקבל מהמדינה כי צריך להבין שהפיצוי שמקבלים, תודה, יש לו שם יפה – הוצאות קבועות – הוא לא באמת הוצאות קבועות אלא הוא בנוי לפי 15 אחוזים.

אייל אריאל: עסקים בתחום הספורט והכושר, ההוצאות הקבועות שלהם ללא עובדים הם בין 30 ל-45 אחוזים הוצאות קבועות.

אייל אריאל: כלומר, אין כאן שום פיצוי שמאפשר לשלם את השכירות.

אייל אריאל: הייתי שמח אם הפיצוי היה ריאלי כדי לשלם את השכירות, מאה אחוזים של השכירות ולהמשיך קדימה.

אייל אריאל: לגבי רשויות מקומיות, אותו כלל.

אייל אריאל: אני חושב שלרשות מקומית יש אינטרס שאני אמשיך לעבוד ואמשיך להעסיק עובדים שגרים בישוב.

אייל אריאל: יש אינטרס שאני אמשיך לשלם את הארנונה, יש אינטרס שנניע את המשק וההצעה הזאת להקפיא את השכירות ולהאריך את המועד של הזיכיון על המקום, היא הצעה מצוינת שתעזור מאוד לעסקים.

משה ארבל: תרשה לי לאתגר אותך בשאלה קטנה.

משה ארבל: לכאורה אתה יוצר חוסר שוויוניות בין עסקים שמושכרים על ידי בעל עסק ששוכר מרשות מקומית לבין בעל עסק ששוכר את העסק מחברה או מאדם פרטי.

משה ארבל: לכאורה זה לא צודק.

משה ארבל: אנחנו שני בעלי עסקים באותו רחוב.

משה ארבל: יש לי חנות נעליים שאני שוכר את המבנה מעיריית תל אביב וחנות נעליים שמושכרת על ידי אדם פרטי.

אייל אריאל: אני אענה על השאלה.

אייל אריאל: רוב העסקים שלי כמו שאמרתי לך הם דווקא במקומות אחרים.

אייל אריאל: עם חלקם אנחנו יכולים להגיע להבנות.

אייל אריאל: אני יכול להגיד לך שיש מקומות שפשוט אומרים לי אל תשלם בתקופה הזאת, אנחנו צריכים אותך, אנחנו רוצים אותך.

אייל אריאל: רשות מקומית לא יכולה לקבל החלטות על כספי ציבור כמו שיכול לקבל בעל עסק שהוא יכול להוריד 50 אחוזים.

אייל אריאל: עדיין העסקים צריך להיות לכל העסקים.

אייל אריאל: בעיניי חשוב להעלות את הנושא הזה לדיון כולל על נושא שכירויות לעסקים שסגורים לאורך זמן.

אייל אריאל: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אני מבקש לתת זכות דיבור למר אסזף קצין.

אסף קצין: תודה רבה אדוני.

אסף קצין: תודה רבה שהזמנת אותנו לכאן.

אסף קצין: אנחנו מרגישים כבוד גדול להיות כאן.

אסף קצין: חברים יקרים, אנחנו נמצאים במצוקה אדירה.

אסף קצין: אני רוצה להציג את עצמי.

אסף קצין: אני בעלים של שתי מסעדות חוף בהרצליה, אני מעסיק בכל מסעדה למעלה מ-120 עובדים וככל שהמשבר הכלכלי קיצוני, כך ההתנהלות של עיריית הרצליה קיצונית אף יותר.

אסף קצין: אני רוצה לומר לכם שבעיריית תל אביב, פחות מקילומטר קו אווירי השכילו להבין שזה לא האינטרס של הרשות שבעלי עסקים כמונו יקרסו ולכן הם מצאו פתרונות בהארכת זיכיונות בשלוש שנים ובתשלומים של שלושה אחוזים, חמישה אחוזים, שכר דירה בתקופה שבעצם העסקים עובדים בטק אווי כאשר מבנה הפעילות לא מכוון ל-טק אווי.

אסף קצין: אני רוצה לתת עוד נפח לפעילות שלנו בהמשך לשאלה ששאלת לגבי ההבדלים בין בעל עסק לבעל עסק.

אסף קצין: חוזה ההתקשרות שאני נמצא בו, אני נדרשתי להשקיע מיליוני שקלים, למעלה מחמישה מיליון שקלים בנכסים עירוניים.

אסף קצין: מעבר ל-2.400 שקלים שאני משלם כאן בשנה, השקעה אדירה למכרז קצוב של חמש שנים ועל כך הסתמכתי והשקעתי את הכספים הללו.

אסף קצין: בעיריית הרצליה, עם פרוץ המשבר, זכינו להתעלמות גורפת כאשר בשיאה של ההתעלמות קיבלנו מכתב שאת הכספים שאנחנו זכאים לקבל מהמדינה אנחנו נדרשים לשלם לאותה רשות עירונית.

אסף קצין: בסגר השני, כאשר ביקשנו להקפיא את התשלומים – וצודקת חברת הכנסת, התשלומים הם אצל הרשות והיא יכולה לפרוע אותם מדי יום – לא רק שלא קיבלנו מענה אלא דרשו מאתנו שנביא מסמך שבכפוף להתחייבות של בקשה לדחות תשלומים, אנחנו נשלם בסופו של דבר את כל התשלומים גם בתקופות שאנחנו סגורים.

