ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 96, 2020-11-30 13:30

דוד ביטן: שלום לכולם.

דוד ביטן: מדובר בדיון ראשון ומרגש בעקבות חתימת הסכמי אברהם בין מדינת ישראל לבין איחוד האמירויות הערביות.

דוד ביטן: לקראת הדיון ניסינו לאסוף פרטים ומידע על חברי הקהילה ומאפייניה.

דוד ביטן: המשימה הייתה מורכבת, שכן אין כמעט מידע על קהילה זו, מסיבות מובנות.

דוד ביטן: הקהילה היהודית באיחוד האמירויות מונה למעלה מ-1,000 איש, קהילה זו קיימת מספר שנים ופועלת בעיקר באבו דאבי, 25%, ובדובאי 75%.

דוד ביטן: חברי הקהילה היהודית עוסקים בהוראה, מכונאות, הנדסת תוכנה, רפואה ויזמות.

דוד ביטן: חברי הקהילה הגיעו לנסיכויות ממדינות אירופה, גרמניה, בלגיה, צרפת, שוויץ ואנגליה, צפון אמריקה, דרום אפריקה, אוסטרליה ומדינות ערב.

דוד ביטן: מדובר בקהילה היהודית היחידה במזרח התיכון שגדלה והתפתחה במדינה מוסלמית, השלטון המקומי אפשר לקהילה להתפתח ולהתקיים.

דוד ביטן: עד לחתימת הסכמי השלום הקהילה היהודית פעלה בסתר ובדיסקרטיות.

דוד ביטן: אתמול פורסם ב-YNET כי כבר בשנת הלימודים הבאה, התשפ"ב, מספר ילדי הקהילה היהודית צפוי לעמוד על כ-200.

דוד ביטן: מדינת ישראל התגייסה למשימה ותסייע להקמת בית ספר יהודי ראשון בדובאי בסיוע גורמים פילנתרופיים משמעותיים וחסויים.

דוד ביטן: אני מקווה שחתימת הסכמי השלום תוביל את היהודים לרצות להשתייך לקהילה ולפעול בה לחיזוק הזהות היהודית.

דוד ביטן: בדיון זה נרצה להכיר ולשמוע על חיי היהודים באיחוד האמירויות, על ציפיותיהם מהקשר עם הוועדה וגם איך ליצור מחויבות ושיתופי פעולה בתחומים השונים.

דוד ביטן: בבקשה, גברתי השרה.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני היושב ראש.

עומר ינקלביץ': זה באמת אירוע מאוד מאוד מרגש להיות פה בוועדה בנושא הכול כך חשוב הזה.

עומר ינקלביץ': אני חייבת לומר שכשנכנסתי לתפקיד אחד הדברים שחלמתי ואמרתי שאני רוצה מאוד להתעסק בהן, זה בקהילות הקטנות ובקהילות האלה ובאחת מהשיחות שלי עם יו"ר הוועדה, עם חבר הכנסת דוד ביטן, דיברנו על זה שאנחנו רוצים להשקיע ולהתעסק בקהילות הקטנות, דיברנו על זה שאנחנו רוצים להתעסק בקהילות ערב ואנחנו עושים את זה.

עומר ינקלביץ': אנחנו משקיעים לא מעט מאמצים כדי להתעסק עם הקהילות הללו, אבל כשנחתם הסכם השלום פתאום הגיעה בשורה שאפילו לא דמיינו ולא חלמנו עליה, התרגשנו.

עומר ינקלביץ': אני חייבת לומר שאחד מהדברים הראשונים שעשיתי זה באמת ליצור קשר ישיר עם הקהילה הזאת.

עומר ינקלביץ': הצלחנו בתקופה המאוד קצרה הזאת לייצר קשר משמעותי, עשינו אפילו קבלות שבת משותפות ואנחנו בקשר ואחד מהדברים שבאמת ניסינו לעשות זה למפות את הצרכים של הקהילה הזאת.

עומר ינקלביץ': חשוב לומר, לפני שאני מדברת ספציפית על הקהילה הזאת, הקהילות הקטנות, וזה גם חבר הכנסת ביטן כל הזמן אומר, הקהילות הללו זה חלק מהפסיפס שלנו, של העם היהודי.

עומר ינקלביץ': הקהילות הקטנות, תמיד אנחנו מדברים על אירופה, תמיד אנחנו מדברים על ארצות הברית, יש פה קהילות מאוד משמעותיות עבור הפסיפס שלנו של העם היהודי.

עומר ינקלביץ': חייבים לומר שאנחנו מתחילים עכשיו לעבוד גם עם הקהילות בטורקיה, בקזחסטן, בצפון אפריקה, אלה קהילות ערב, אלה קהילות משמעותיות.

עומר ינקלביץ': ספציפית עם הקהילה המיוחדת הזאת, מיפינו את הצרכים, רצינו להבין מה קורה שם וגילינו שנושא חינוך הוא נושא קריטי כמו שיו"ר הוועדה אמר.

עומר ינקלביץ': נושא קריטי, אין שם בית ספר, יש שם בסביבות 200 ילדים, קהילה של 1,000 אנשים ואין בית ספר.

עומר ינקלביץ': אז נרתמנו למשימה הזאת, שהיא לא פשוטה, עם גוף שלנו שנקרא יונייטד ובשיתוף פעולה עם EFI מתחילים לבנות את הפלטפורמה ואת התשתית לבית הספר באמירויות.

עומר ינקלביץ': אנחנו יודעים בסוף שכל הבסיס זה חינוך.

עומר ינקלביץ': מעבר לזה אני חייבת לומר שהם עומדים לחנוך בית כנסת חדש ואולי יתמזל מזלנו ונצליח, יושב ראש הוועדה, גם להגיע לחנוך אותו.

עומר ינקלביץ': אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה על הדיון המשמעותי הזה, אני רוצה להודות למנהיגי הקהילה היהודית באיחוד האמירויות ובראשם נשיא ה-JCE, רוס קריאל, והרב סרנה, למנהיגי קהילת חב"ד, הרב לוי דוכמן ומר סולי וולף, ואני באמת בטוחה שהקשר שהתחלנו לבנות הוא רק התחלה ויש לנו הרבה מאוד לעשות ביחד ובעזרת ה' שנעשה ונצליח בשיתוף פעולה ובמטרה לאחד את העם היהודי.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, גברתי השרה.