אסף קצין: אני מדבר אתך כאן על מיליוני שקלים.

אסף קצין: זאת אומרת, לא רק שלא מתחשבים אלא לוקחים אירוע קיצוני אף יותר והופכים אותו למעין סחיטה, ואני לא בוחל במילים.

אסף קצין: מעבר לכך.

אסף קצין: כשאני התחלתי להרים את הראש, כי אני נאבק כאן לא רק עבור משפחתי אלא גם עבור עשרות משפחות אחרות, אני זוכה להתעמרות קיצונית ובתקופה האחרונה אני זוכה לביקורים של פעמיים בשבוע של פקחים שמגיעים לביתי כאשר האבסורד הגדול הוא ש-90 אחוזים מהציוד שלי לא נמצאים כרגע פרוסים בבית העסק היות ואנחנו סגורים.

אסף קצין: הם מגיעים בטענה שהציוד לא נמצא במקום הנכון וכיוצא בזה.

אסף קצין: אני יכול לומר לכם שב-20 השנים שאני עושה עסקים, אני יכול לספור על כף יד אחת את הפעמים שחוויתי קנסות ב-20 השנים האחרונות.

אסף קצין: מעולם לא דרשו ממני ופנו אלי בפנייה כזו או אחרת בשלוש השנים האחרונות ורק אחרי שהתחלתי להרים את הראש בגין הזכויות שלי, אנחנו זוכים להתעמרות הזאת.

אסף קצין: אני מבקש מכם בכל לשון של בקשה, אנא מכם התערבו.

אסף קצין: אנא מכם, שתצא מכם קריאה אמיתית ולא רק קריאה נחמדה ופוליטית במידה מסוימת.

אסף קצין: תתערבו כדי שנוכל להציל את העסקים שלנו, כדי שנוכל להציל את המשפחות שלנו כי מדובר כאן – ואני לא אומר זאת כגוזמה – בדיני נפשות.

אסף קצין: תודה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: מר אלון אלישיב.

אלון אלישיב: אני מהוד השרון אבל העסק שלי בחיפה.

אלון אלישיב: אני הזכיין של המזנונים באצטדיון סמי עופר.

אלון אלישיב: בצבא שירתי כקצין, לוחם, בחטיבת הנח"ל.

אלון אלישיב: אני בן 34, יזם צעיר, נשוי עם שני ילדים והחלום שלי הוא להמשיך ליזום, ליצור ולהתפתח במדינה שאני כל כך אוהב.

אלון אלישיב: אני רוצה לציין שלהבדיל מעיריית הרצליה, את עיריית חיפה ואת ראשית העיר באופן אישי ואת האצטדיון, הם כן קשובים.

אלון אלישיב: אני כן זכיתי בתמיכה, כן זכיתי בעזרה, כן זכיתי באוזן קשבת.

אלון אלישיב: אני מחפש היום להתחבר אתם כי אני כן רואה שיש כאן את הרצון.

אלון אלישיב: אני חושב שבלי עזרה מהכנסת, מכם, כמו שאסף אמר, עם חקיקה ועם גיבוי, הם לא יוכלו לעזור לנו כי אין להם את הכלים.

אלון אלישיב: אני אסביר היכן הבעיות.

אלון אלישיב: לפני הקורונה שילמתי מעל 200,000 שקלים שכירות בחודש ומחזור המכירות שלי היה בהתאם.

אלון אלישיב: אני הייתי נותן בערב אחד ל-25,000 אנשים ומעלה שירות עם 14,000 הקשות קופה, עם 150 עובדים באצטדיון, בניתי צוות של עובדים בני נוער שהיו מגיעים לאצטדיון עם חינוך, עם משמעת, עם תרבות.

אלון אלישיב: רציתי להביא משהו אחר.

אלון אלישיב: רציתי להביא את האצטדיונים של אירופה לישראל.

אלון אלישיב: התעמקתי בכל פרט ופרט.

אלון אלישיב: הלכתי ולמדתי.

אלון אלישיב: כמעט הקמתי איזושהי אפליקציה בנושא הזה.

אלון אלישיב: באמת לקחתי את זה בסופי שבוע ובלילות.

אלון אלישיב: כל הזמן חלמתי את העסק שלי, בכל מקום שהלכתי אליו.

אלון אלישיב: מאז הקורונה, העסק שלי מחודש מארס מושב, זאת אומרת מחזור אפס, המענקים לא כל כך מגיעים, המענקים תקועים.

אלון אלישיב: אני לא יודע אם אתם יודעים או לא יודעים אבל בחודשיים, בחודש וחצי האחרונים, המענקים תקועים.

אלון אלישיב: אני הכנסתי מחודש מארס ועד היום 147,000 שקלים במצטבר ממענקים, שזה לא מה שהייתי עושה בערב אחד.

קרן ברק: המענקים הם על ההוצאות.

קרן ברק: הם צמצום ההפסדים.

אלון אלישיב: אני רוצה להגיע לשורה האחרונה.

משה ארבל: שים על השולחן את האתגרים.

אלון אלישיב: אני שם את השורה התחתונה.

אלון אלישיב: אחרי הקורונה, כמו שנאמר, לא ברור איך ייראו העסקים שלנו, כמה צופים יוכלו להיכנס, איזה מוצרים נידרש למכור, כמה עובדים נצטרך להביא.

אלון אלישיב: כל עלויות התפעול הולכות להשתנות.

אלון אלישיב: יכול להיות שייקח לנו שנתיים לכסות את ההוצאות של המשבר הזה.

אלון אלישיב: הלכתי לרואה חשבון שעשה לי תוכנית עסקית וניתח את הפעילות שלי ברמת המפית, מלפני הקורונה ומה יהיה ביום שאחרי הקורונה בהנחות מידע כאלה ואחרות לפי כמות קהל שנוכל להכניס.

אלון אלישיב: התוכנית מראה שבתנאים הקיימים היום אני הולך להפסיד כמויות של כסף, מיליונים.

אלון אלישיב: אני מציע לשולחן, כדי להיות פרקטי.

אלון אלישיב: אני חושב שהארכת ההתקשרות היא חשובה והיא מצוינת.

אלון אלישיב: בנוסף צריך להגביל את דמי הזיכיון שאנחנו עומדים לשלם.

אלון אלישיב: לא יכולים לעבור את 15-10 אחוזים בתוך תקופת ההסכם.

אלון אלישיב: אני הייתי מגיע לשכירות של 40 ו-45 אחוזים מהמחזור, ואיפה ביטוח לאומי, איפה ארנונה, איפה מס כזה וכזה?

אלון אלישיב: אי אפשר אחרי הקורונה.

אלון אלישיב: הנסיבות השתנו וצריכים להגביל – זאת השורה התחתנה – את דמי השכירות החודשיים עד תום תקופת ההסכם כי ייקח לנו שלוש שנים להבריא ממנו.

אלון אלישיב: דבר נוסף שחשוב לי לומר כאן.

אלון אלישיב: אני מאמין שהתרופה לכל משבר היא יזמות וצמיחה.

אלון אלישיב: יש לנו היום בישראל פילים לבנים.

אלון אלישיב: אצטדיון בלומפילד, סמי עופר, נתניה, היכל התרבות.

אלון אלישיב: אפשר להחיות אותם.

אלון אלישיב: בקורונה היה אפשר להפעיל את סמי עופר ברחבה החיצונית, להביא לשם שווקי איכרים של עסקים שנפגעו, להביא לשם מסעדנים, להביא לשם ילדים שילמדו, לעשות שם קייטנות.

אלון אלישיב: תנצלו.

אלון אלישיב: יש שטחים ענקיים.

אלון אלישיב: תנו לאנשים להתפרנס.

אלון אלישיב: תפריכו את השממות האלה.

אלון אלישיב: אלה פילים לבנים.

אלון אלישיב: תבואו ותראו אותם.

אלון אלישיב: תקימו חמ"לים.

אלון אלישיב: אני מציע עוד משהו.

אלון אלישיב: הוועדה הזאת היא תחילת הירידה לפרטים.

אלון אלישיב: זאת הירידה לפרטים.

אלון אלישיב: זה להבין מה קורה למטה, למטה, למטה.

אלון אלישיב: תבואו למועצות המקומיות, תקימו ועדות בכל הערים, לאט לאט, ותכווינו עוד בעלי עסקים.

אלון אלישיב: תשמעו.

אלון אלישיב: תסתכלו להם בעיניים, תגידו שהולכים לשנות כאן.

אלון אלישיב: בואו.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: אני מודה לך על הניתוח ועל הסקירה.

משה ארבל: אני רוצה התייחסות נציגת מרכז השלטון המקומי, גברת ענת לובזנס, סגנית המנכ"ל, היחידה הכלכלית.

ענת לובזנס: שלום.

ענת לובזנס: אני מסכימה עם מה שנאמר כאן.

ענת לובזנס: ראשי הרשויות מבינים טוב ממני ומכם כמה העסקים חשובים להם.

ענת לובזנס: זאת לא רק ארנונה אלא זה הרבה מעבר, זה השירות לתושב, זה מה יש בעיר, מה מושך אל הרשות המקומית וחשוב להם לעזור לעסקים.

ענת לובזנס: אנחנו רואים שיש רשויות שעושות צעדים.

משה ארבל: ויש כאלה שלא.

משה ארבל: גם את זה ראינו.

ענת לובזנס: מצד שני צריך לזכור שגם הרשויות עצמן נמצאות במצב מאוד מורכב.

ענת לובזנס: חלק מהן גם במצב פיננסי מאוד מורכב.

ענת לובזנס: לצד בעיות הגבייה, כפי שנאמר כאן, יש רשויות שנתקלות כבר עכשיו בבעיות גבייה ויש רשויות שצופות בעיות גבייה או לחלופין עדיין לא יודעות כי הגבייה עוד לא הסתיימה ויש הרבה מאוד דחיות בגבייה והן מנסות להבין כמה הן יצליחו לגבות השנה בארנונה, בוודאי ובוודאי בארנונה עסקית, למרות השיפויים, אחרי השיפויים, עסקים שכן פעלו או לא פעלו.