דוד ביטן: אני מעביר את השרביט ליושב ראש הסוכנות, מר יצחק בוז'י הרצוג.

יצחק הרצוג: שלום שלום.

יצחק הרצוג: שלום לחברות וחברי הוועדה, לגברתי וחברתי השרה לענייני תפוצות, לך, יושב ראש הוועדה, תודה על הדיון הזה.

יצחק הרצוג: אני מברך את אחיי ואחיותיי מעבר לים בקהילה באמירויות, קהילה של כ-3,000 יהודים, גם את אחינו ואחיותינו מהקהילה בבחריין.

יצחק הרצוג: אני מעביר את השרביט למנכ"לית הסוכנות היהודית אמירה אהרונוביץ', שגם תבשר על הפעילות שאנחנו מתכננים בקהילה, היא תדבר באנגלית לטובת אורחינו ואנחנו באמת לוקחים את הנושא הזה ברצינות, היא גם תציג את השליח החדש שלנו שיוצא לשם.

יצחק הרצוג: אני מאחל שנתראה כולנו בקרוב, כי זה לראשונה מזה 80 שנה שאנחנו מתחילים לפעול בקהילה יהודית בארץ מוסלמית.

יצחק הרצוג: בבקשה, אמירה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אמירה אהרונוביץ': (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה ליושב ראש הרצוג ושלום לכולם.

אמירה אהרונוביץ': זה באמת רגע היסטורי וכמו שהשרה ינקלביץ' ציינה אנחנו רואים בזה הזדמנות מאוד מרגשת ומאוד חשובה לסוכנות.

אמירה אהרונוביץ': כשאנחנו מסתכלים על המפרץ ועל האמירויות באופן ספציפי אנחנו רואים טרנדים מאוד חשובים שמשפיעים על העבודה שאנחנו מקווים לעשות שם בשנים הקרובות.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו מצפים להגדלה של הקהילה היהודית גם מיהדות ישראלית וגם מיהודים אחרים משאר העולם שיגיעו לחפש הזדמנויות עסקיות חדשות.

אמירה אהרונוביץ': זה אחד התסריטים שלנו.

אמירה אהרונוביץ': בנוסף אנחנו גם מבינים שתיירות יהודית וישראלית הולכת לגדול.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו מצפים ל-28 נסיעות שבועיות מישראל, זה אומר שעד 10,000 תיירים יכולים להגיע לאמירויות בחודש.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו גם חושבים שהאמירויות והמפרץ זה אזור שיהיה מקום מפגש לא רק לישראלים, אלא גם ליהדות העולם וגם למוסלמים שרוצים לחפש הזדמנויות חדשות ואולי אפילו יזמות חדשה בין דתות.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו חושבים שהיוזמה של 'בית אברהם' מאוד חשובה, אז כשאנחנו חושבים על הסוכנות היהודית ברגע היסטורי זה אנחנו מאוד גאים ואנחנו רואים שיש לנו תפקיד בלעצב את הקהילה היהודית של המפרץ ולעבוד עם ההנהגה היהודית של האזור, כמו הרבנים של הקהילה היהודית באמירויות, וגם לעבוד עם השותפים בעולמיים שלנו, הפדרציות של ארה"ב או ארגונים ציוניים, או אפילו כאן, שרת התפוצות.

אמירה אהרונוביץ': הסוכנות עובדת עם מאות קהילות במעל 65 מדינות והיא אינסטרומנטלית בלעצב את הסגנון של הקהילות היהודיות.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו מציעים תערובת של עזרה פורמלית ולא פורמלית בקשר עם ישראל.

אמירה אהרונוביץ': כדי להגיע לזה אנחנו שולחים שליח מקצועי שייצג את הסוכנות היהודית שיעבוד שם עם הקהילה היהודית.

אמירה אהרונוביץ': ג'סטין קורדא, שגם נמצא כאן, הוא הולך להיות השליח הבכיר שלנו באמירויות, הוא יתחיל ב-6 בדצמבר, בשבוע הבא.

אמירה אהרונוביץ': יש לו ניסיון רחב מאוד בקהילות יהודיות בחו"ל ובבניית קשרים עם ישראל ובנוסף הוא מכיר באופן אישי את האזור וכבר היה שם כדי לפגוש את ההנהגה המקומית.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו צופים שבשלושת החודשים הקרובים אנחנו נתמקד בלהכיר את הפנורמה המקומית ולהכיר את הגופים המקומיים ולבנות סדר של הארגונים הקהילתיים ולהבין מה סדר העדיפויות.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו מסתכלים על חמישה נושאים עיקריים, אם זה להבין מה הקהל שלנו ולמצב מה הם הנושאים שאנשים רוצים וגם מסגרת כדי ליצור קשר עם קהילות יהודיות אחרות ולחגוג חגים ביחד ולדבר על מבנים קהילתיים ולבנות מערך של מתנדבים.

אמירה אהרונוביץ': גם צריך להבין שאנחנו מצפים לכך שמספר הביקורים של משלחות שיגיעו לאמירויות יגדל, לא רק ישראליות, ואנחנו רוצים לעבוד עם הקהילה שם כדי להתכונן להגעת משלחות כאלה לאזור.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו גם יודעים שבאמירויות ובאזור זאת הזדמנות בשביל הרבה מאוד כנסים בינלאומיים, עשרות אלפי אנשים, שבחלק מהם משתתפים יהודים, ואנחנו רואים בזה הזדמנות נהדרת כדי להשתלב בחיים היהודיים המקומיים.

אמירה אהרונוביץ': ויותר לטווח ארוך, אנחנו מסתכלים על הזהות המזרחית היהודית.

אמירה אהרונוביץ': הרבה אמריקאים והרבה ישראלים מגיעים כשיש להם רקע מזרחי ואנחנו חושבים שהאזור הזה יכול להיות מקום מצוין להכיר יותר טוב את המסורת ממנה הם באים.