ענת לובזנס: יש הרבה מאוד הוצאות לא צפויות, להפעיל את כל מערך החינוך כשיש קפסולות, למצוא שירותים כאשר יש הרבה מאוד שירותי רווחה שלא ניתנים בשנה רגילה.

ענת לובזנס: כמו שנאמר כאן, יש הרבה אחריות ציבורית, אחריות על כספי הציבור, ושלא לומר רגולציה.

ענת לובזנס: הנחות בארנונה לא ניתן לתת ללא אישורי משרד הפנים.

ענת לובזנס: נעשו מהלכים מאוד יפים יחד עם משרד הפנים ומשרד האוצר לשפות את העסקים בארנונה.

משה ארבל: ברשותך, אני רוצה לשאול שאלה.

משה ארבל: יש הבדל משמעותי מאוד בין סוגיית גביית הארנונה, שהיא סוגיה בפני עצמה, לבין איך גובים ארנונה.

משה ארבל: אם גובים ארנונה מבעל עסק שהוא בקושי נושם ועושים זאת על ידי פקודת המסים (גבייה), אז גובים ממנו ארנונה באמצעים אלימים, גובים ממנו ארנונה באמצעים קשים, גובים ממנו ארנונה באמצעות עיקולים מבלי שהוא יודע עליהם ומבלי לקבל אזהרה.

משה ארבל: השאלה היא כעת, בשלב שאנחנו נמצאים בו, האם לא נכון שאתם כמייצגי השלטון המקומי תבואו ותאמרו לראשי הרשויות, שלבעלי עסקים שאין להם חמצן, בתקופה הזאת, גם אם גובים ארנונה, אפשר לגבות אותה בדרך רכה יותר.

משה ארבל: החוב לא יברח לשום מקום.

משה ארבל: השאלה היא האם באמת בתקופה הזאת לנוכח המשבר אתם סבורים שפקודת המסים (גבייה) היא הכלי החשוב והמשמעותי שנכון לנקוט בו ביחס לבעלי העסקים שגם כך כנראה נפגוש אותם אחר כך בפשיטות רגל.

ענת לובזנס: לפי מה שאני מכירה, הרבה מאוד רשויות לא הפעילו אמצעי גבייה או לפחות ממתינות.

משה ארבל: השאלה אם יש מדיניות כוללת שלכם כגוף מייצג.

ענת לובזנס: עד שמגיעים לאמצעי גבייה שהם לא שליחת הודעת אזהרה ובקשה נוספת ושליחת הודעה שלישית - - -

סוזן בר: אבל זה לא עוזר לבן אדם שמחכה לכסף.

סוזן בר: אין לו הכנסות.

סוזן בר: מאיפה הוא ישלם את הארנונה?

קריאה: את מדברת על עולם אוטופי, גברתי.

ענת לובזנס: יש את השלב של שיפוי הארנונה מחודש מארס עד מאי שבו היו עסקים שלא היו צריכים לשלם ארנונה וניתן להם פטור מלא.

ענת לובזנס: עכשיו אנחנו בתהליך מעט יותר מורכב מכיוון שיש ניסיון לדייק ולהגיע לעסקים שצריכים ולא לעסקים שנכללים תחת איזשהו מודל נורמטיבי.

ענת לובזנס: רשויות מקבלות פניות ואני יודעת שרשויות מנסות להתמודד אתן.

ענת לובזנס: אין רשות שמעוניינת להביא בעל עסק לחדלות פירעון, לכופף את ידיו, להוריד אותו על הברכיים.

ענת לובזנס: מאידך, רשויות לא יודעת מה מצב העסקים.

משה ארבל: אנחנו שמענו כאן עדויות על רשות מקומית אחת.

משה ארבל: לא הזמנו את נציגי עיריית הרצליה כדי לשמוע אותם אבל שמענו כאן עדויות אחרות שמתארות התעמרות של שלטון מקומי ביחס לבעל עסק.

משה ארבל: השאלה היא האם אתם כגורם מייצג – יכול להיות שאת לא הכתובת, תגידי לי שאת לא הרגולטור ואת לא הכתובת - יודעים לבוא ולדאוג שהשלטון המקומי כולו ינהג בצורה הזו שאת מתארת, האוטופית, ביחס לעסקים או שאת אומרת שבסוף כל רשות מקומית, 257 רשויות בישראל, כל אחד תלוי בגחמתו של ראש הרשות, איך שהוא רוצה הוא ינהג ואת תגידי מה צריך להיות אבל מה שיהיה בפועל, זה עניין אחר.

משה ארבל: את יכולה לומר לי שאת לא משרד הפנים, את רק גורם מייצג של הרשויות המקומיות, את לא רגולטור וגם זאת תשובה ונקבל אותה.

משה ארבל: אבל מאידך אנחנו לא יכולים לאפשר מצב שבאה לפנינו עדות של בעל עסק שלא רק שקשה לו אלא פשוט זורקים אבן אחרי הנופל.

משה ארבל: הוא נפל לבור, זורקים אחריו אבנים.