אמירה אהרונוביץ': אז עם כל הענווה אני אומרת שאנחנו מאוד מאוד מתרגשים כלפי שלושת החודשים האלה ומיפוי הצרכים והקשרים העתידיים ואנחנו מוכנים כבר להעביר פעילויות ושירותים כדי שנוכל כבר עכשיו לשתף פעולה עם ההנהגה המקומית.

אמירה אהרונוביץ': אנחנו מצפים לעשות כך ואנחנו חושבים שג'סטין יעשה שם עבודה נהדרת.

דוד ביטן: קודם כל בהצלחה בכל מה שאתם הולכים לעשות.

דוד ביטן: אני רוצה לעבור ליושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, מר יעקב חגואל.

יעקב חגואל: שלום, אדוני היושב ראש.

יעקב חגואל: אני רוצה לברך על הפעילות של כל הארגונים ועל ההיערכות המהירה שנערכים, גם אנחנו בהסתדרות הציונית עובדים על הקשר עם הקהילה, אם זה עם מורים שליחים ואם זה עם שליחים קהילתיים אחרים.

יעקב חגואל: אנחנו רואים בקשר דבר מאוד חשוב ואנחנו רוצים להמשיך ולהתחבר עם עוד קהילות שאין לנו היום איתם קשר, בטח לא קשר רשמי, ואנחנו שמחים שכך יהיה וכמובן אנחנו עושים את הדברים גם בתיאום עם הסוכנות היהודית ועם שאר המוסדות הלאומיים.

יעקב חגואל: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: לפני שאני עובר לחברי הכנסת הרב הראשי של נציגי הקהילה היהודית באיחוד האמירויות, הרב יהודה סרנה.

יהודה סרנה: גבירותיי ורבותיי, אני מודה לכם על ההזדמנות לשוחח איתכם.

יהודה סרנה: ברשותכם אני אמשיך את דבריי באנגלית.

יהודה סרנה: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): אני בא אליכם קודם כמישהו ששירת כבר החל משנת 2010 כרב יהודי ועכשיו הרב אלי עבאדי הולך לחבור אליי כולל הרב נחמן, שהוא שליח חב"ד.

יהודה סרנה: אני מדבר איתכם גם כרב שכבר הוזמן להיות חלק מיזמות בינלאומית בעבר ועכשיו באמצעות 'בית אברהם' באבו דאבי אנחנו בונים בית כנסת, מקווה ובית מדרש שיוכלו לשרת הרבה מאוד מתפללים יהודים וקהלים שונים.

יהודה סרנה: אני עובד עם משרד התרבות על מחקרים על איך לבנות חוסן נפשי נגד תהליכי רדיקליזציה אצל הצעירים, יחד עם עוד מנהיגים דתיים ומומחים במדיניות ציבורית ועוד.

יהודה סרנה: אנחנו מדברים על סובלנות, אני עובד גם עם המשרד על הרבה טקסים בזמן המגפה.

יהודה סרנה: גם יזמנו את המפגש האקדמי הראשון בנושא סובלנות דתית, ביחד עם NYU כאן באבו דאבי, מפגש רשמי ראשון בין צעירים ישראליים ואמירתים.

יהודה סרנה: במשרד החוץ אני מתחיל ליזום קשרים על נושא הסובלנות בין מדינות ובין קהילות.

יהודה סרנה: אני לא מקבל משכורת, לא מהאמירויות ולא מהקהילה, אני מקווה שאתם שומעים אותי כבן אדם שמדבר בעצמו.

יהודה סרנה: אני הגעתי לאמירויות בפעם הראשונה בינואר 2010 ובשדה התעופה הייתי צריך לדבר עם הפקיד אחד על אחד.

יהודה סרנה: מכיוון שהוזמנתי לאמירויות כרב הייתה לי כיפה על הראש במפגש הזה, הפקיד של שדה התעופה ראה אותי ואת הכיפה, הוא דיבר בערבית, הוא הסתכל על הדרכון שלי לראות אם יש לי חותמת ישראלית והסתכל עליי ואמר לי בכנות: אני אף פעם לא ראיתי כאפייה כמו שלך, הסתכלתי עליו והוא הסתכל על השם ואמרתי לו: אני יהודי, זאת לא כאפייה, זאת כיפה.

יהודה סרנה: אתם מבינים?

יהודה סרנה: אז הזהות היהודית שלי לא נראתה באמירויות עד כדי כך שאפילו בן אדם שעבד בגבול לא היה ידע מה זה, מה אני.

יהודה סרנה: כשבאתי עם המשפחה שלי לשדה התעופה אמרנו שלום, הם לקחו את הדרכונים ושאלו אותנו לגבי השם של בני, אם משה זה אותו דבר כמו מוסא.

יהודה סרנה: באמצעות זה אני רוצה שתבינו שהזהות היהודית יותר ויותר נראית.

יהודה סרנה: מאז שנחתמו הסכמי אברהם הנראות של הקהילות היהודיות רק הולכת וגדלה, משרד התיירות כאן באמירויות כבר ביקש מכל בתי המלון באבו דאבי להציע אפשרויות של אוכל כשר למבקרים.

יהודה סרנה: כמובן לכל מי שנמצא כאן בקהילה.

יהודה סרנה: בישראל עדיין, אנחנו חוששים, לא לקחו צעדים מקבילים כדי לקבל תיירים מכאן, אני רוצה להציע לכם כמה דברים.

יהודה סרנה: אני, בתור נציג של הקהילה היהודית, אני חושב שקודם כל צריך לתקן ספרי לימוד כדי שהתרבות האמירתית תשוקף.

יהודה סרנה: דבר שני, צריך להקים מערך של מפגשים בין צעירים, זה לב ליבה של מה שנקרא החברה האזרחית של כל מדינה.

יהודה סרנה: לבסוף, צריך ללמד איך בישראל קהילות שונות ודתות שונות חיים ביחד.

יהודה סרנה: חשוב שלא רק אנשי צבא יכירו אנשי צבא ואנשי עסקים יכירו אנשי עסקים, אלא שאנשים מהחברה האזרחית באופן כללי יכירו.

יהודה סרנה: באמירויות הרבה מאוד נעשה בתחום, תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ניתן עכשיו לחברי הכנסת.

דוד ביטן: קודם כל ניתן ליושבת ראש ועדת המשנה ליהדות התפוצות, שהיא יזמה והיא ארגנה יחד עם מנהלת הוועדה את הדיון הזה.

שלומית אבינח: ותודה לדני ווזנר.

דוד ביטן: בבקשה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: אני אדבר אנגלית, ברשותך, אדוני היושב ראש.

מיכל וונש: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה לשרה ינקלביץ' שהגיעה לכאן ותודה לדני ווזנר שעזר לנו לקיים את זה ותודה הכי הרבה לאנשים שנמצאים בצד השני של הזום.

מיכל וונש: בשביל יום היסטורי כזה לוועדת העלייה והקליטה, האמת לא יכול להיות יותר מתאים היום כי היום זה היום של הפליטים היהודים ממדינות ערב ואירן, אז לא יכולנו לבחור יום יותר טוב כדי להבין את ההזדמנות ההיסטורית לציין את הסכמי אברהם שיעזרו לנו לשנות פרדיגמה לגמרי, משלושת הלאווים לשלושת הכן, כן לשלום, כן להכרה וכן למשא ומתן.

מיכל וונש: החשיבות שכל המדינות האלה הכירו בזכות של מדינת ישראל להתקיים כמדינה יהודית ודמוקרטית כולל ההכרה בהגדרה הבינלאומית של אנטישמיות, כל זה עוזר לנו למגר את חוסר ההכרה שקיים בכל האזור.

מיכל וונש: אני מאוד מתרגשת לדבר איתכם כאן בזום על שינוי הפרדיגמה הזו של קשרים בין יהדות התפוצות ובינינו כאן כדי שאנחנו כאן בכנסת נוכל להבין מה אתם צריכים מהקשר הזה כדי לשנות את הפרדיגמה, בין אם זה ביהדות התפוצות באופן כללי ואיתנו ובמיוחד עם הקהילות החדשות האלה.

מיכל וונש: כשנדבר על חינוך לסובלנות, כשאנחנו רואים שזה כבר נכנס לתוכניות הלימוד באמירויות, כפי שהיושב ראש והשרה אמרו, החשיבות של החינוך, כדי לשנות נרטיבים ולהביא להכרה הדדית אנחנו חייבים לעבור דרך החינוך.

מיכל וונש: כל מה שהסכמי אברהם מציעים לנו, אנחנו שומעים את זה על פי השם שלהם, הוא מספר לנו כל מה שאנחנו צריכים להבין על הקשר בינינו ומה שמאחד בינינו ולא על הדברים שמפרידים בינינו.

מיכל וונש: אנחנו גם אומרים שתלמידים ישראלים כאן ילמדו גם ערבית.

מיכל וונש: אני חושבת שההכרה ההדדית היא מאוד מאוד חשובה ונוכל ללמוד אחד מהשני.

מיכל וונש: ועוד דבר, לגבי החשיבות של המאבק באנטישמיות.

מיכל וונש: זה לא אתגר רק ליהדות העולם, אלא זו החשיבות של הגנה על מיעוט אחד, קבוצה אחת, במקרה הזה מדינה, שנעשה לה דה לגיטימציה, אם זה בלתי אפשרי זה מוביל לחוסר יכולת להגן על ערכים אוניברסליים כמו סובלנות, שלום ושוויון.

מיכל וונש: אנחנו מצפים להזדמנויות של קשרים חדשים איתכם ולהגיע לדרך החדשה של להגן על הערכים שמאחדים אותנו שההזדמנות ההיסטורית הזאת מקנה לנו.

מיכל וונש: ומשפט אחרון, ועדת המשנה של ועדת העלייה והקליטה מזמינה אתכם להעלות בפנינו כל נושא, כל נושא הכי ספציפי שאתם חושבים שאנחנו צריכים לדעת לגבי הקהילה שלכם שיתרום לדיונים שלנו ויעמיק את הקשר שלכם עם הכנסת וכמובן עם חברי הכנסת החברים בוועדה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: מר טייב.

יוסף טייב: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר את האמת, אני קודם כל מתרגש, מתרגש ומודה לך על היוזמה, וגברתי, חברת הכנסת מיכל וונש, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני חושב שמדובר במפגש מיוחד עם הקהילה היהודית באיחוד האמירויות.

יוסף טייב: אדוני היושב ראש, כחבר שדולת העם היהודי, אני כחבר השדולה לחיזוק החינוך והזיקה היהודית בעולם, באמת אני חושב שעצם האמירה שהולך להיפתח בית ספר יהודי וכעולה בעצמי שלמד מחצית חיי, הראשונה לצערי לא, אבל השנייה, בבית ספר יהודי, אני יכול לומר ולהעיד עד כמה החינוך היהודי והזיקה והחיבור ליהדות הוא חשוב במהותו וגם יש לו השפעות רוחב לאחר מכן.

יוסף טייב: אני רוצה להתחבר לדברים של הרב, הגיע הזמן שלא רק אנשי צבא ואנשי עסקים יכירו אחד את השני, באמת גם ילדינו, שהצעירים שלנו יוכלו לבקר אחד עם השני, לדבר אחד עם השני, להחליף חוויות, אני חושב שהדבר הזה בהובלתה של שרת התפוצות ואתה, אדוני, כיושב ראש הוועדה, ואני חושב שהנושא הזה מעסיק את כלל חברי הכנסת, אני חושב שללא יוצא מן הכלל כולנו פה מתגייסים לדבר הזה של חיזוק עם קהילות התפוצות ואתה הובלת את הדבר הזה של חיזוק הקהילות הקטנות בתפוצות, אני חושב שזה דבר מבורך ואנחנו רואים את התוצאות כאן.

יוסף טייב: אז באמת אני רוצה עם רגש זה גם לברך את ראש הממשלה שבלעדיו לא היינו מגיעים בעצם לדבר הזה.