משה ארבל: זאת התנהלות ששלטון מקמי לא יכול להכיל.

משה ארבל: אתם מייצגים אותו.

ענת לובזנס: אני מסכימה שיש כאן עדות שהיא מאוד קשה ואני לא מכירה את פרטי המקרה.

ענת לובזנס: אני כן נאלצת לומר שכאן הייתי מאוד שמחה שנוכל לתת איזושהי רגולציה אבל משרד הפנים הוא הרגולטור על תחום הארנונה ומעבר לזה הוא גם מודד את הרשויות על שיעורי גבייה.

ענת לובזנס: הרבה מאוד נמדדים ביכולת של רשות להתמודד עם איתנות פיננסית או עם שמירת מצבה, תלוי באחוזי גבייה, בשיעורי גבייה.

סוזן בר: אנחנו במשבר והדברים קורים.

ענת לובזנס: כדי למחול על נושא שיעורי הגבייה, צריך כאן התערבות של רגולטור ולא רק של מוסד מייצג שיכול להציע לרשויות כיצד לנהוג.

משה ארבל: אני מודה לך.

משה ארבל: נציגת אגף התקציבים במשרד האוצר, גברת טל ישראלי.

קריאה: אפשר לשאול אותה שאלה?

קריאה: לגבי מארס, אפריל ומאי, האם כל הרשויות נתנו את שלושת החודשים או שיש רשויות שבחרו לתת רק חודשיים ולחלק עוד חודש לאורך השנה?

משה ארבל: את זה נצטרך לשאול את משרד הפנים.

קריאה: זה קיים.

קריאה: השאלה אם זה מותר.

משה ארבל: אנחנו בהמשך למשרד הפנים.

משה ארבל: גברת ישראלי, אגף התקציבים, משרד האוצר.

משה ארבל: שאלתי קודם את נציגות מרכז השלטון המקומי ביחס לפקודת המסים (גבייה) ביחס לבעלי עסקים שהם בקשיים, שהם מוכרים גם על ידי המדינה.

משה ארבל: האם עמדתכם היא שצריך להמשיך גם בתקופה הזאת לגבות ארנונה או חובות אחרים באמצעות פקודת המסים (גבייה) מבעלי עסקים ולא להפנות את זה להליכים רכים יותר?

משה ארבל: החוב לא הולך לאיבוד אלא הוא ימשיך להירשם אבל השאלה היא איך גובים אותו בפרט בתקופה הזאת.

משה ארבל: אני אשמח להתייחסותך.

טל ישראלי: שלום לכולם.

טל ישראלי: לשאלתך, הסוכנות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה עושה הרבה מאוד מאמצים כדי לסייע לעסקים.

טל ישראלי: אנחנו מנגד עושים מאמצים כדי לסייע לרשויות המקומיות.

טל ישראלי: גם היציבות הפיננסית של הרשויות המקומיות צריכה להיכלל בשיקולים.

קריאה: אנחנו לא מכירים את כל הדברים האלה.

קריאה: את כל העזרה הגדולה.

משה ארבל: הדיון הוא לא פתוח.

משה ארבל: כרגע זכות הידבור היא שלה.

טל ישראלי: במידה ויש הצעה קונקרטית, אנחנו נצטרך לבחון אותה יחד עם משרד הפנים ולראות את ההשפעות התקציביות שיש לזה.

טל ישראלי: כרגע אני לא מכירה שיש הצעה קונקרטית על השולחן.

טל ישראלי: שוב, לנו מאוד חשובה גם היציבות הפיננסית של הרשויות המקומיות וגם לשמור עליהן שלא יקרסו במשבר הזה.

משה ארבל: גברתי מבינה שכאשר רשות מקומית, בשל אותה דאגה ליציבות פיננסית שלה, מביאה לכך שהעסקים אצלה הם חדלי פירעון, הקריסה הכלכלית או המכה הכלכלית של הרשות המקומית עצמה תהיה הרבה יותר גדולה מאשר סיטואציה שאנחנו נגיד, טוב, אנחנו נגבה מהם, נעמוד על הגבייה ובסוף הם לא יראו את הכסף.

משה ארבל: אם בעל עסק פשט רגל, אם החברה חדלת פירעון, אנחנו גם פוגעים ברשויות המקומיות.

משה ארבל: כדי שתהיה גבייה אפקטיבית, צריך שיהיה ממי לגבות.

טל ישראלי: לעסקים שיש קשיים, שהוכיחו את הקשיים שלהם מול רשות המסים, הם קיבלו.

סוזן בר: השגה זה 90 ימים.

סוזן בר: אף אחד לא מגיע לשום דבר.

סוזן בר: כשמגישים השגה, זה אורך בין 90 ל-120 ימים עד שמישהו בכלל מסתכל על הדברים ברשות המסים.

סוזן בר: מכאן והלאה הבן אדם צובר חובות ברשויות המקומיות, הוא מקבל את העיקולים, קנסות, הוצאה לפועל דופקת בדלת וההידרדרות מתחילה.

סוזן בר: כך מדרדרים עסקים, שלא לדבר על הפסד הארנונה שהרשות – אני גם חברת מועצה - תפסיד.