יוסף טייב: אני חושב שהשלום, גם עם עמיתינו באיחוד האמירויות, בהסכמי אברהם, הם הובילו בסופו של דבר לחיבור הזה, סוף סוף חיבור לעוד חלק מהעם היהודי בעולם ואני מברך שבקרוב ממש נוכל גם אנחנו להגיע לשם, לראות מקרוב את אותו חינוך יהודי והזיקה היהודית שאותם ילדים יקבלו וגם הם שיוכלו לבוא לפה ולראות את החינוך הישראלי היהודי עם הזיקה לעם היהודי.

יוסף טייב: ואני, שוב, מברך אותך על כך אדוני היושב ראש ומיכל, על היוזמה.

אנדרי קוז'ינוב: זה באמת מרגש, קודם כל לראות את הדיון הישיר הזה בין איחוד האמירויות לישראל וגם עצם העובדה שייפתח שם בית ספר יהודי, זה באמת לא פחות ממרגש.

אנדרי קוז'ינוב: רק לעשות את זה בגלוי.

אנדרי קוז'ינוב: אני זוכר את עצמי עוד בזמנו שנפלה ברית המועצות ואז התחילו לצוץ בתי כנסת ובתי ספר יהודיים, עד כמה הדבר הזה נתן תקווה ונתן את הפוש הזה וגם בסופו של דבר עיצב את הזהות הישראלית, היהודית.

אנדרי קוז'ינוב: לכן נותר, שוב, לברך על כל ההתרחשות וכמובן גם על התקשורת הגלויה בינינו.

אנדרי קוז'ינוב: מצאנו עוד אחים ואנחנו מדברים איתם בגלוי.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד שהקהילה היהודית היא קטנה, אבל היא כמו בישראל, היא עירוב של הרבה קהילות, של הרבה יהודים מכל מיני מדינות.

אנדרי קוז'ינוב: עם דעות שונות, הסתכלויות שונות, אבל זה מבורך.

דוד ביטן: מתי מסיימים לבנות את בית הכנסת, אתם יודעים אולי?

דוד ביטן: טוב, לא.

דוד ביטן: משימה שלך, אולי שהם יעשו את חנוכת בית הכנסת נדאג לאיזה משלחת קטנה מטעם מדינת ישראל לעניין הזה.

דוד ביטן: רב הקהילה הספרדית, אלי עבאדי.

אלי עבאדי: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת דוד ביטן, זכינו לקבל אתכם ולארח אתכם בניו יורק לפני כמה שנים וצעדנו ביחד בצעדה למען ישראל, אני זוכר.

אלי עבאדי: גם אדוני יושב ראש הסוכנות היהודית, מר יצחק הרצוג, רציתי להודות לך מאוד על המכתב החם ששלחתם לי לכבוד המינוי, וידידי היקר, יעקב חגואל, יושב ראש ההסתדרות הציונית.

אלי עבאדי: כבוד גדול מאוד בשבילי להיות פה בישיבה של הוועדה שלכם ולהגיד לכם שאני עכשיו באתי פה בשטח, חזרתי אל המקור של המשפחה שלי במזרח התיכון כיליד לבנון והורים מסוריה, יהודים מזרחיים ספרדים מזה מאות שנה, כשחזרתי לכאן להקים את הקהילה שהתחילה לפני כמה שנים, לאמץ אותה ולעזור לה לגדול ולהיות הקהילה המיוחדת באיחוד האמירויות פה בדובאי.

אלי עבאדי: זו קהילה שתהיה מאוד מאוד חשובה וקהילה בזמן מאוד היסטוריה, כקהילה חדשה במדינה ערבית, אולי יותר מ-1,000 שנה שלא קמה קהילה חדשה מאפס כמו שעכשיו זה קורה.

אלי עבאדי: אנחנו נקווה להיות הגשר בין העם היהודי למדינה הזאת ולאזור של המפרץ וגם להיות הגשר הטבעי בין ישראל ובין האזור הזה.

אלי עבאדי: נקווה להגדיל את הקהילה ולטפל בכל עניין יהודי בענייני דת, בענייני כשרות, בענייני בית דין, גיטין ובכל הדברים הנחוצים לקהילה וגם היחסים עם הדתות השונות שקיימות ושחיות בשקט ובשלווה פה באיחוד האמירויות.

אלי עבאדי: אנחנו גם מסתכלים לעתיד לבניין 'בית אברהם', Abrahamic House, שיכלול מסגד, כנסייה ובית כנסת.

אלי עבאדי: מדינה כזאת שפותחת את הדלתות שלה ואת הלב שלה לקבל לא רק יהודים, אלא אנשים מכל דת ומכל גזע שיחיו בשקט ובשלווה ובחופש של אמונה ולבנות את בתי הכנסת ואת המסגדים והכנסיות שלהם בכל מקום של פולחן שלהם.

אלי עבאדי: אני שמח ואני מאושר ואני מתכבד מאוד מאוד במשרה החשובה הזאת, במשרה ההיסטורית, במשרה שתביא עתיד מאוד טוב, בעזרת ה', למפרץ, לאזור וגם ליחסים של העם היהודי וארץ ישראל ומדינת ישראל לכל השכנים שלה.

אלי עבאדי: נקווה לראות בעתיד שלום בכל האזור הזה, שכולנו נוכל לחיות כבני אברהם, יצחק וישמעאל ולהגדיל את המקום ולשגשג כציוויליזציה וכעתיד חדש.

אלי עבאדי: תודה רבה לכם.

דוד ביטן: תודה, כבוד הרב.

דוד ביטן: חברת הקהילה באיחוד באמירויות, גב' ג'ין קרדיוט.

Jean Candiotte: שלום לכולם.

Jean Candiotte: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): שלום, אני רוצה להודות ליושב ראש ביטן ולכל הוועדה שמארחת אותי.

Jean Candiotte: בשבילי זה כבוד לספר לכם את סיפור המעבר שלי מניו יורק, עיר יהודית, לאמירויות, ב-2014, מדינה תחת חוק השריעה.

Jean Candiotte: ב-2014 הייתה לי ההזדמנות להגיע לכאן, אבל אני ובעלי החלטנו ללכת על ההזדמנות ללכת למקום שלא היינו שם קודם.

Jean Candiotte: בעלי ואני החלטנו לחבק את ההזדמנות הזו.

Jean Candiotte: כמו שכולכם יודעים כשאתה מתפלל, אתה אדם דתי, התפילה היא חלק מחייך, אבל אם אתה מגיע למקום זר שהוא לא ניו יורק או ישראל עצם התפילה הופכת לדבר אחר, זה הופך להיות חלק מהזהות שלך והקשר שלך הביתה.

Jean Candiotte: שם הייתי ב-2014 כשירדתי מהמטוס וביום השלישי להגעתי היה חג הפסח.

Jean Candiotte: לא ציפיתי למצוא כאן קהילה יהודית, אבל באמצעות הנס של האי-מייל ביום השלישי שלי פתחתי את הדלת לקהילה והגעתי לסדר ערוך.

Jean Candiotte: היה לנו המזל והיה חשוב לנו להיות מבקרים מכבדים בבית החדש שלנו.

Jean Candiotte: ב-2016 דברים התחילו להשתנות, קיבלנו שיחה על האם נסכים להיות חלק מספר שנקרא 'celebrating tolerance', שיצא לפני שנה, על חוויה של מיעוטים דתיים באמירויות.

Jean Candiotte: החל מ-2019 היציאה שלנו לאור גדלה בצעדים עצומים, הוזמנו לדבר בפורומים ציבוריים ואנחנו חיים ביחד עם בני הדודים שלנו מלפני אלפי שנים.

Jean Candiotte: אז כשאני חושבת על הזהות היהודית שלי, כשהגעתי לכאן, אני חייבת להגיד, לא חשבתי שאני אמצא חיים קהילתיים כמו של ניו יורק.

Jean Candiotte: כאן, מה שמצאתי זו הזדמנות לחיות חיים יהודיים שאני חיה לצד אנשים אחרים באמירויות כדי לרקום בד חדש.

Jean Candiotte: ואני רוצה לומר תודה רבה, שוקראן ו-thank you.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: מזכ"ל הסוכנות, בבקשה.

ג'וש שוורץ: תודה רבה.

ג'וש שוורץ: אני גם חושב שיש פה מקום, שוב, להודות לראש הממשלה שבאמת יזם והוביל את כל הדבר המדהים הזה של שלום עם מדינות ערב.

ג'וש שוורץ: אני רוצה רק להזכיר דבר אחד, שיש עוד קהילה יהודית עתיקה בבחריין, קהילה שבאמת עתיקה, לא קהילה שקמה בשנים האחרונות כמו הקהילה בדובאי, קהילה שגם מחוברת מאוד לשלטון ואחת מבנות הקהילה הייתה השגרירה של בחריין בוושינגטון, ואני מציע שאולי נעשה מפגש היכרות גם עם הקהילה היהודית בבחריין שזה לא פחות מרגש מהמפגש הזה שאנחנו עושים פה היום.

שלומית אבינח: תעזור לנו, נארגן.

דוד ביטן: בסדר, נארגן גם מולם, אין שום בעיה.

דוד ביטן: גב' וונש, טפלי בזה.

מיכל וונש: מטופל.

ג'וש שוורץ: תודה רבה.

דוד ביטן: מנכ"ל הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה, אריק פינגרהאט.

אריק פינגרהאט: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה לחברי הכנסת וליושב הראש ביטן, למר הרצוג ומר חגואל, לחברת הכנסת וונש ולכל הדוברים באירוע הכול כך מרגש וחשוב הזה.

אריק פינגרהאט: אני מודה לכם מאוד על כך שנתתם לי להשתתף.

אריק פינגרהאט: אתם יודעים שאני מתכבד להיות נשיא הפדרציות של ארגון הגג של 146 פדרציות בארה"ב, אנחנו הכתובת לכל הקהילות היהודיות ואנחנו המנוע שמוביל את היהדות מחוץ לישראל.

אריק פינגרהאט: מה שמאוד רלוונטי למפגש הזה היום, כל פדרציה בארה"ב מחויבת לא רק לבריאות והגנה של כל הקהילה, אלא גם לתמיכה בישראל ותמיכת כל קהילה בעולם.

אריק פינגרהאט: כדי להגיע לזה כבר כמה משלחות מפדרציות שונות הגיעו לאמירויות וכולם ראו את הפוטנציאל להתקדמות בעתיד, אבל המהירות של זה, אף פעם לא חלמנו, אפילו הכי אופטימי מבינינו לא חשב שבמהירות הזו תגיע הנורמליזציה.

אריק פינגרהאט: אני התכבדתי להיות נוכח כנציגות הקהילות היהודיות בחתימת הסכם הנורמליזציה עם האמירויות וטסתי בטיסה הראשונה לאמירויות וחגגתי את ראש השנה שם כשהתפללנו בפומבי, בחוץ, עם כל התמיכה ש ל הקהילה והחברה האמירתית.

אריק פינגרהאט: זה דבר שאני לא אשכח עד יום מותי.

אריק פינגרהאט: אני רוצה להגיד נקודה חשובה, הפדרציות בארה"ב עומדים ומוכנים, דרוכים לעזור, להביא את שנות הניסיון שלנו ולסייע לבניית הקהילה היהודית באמירויות.

אריק פינגרהאט: אנחנו מאוד שמחים שהשליח הראשון שמגיע כבר מגיע מהארץ וזה חלק מהצעדים שאנחנו כבר נקטנו בתמיכה של הרב סרנה, מר רוס קריאל, ג'ין קנדיאט ועוד אחרים.

אריק פינגרהאט: הנקודה השנייה שאני רוצה לציין בפני הוועדה, כשרוצים לבנות תמיכה לישראל ברחבי העולם , הפוטנציאל בהתפתחות הזאת זה להזכיר לנו, ליהדות ארה"ב, את השאיפה של ישראל לשלום והנכונות הישראלית לנקוט בצעדים קשים וגדולים כדי לבנות שלום עם שכניה במזרח התיכון.

אריק פינגרהאט: אני הייתי חבר קונגרס כשנחתם הסכם השלם עם ירדן, אני הייתי שם נוכח כשראש הממשלה יצחק רבין ז"ל והמלך חוסיין, עליו השלום, חתמו.