סוזן בר: ארנונה לעסקים גם כך גבוהה מאוד.

סוזן בר: כל ההכנסות שתכננו עליהן בתקציב שעכשיו העברנו, לא יגיעו.

סוזן בר: אנחנו הורגים גם את הרשות המקומית, גם את בעל העסק וגם את התושבים כי תהיה פגיעה בסל השירות לתושב.

סוזן בר: חבל.

אסף קצין: אדוני, צריך לחדד שהאינטרס כאן הוא משותף.

אסף קצין: כלומר, האינטרס של הזכיין והאינטרס של הרשות חד הם.

אסף קצין: זה האינטרס בטח במציאות כמו שאתם מדברים עליה של חוסר יציבות כלכלית.

משה ארבל: אני מנסה לדבר לאוזני אגף התקציבים במשרד האוצר.

משה ארבל: אגף התקציבים במשרד האוצר, ובצדק, בוחן את הסוגיה הזאת מבחינתם מהחור של הגרוש.

משה ארבל: הם רואים כרגע יציבות פיננסית של שלטון מקומי והיא כרפרנטית שלטון מקומי צריכה לעשות את זה וזה בסדר.

משה ארבל: זה התפקיד שלה.

משה ארבל: מה שאני מנסה כאן לומר שדווקא מתוך ראייה שרואה חשיבות ביציבות פיננסית של רשויות מקומיות בישראל, הרי תל אביב כרשות איתנה לא צריכה מכם שקל, רשויות מקומיות חלשות, הן אלה שמקבלות מענקי איזון, הן אלה שנתמכות ומבקשות סעד ממשרדי הממשלה.

משה ארבל: העלות התקציבית של זה היא למעלה משלושה מיליארד שקלים.

משה ארבל: הבור הזה ילך ויגדל אם אנחנו נאפשר לעוד עסקים לקרוס.

משה ארבל: השאלה היא האם מתוך אותה תפיסת עולם שלכם באגף התקציבים במשרד האוצר לייצר גבייה אפקטיבית, אם אתם לא צריכים גם להבין שדווקא בתקופה הזאת – כמו שציין סיון להבי שקרא לרשויות המקומיות לבוא לקראת אותם בעלי עסקים – הקריאה הזו צריכה לבוא גם מטעמכם מתוך אותה תפיסת עולם שתבוא ותאמר לשלטון המקומי שאנחנו רוצים את העסקים האלה בחיים.

משה ארבל: עסק חי יכול אחר כך להחזיר חובות ולשלם חובות.

משה ארבל: עסק מת, לא יביא כל תועלת לרשות המקומית.

משה ארבל: דווקא מתוך תפיסת עולם כלכלית ליציבות פיננסית של הרשויות המקומיות ולא של העסקים.

טל ישראלי: אם יש קשיים לעסק, מי שמטפל בזה זה משרד הכלכלה.

טל ישראלי: אני לא הכתובת הרלוונטית.

טל ישראלי: כמו שאמרתי קודם, אנחנו דואגים ליציבות הפיננסית גם של הרשויות המקומיות.

טל ישראלי: במידה שיש עסק שלא יכול לשלם, הוא צריך להגיש - על פי הצינורות שיצרנו – בקשה להנחות בארנונה.

טל ישראלי: במידה שיש קשיים נוספים, משרד הכלכלה יצר הרבה מאוד הטבות ומסלולים כדי לסייע לעסקים.

טל ישראלי: משרד הפנים ואנחנו לא הכתובת לסייע לעסקים כי אנחנו לא מכירים אותם כמו משרד הכלכלה.

משה ארבל: כאן בדיוק עמדתנו כוועדה, ואני גם אומר את זה בסיכום, חולקת.

משה ארבל: התפיסה שלכם צריכה להיות לא לסייע לעסקים.

משה ארבל: התפיסה שלכם צריכה להיות שהסיוע לעסקים הוא הוא הסיוע לשלטון המקומי.

משה ארבל: האיתנות הפיננסית של השלטון המקומי תלויה ביציבות של אותם בעלי עסקים.

משה ארבל: בסופו של דבר גם את וגם אני יודעים שארנונה למגורים היא ארנונה גירעונית, היא ארנונה שלא מכסה את העלויות שרשות מקומית מוציאה על האזרח.

משה ארבל: מה שמביא איתנות פיננסית ויציבות פיננסית לשלטון המקומי, זאת הארנונה העסקית.

משה ארבל: אם השדרה הזו תקרוס, גם השלטון המקומי יקרוס ואז לא עשינו כאן דבר.

משה ארבל: דווקא מתוך תפיסת עולם, אל תזרקי את זה לרפרנטית כלכלה.

משה ארבל: דווקא את כרפרנטית פנים צריכה להבין שהאינטרס שלך הוא לא פחות חשוב בדיוני תקציב בעוד שנה.

משה ארבל: אם היום משלמים שלושה או ארבעה מיליארד שקלים למענקי איזון, אתם עלולים להגיע גם במקרו לחמישה מיליארד או לשישה מיליארד שקלים.

משה ארבל: מה עשינו בזה?