אריק פינגרהאט: אני זוכר את תחושת האופוריה באותם ימים.

אריק פינגרהאט: היום הצעירים מכירים אך ורק את הפיגועים של 11 בספטמבר והטרור ועכשיו יש לנו ההזדמנות לתת לילדים שלנו את התקווה של השלום, ותקווה לעתיד בהן המדינות יוצאות מהחשכה של הפחד לעתיד של תקווה.

אריק פינגרהאט: אני מפציר בממשלת ישראל להירתם לעזור לנו לספר את הסיפור הזה.

אריק פינגרהאט: אני רוצה גם לומר שהסכמי אברהם, רואים את זה על פי השם שלהם, זה יותר מהסכמי נורמליזציה, זה גם מראה את העבר של חברות בין יהודים ומוסלמים בעולם.

אריק פינגרהאט: בבחירת השם הסכמי אברהם יש אמירה מאוד עמוקה שאסור לנו לדלג עליה, זו אמירה שכל ילדי אברהם אבינו יחיו חיים בשלום והרמוניה.

אריק פינגרהאט: בתורה, כשאברהם מת נאמר: ויקברו אותו יצחק וישמעאל בניו, אברהם נקבר על ידי בניו, ביחד, יצחק וישמעאל.

אריק פינגרהאט: היום בני אברהם התאחדו ביחד בשמו כדי לבנות עתיד טוב יותר לעד ולעולם.

אריק פינגרהאט: שאלוהים יברך את היוזמה הזאת ושנעשה בכל כוחנו כדי להבטיח את הצלחתה.

אריק פינגרהאט: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: רוס קריאל, נשיא הקהילה היהודית.

רוס קריאל: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): אדוני היושב ראש ומכובדיי חברי הכנסת, זאת הזדמנות נדירה בשבילי לדבר איתכם.

רוס קריאל: אני רוצה להודות על כל התמיכה שכבר קיבלנו מהשרה ינקלביץ' ומהמשרד שלה מאז שהוכרזו הסכמי אברהם ואנחנו כבר רקמנו קשר מאוד מאוד חזק בין החברה האזרחית להרבה פרויקטים ובראשם פרויקטים לקיימוּת ארוכת הטווח של הקהילה.

רוס קריאל: אני רוצה לדבר במיוחד על התוכניות עבור הילדים, עתידם וחינוכם.

רוס קריאל: אנחנו כיהודים שחיים כאן באמירויות, הבורד היהודי, אנחנו מאוד אופטימיים באשר לעתיד היהדות כאן, אנחנו מאמינים בחזון של האמירויות ובגלל הניסיון ארוך השנים שלנו כאן, עשר שנים, אנחנו מאמינים שהחזון הזה הוא כן ונשען עמוקות על הערכים של האמירויות ושל המנהיגים שלהם, במיוחד השייח' זיאד המנוח.

רוס קריאל: כמובן דבר שתמיד היה חסר כאן ושהיה מאוד מעציב עבור חברי הקהילה כאן היה חוסר היכולת שלנו ליצור קשר עם מדינת ישראל.

רוס קריאל: מאז שנחתמו הסכמי אברהם זה הביא לנו שמחה עצומה שעכשיו אנחנו כן יכולים להיות בקשר עם מדינת ישראל וכמו כל קהילה זרה אחרת, בגאווה ליצור קשר איתכם ולחגוג את ההסכם המרשים והחשוב הזה.

רוס קריאל: אנחנו מאוד מאוד נרגשים לגבי החודשים והשנים בעתיד ואנחנו חושבים שנוכל להראות לעולם כולו ששלום עם ישראל זה הכיוון בשביל שכל מדינות ערב יוכלו ליצור גשר וליהנות מכל מה שישראל מציעה.

רוס קריאל: אנחנו מצפים להתפתחויות של החודשים הקרובים.

רוס קריאל: אני רוצה להודות לכם שכיבדתם אותי בהזמנה הזו להיות פה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: מנכ"ל המשרד הישראלי, הפדרציה היהודית של שיקגו, עפר בבלי.

עפר בבלי: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

עפר בבלי: אני מייצג את הקהילה היהודית של שיקגו, 300,000 יהודים, הקהילה השלישית בגודלה בארצות הברית, קהילה מאוד ציונית ומאוד פילנתרופית שמגייסת מדי שנה כ-90 מיליון דולר, מהם כ-30 מיליון דולר אנחנו מעבירים לישראל ולקהילות אחרות בתפוצות בפעולות סיוע שונות.

עפר בבלי: אנחנו מסייעים בחירום לקהילות שונות בשעת מצוקה, סייענו לצרפת, לוונצואלה, לאיטליה, ובשגרה אנחנו תומכים גם בקהילה היהודית באוקראינה.

עפר בבלי: אנחנו מאמינים גדולים בקולקטיב, בכוח של המספר הגדול, בכוח של שיתופי הפעולה בין קהילות, פעם אחת הקולקטיב כארגון אחד שמגייס מכל הקהילה כמקום מרכזי אחד, ופעם שנייה אנחנו מאמינים בקולקטיב ובכוח הקולקטיבי של הסוכנות היהודית ושל הג'וינט, שהם בעצם מקבלי התקציב העיקרי מאיתנו.

עפר בבלי: אנחנו כמובן חלק מארגון הפדרציות של צפון אמריקה, מ-JFNA, אנחנו מאמינים שיש לנו אחריות כלפי קהילות יהודיות אחרות, לא רק בחירום, וכאן יש מקרה מיוחד שיכול מאוד להיות שיש לנו הזדמנות לעזור בהקמה ממש בשלבים הראשונים של קהילה יהודית חדשה, כמובן במסגרת ה-JFNA.

עפר בבלי: אנחנו נשמח להעמיד לרשות הקהילה באמירויות את הידע ואת הניסיון שלנו כפדרציה חזקה ומבוססת מזה 120 שנה.