משה ארבל: דווקא כדי למנוע את המשבר הזה, צריך להסתכל כאן בראייה הוליסטית שמבינה את החשיבות של יציבות עסקים קטנים ובינוניים בשלטון המקומי כדי שהשלטון המקומי יהיה חזק.

משה ארבל: את זה אני מבקש להדליק לכם זרקור, להדליק לכם פנס.

משה ארבל: אני חושב שהדרישה של גבייה, אני לא אומר לא לגבות, אבל גבייה לא באמצעות פקודת המסים (גבייה) שהיא גבייה אלימה, היא גבייה מפקודה מנדטורית, דווקא בתקופה הזאת מבעלי עסקים, נכון לה שתחכה קצת.

משה ארבל: תהיה גבייה באמצעות רשות האכיפה והגבייה או תהיה גבייה באמצעים רכים יותר, ומה יקרה?

משה ארבל: החוב לא הולך לאיבוד.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: לקראת סיכום אני מבקש לאפשר לסגנית גזבר עיריית באר שבע, רואת חשבון פזית פוקס.

משה ארבל: נמצאת אתנו?

פזית פוקס: אני כאן אדוני אבל אין לי מה להוסיף על כל מה שנאמר.

משה ארבל: עמדתכם דווקא כגזברית בנושא הזה של גבייה כרגע באמצעים רכים יותר, אתם חוששים שזה יגרום לזעזוע לשלטון המקומי?

משה ארבל: זה יגרום זעזוע לעירייה?

משה ארבל: מה תפיסת עולמכם דווקא מתפיסת עולם של גזברות.

פזית פוקס: עיריית באר שבע עושה הרבה למען העסקים הקטנים בעיר.

פזית פוקס: אני לא הפרסונה שמטפלת בזה אבל אנחנו עושים הרבה.

פזית פוקס: לעניין נכסים מושכרים של העירייה, העירייה לא גבתה דמי שכירות מאותם בעלי עסקים כדי להתחשב במצבם.

פזית פוקס: אני יודעת שיש רשויות, כמו ששמענו כאן לגבי עיריית הרצליה, שכן מבקשות דמי שכירות מאותם בעלי עסקים.

פזית פוקס: אנחנו באים ממקום של לבוא ולסייע אבל האובדן של הכנסות מארנונה כאן הוא קיים.

פזית פוקס: חשוב לנו שהעסקים יצליחו כי הם החוזק שלנו.

פזית פוקס: העסקים הם החוזק שלנו.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אני מאפשר ממש לקראת סיום שתי דקות למר גולן גבאי מפורום פרסום שלטי החוצות בישראל.

משה ארבל: לאחר מכן יוסי בנישתי ממשרד הפנים, מנהל אגף מקרקעין ומיסוי מקומי ואז נסכם את הדיון.

גולן גבאי: תודה רבה.

גולן גבאי: כיוון שיש לי שתי דקות, אני אנסה לעשות את זה הכי מהר שאפשר למרות שהנושא הוא די מורכב.

גולן גבאי: הוא מחבר את כל הנושאים שדיברתם עליהם עד עכשיו.

גולן גבאי: חברות שילוט החוצות בישראל למעשה מתחזקות ומפעילות את כל ריהוט הרחוב בכל הרשויות במדינת ישראל.

גולן גבאי: הכי פשוט להסביר את זה ולומר שכל תחנת אוטובוס בה אדם עומד בתוך עיר בישראל, היא תחנה שנבנתה על ידי חברת שילוט חוצות, מתוחזקת על ידי חברת שילוט חוצות ומתופעלת על ידי אותה חברה.

גולן גבאי: מעבר לתשלומים על ההקמה והתחזוקה של אותה תחנה לצורך ההמחשה, חברת השילוט משלמת גם דמי זיכיון לעירייה עבור זכות הפרסום על גבי הפוסטרים שנמצאים על התחנה וגם משלמת אגרות שילוט כמו כל אגרת שילוט של כל עסק שמפרסם שלט חוצות ברחבי העיר.

גולן גבאי: אנחנו מדברים על תחנות אוטובוס, על גשרים להולכי רגל שחברות השילוט הקימו, חברות פרטיות שהקימו את זה עבור תושבי העיר ומשלמות דמי זיכיון על פרסום על אותם גשרים, על פינות רחובות כאשר כל פינות הרחובות בישראל הוקמו על ידי חברות שילוט חוצות ומתופעלות על ידן גם בתקופת הקורונה וגם כאשר הפרסומים הושבתו.

גולן גבאי: בסך הכול חברות השילוט משלמות אגב כך 400 מיליון שקלים בשנה לכלל הרשויות בישראל.

משה ארבל: אתה יודע להצביע על הבדלים בהתייחסויות בין רשויות מקומיות שונות?

גולן גבאי: כן.

גולן גבאי: בהחלט.

גולן גבאי: בעיקר שתי רשויות.

גולן גבאי: הרשות הראשונה שבאה לקראת חברות שילוט החוצות הפועלות בתחומה זו עיריית תל אביב.

גולן גבאי: הרבה יותר קל לה מאשר לעיריות אחרות.

גולן גבאי: זאת עירייה מאוזנת, אפילו רווחית, וכיוון שכך הם הכירו בצורך שחברות השילוט שפועלות בתחומה ימשיכו לפעול ולא יקרסו ופשוט נתנו הנחה גורפת על כל תקופת המשבר של הקורונה, הנחה שמגיעה כמעט לשישה חודשים מתוך עשרת החודשים.

משה ארבל: מאידך גיסא, רשות מקומית אחרת?

גולן גבאי: מאידך גיסא, כל שאר הרשויות, חוץ מרשות נוספת, בני ברק, רובן ככולן לא נתנו שום הנחה ושום פטור כרגע.

גולן גבאי: הדבר היחידי שהוא משותף לכולן, וזה גלוי נאות, אף אחד מהגזברים בכל אותן רשויות, כמעט אף גזבר, לא גבה את הצ'קים שנמצאים אצלו ולא פרע את הערבויות שנמצאות אצלו וזאת מסיבה פשוטה.

גולן גבאי: הם מבינים שברגע שהם יעשו את זה, הבינו את זה מהרגע הראשון, חברות השילוט תקרוסנה וכל ההוצאות של התחזוקה, הקמה ותפעול של כל ריהוט הרחוב שחייב להמשיך ולפעול בישראל, יעבור אליהן ויגרום להן להוצאות כבירות, הוצאות שבסופו של דבר, כפי שאמרת כבוד יושב ראש הוועדה, יתגלגלו למדינה כי יצטרכו לשלם להן מענקים איזון מוגברים במשך כל השנים הבאות.

גולן גבאי: אף חברה לא יכולה להפעיל את שלטי החוצות בישראל, אף חברה שהיא לא חברת חוצות ואין חברת חוצות אחת שהולכת להישאר קיימת אחרי שיגבו ממנה את הכספים שהיא חייבת לרשויות הללו.

גולן גבאי: פשוט לא תישארנה חברות שילוט והעלויות האלה ייפלו על העיריות.

גולן גבאי: מעבר לזה, אנחנו משלמים, מתוך ה-400 מיליון שקלים, עוד סדר גודל של 300 מיליון שקלים, מתוך ה-400 מיליון שקלים, שהם דמי זיכיון ואגרות שילוט, כספים שהעיריות לא יקבלו מאף אחד כי אף אחד לא יוכל להפעיל את השלטים הללו.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: מר אלישיב, חצי דקה.

אלון אלישיב: חברת הכנסת קרן ברק אמרה לי שהמענקים נועדו לעזור להוצאות קבועות.

אלון אלישיב: העסק שלי סגור כי יש ירידה של מעל 90 אחוזים מהמחזור.

אלון אלישיב: לדעתי לעסק כמו שלי צריך לעשות מסלול מהיר לקבלת מענק בלי חישובי החל"ת, בלי חישובי התשומות וההוצאות הקבועות ולהכניס לי את הכסף אוטומטית למחזור.

אלון אלישיב: מה זה השתתפות בהוצאות קבועות?

אלון אלישיב: ציפיתם שאני אמשיך לשלם 150,000 שקלים בחודש שכירות ואז אני אקבל את הכסף בחזרה?

אלון אלישיב: אני לא מבין את ההקשר הזה.

אלון אלישיב: אני רוצה שבסיכום של הוועדה וההצעה להמשך תהיה התחשבות וגם בנושא הארנונה, לתייג עסקים שנפגעו מעל 90 אחוזים מהמחזור בתוך המשבר הזה ולייצר להם מסלול הקלות אחר גם ברמת קבלת המענקים, גם ברמת גובה המענקים וגם ברמת ההקלה.

סוזן בר: שישלמו ארנונה ברגע שהם מקבלים את המענקים וזה החמצן שהם צריכים.

אלון אלישיב: דרך אגב, זה הכי חשוב שיש.

אלון אלישיב: אנחנו צריכים לשלם ואנחנו מוצאים את עצמנו בסיטואציות שאנחנו מקבלים כמו אסף מכתבי גבייה הביתה.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: בקשתך נרשמה.

משה ארבל: אני מבקש לסכם את הדיון החשוב הזה.

משה ארבל: אני קודם כל מודה ליוזמים וליוזמות וכמובן למי שלקח חלק בדיון.

משה ארבל: הוועדה קוראת למשרד הפנים ולאגף התקציבים במשרד האוצר לסייע בהקלות בתשלומי השכירות ובדחיית תשלומי ארנונה לעסקים.

משה ארבל: יציבות העסקים הכרחית גם להישרדות השלטון המקומי.

משה ארבל: מצופה ממשרד הפנים שינחה בהנחיה ברורה את כלל הרשויות המקומיות במדינת ישראל.

משה ארבל: לא יתכן מצב שבו רשות מקומית אחת תנהיג מדיניות מסוימת ורשות מקומית אחרת תנהיג מדיניות שונה.

משה ארבל: הוועדה קוראת למשרד הפנים להנחות לחדול בעת הזו מלעשות שימוש בפקודת המסים (גבייה) לגבייה מעסקים שסגורים לאורך זמן ולהנחות את הרשויות לתעדף גבייה באמצעים פחות דורסניים.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: תם הדיון.