עפר בבלי: להבנתנו יש רצון ויש צורך להקים מוסדות מסוימים של הקהילה, דברים שאנחנו יודעים לעשות ושאנחנו עושים אותם כבר הרבה מאוד שנים, בין היתר חינוך יהודי, אולי JCC, בתי מדרש, בתי כנסת, ארגון של מערך גיוס כספים, ארגון של מערך של הוצאת כספים, התמודדות עם שטף צפוי של הרבה מאוד מבקרים שיגיעו מן הסתם גם מהקהילות בצפון אמריקה, גם מאירופה וכמובן גם מישראל, ההתמודדות הזאת עם שטף של מבקרים זה דבר שאנחנו יודעים להדריך ולעזור, תיאומים בשטח, קשרים עם גורמים מקומיים, כמובן שעבודה גם מול ממשל זה משהו שאני מניח שהקהילה תצטרך עזרה בו.

עפר בבלי: אנחנו יודעים להתנהל מול ממשל, אנחנו עובדים, יש לנו משרד גם בוושינגטון, גם משרד בעיר הבירה של מדינת אילינוי.

עפר בבלי: זה לא הצד הכי חזק שלנו, אבל זה גם משהו שאנחנו יכולים לעזור.

עפר בבלי: כמובן שכל עזרה שלנו לקהילה החדשה לא תהיה בכפייה, לא תהיה בהכתבה, היא תהיה חלק ממאמץ קולקטיבי של הקהילות בצפון אמריקה ואנחנו באמת רואים לעצמנו תפקיד כקהילה חזקה ומובילה בשותפות פעילה במאמץ הזה אם וכאשר הקהילה המקומית תבקש את זה.

עפר בבלי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ד"ר מורן זגה, חוקרת הקהילה.

מורן זגה: שלום לכולם.

מורן זגה: אני לא חוקרת הקהילה, אני חוקרת את איחוד האמירויות הערביות ב-15 השנים האחרונות ואני רוצה להביא משהו קצת אחר לדיון היום, נקודת המבט האמירתית, מאיזה מקום הם מגיעים לסיפור היהודי, לנושא היהדות והיהודים, צריך להבדיל בין שני הנושאים הללו, כלומר מה מוביל למדיניות שאנחנו רואים היום בנושא מצד איחוד האמירויות, איך זה התפתח ואיך אפשר גם לשמר את זה, שזה משהו מאוד עדין.

מורן זגה: אז העניין בקהילה היהודית התחיל מהעניין ביהדות.

מורן זגה: זה לא בגלל משהו שהם גילו בדת, אלא בגלל איזה שהוא תהליך ארוך מאוד ועמוק שהאמירתים עברו ביחס שלהם לדת שלהם, לאיסלם.

מורן זגה: הכול מתחיל בטראומה של פיגועי מגדלי התאומים, דאעש במזרח התיכון, דאעש באירופה, כל הדברים הללו הוציאו שם רע מבחינתם לאיסלם ובתגובה לזה המדינה חשבה איך היא יכולה למתג מחדש את האיסלם כדת שהיא מכילה, מתונה וסובלנית.

מורן זגה: ופה אין רק עניין של מיתוג, זה עניין של תפיסת עולם, באיזה מקום המדינה הייתה רוצה לראות את עצמה, לצדה יש את קטאר, מדינה שתומכת בחמאס ובאחים המוסלמים, בטורקיה, מארחת את אל קרדאווי, משתמשת בשידורי אל ג'זירה בשביל לעבות את הלהבות.

מורן זגה: מצפון לה אירן עם משמרות המהפכה שמהווים לא רק איום פיזי, אלא גם איום אידיאולוגי על המדינה.

מורן זגה: איך עושים את זה?

מורן זגה: איך מחזירים את התדמית המתונה של האיסלם כמו בימי תור הזהב של החליפות?

מורן זגה: אז איחוד האמירויות עשתה את זה בשני כיוונים, קודם כל שינוי גישה כלפי פנים בתוך עולם האיסלם, בשני, שינוי גישה כלפי חוץ.

מורן זגה: כלפי פנים, אז ראינו את החרם של איחוד האמירויות כלפי קטאר שהזכרתי עכשיו, את המלחמה בתימן כנגד החותים, את המלחמה בלוב כנגד כוחות קיצוניים שם.

מורן זגה: המעורבות שלה במלחמות הללו נעשית תחת הכותרת של מאבק אידיאולוגי נגד הציר הרדיקלי ובזמן הזה איחוד האמירויות בעצם מחדדת את השייכות שלה לציר המתון.

מורן זגה: כלפי חוץ, מחוץ לעולם האיסלם, איחוד האמירויות מקבלת את הדתות האחרות, היא מארחת בשטחה גם ככה למעלה מ-200 לאומים שונים ולכן היא גם חרתה על דגלה את הנושא של הפלורליזם התרבותי והסובלנות הדתית.

מורן זגה: אני לא יודעת עד כמה אנשים מודעים לזה, אבל יש בה למעלה מ-40 כנסיות, יש בה מקדשים בודהיסטיים, יש בה בתי כנסת שהמדינה מכירה בהם ואחד שהיא בונה, ודיברנו על זה, שנת הסובלנות של 2019, האפיפיור שהיה שם והזכירו את זה כבר קודם.

מורן זגה: אז כל הדברים הללו, היהדות היא חלק מהמגמה הכללית הזאת, ככל שאיחוד האמירויות והאיסלם שבה מביעים פתיחות כלפי קבלה של דתות אחרות ככה האיסלם מודגש כדת מתונה ומכילה.

מורן זגה: זה הקונטקסט הגדול.

מורן זגה: ובאמת בשנים האחרונות חלה הכרה הולכת וגוברת גם בקהילה, בקהילה היהודית, ולצד זה גם הצטרף עניין שהוא הולך וגובר וזה משהו שגם אני חושבת שחשוב להוסיף לדיון הזה, לא רק בהכרה של היהדות באיחוד האמירויות, אלא בלמידה ובהבנה של התרבות והמורשת היהודית.

מורן זגה: אנחנו רואים יותר ויותר מוזיאונים באיחוד האמירויות שמציגים פריטים יהודיים, מספרים את הסיפור של היהדות.

מורן זגה: אני חושבת שחלק מהתפקיד שלנו זה גם להנגיש את הידע ולענות על העניין הגובר בתחום הזה.

מורן זגה: הנושא האחרון שאני רוצה להביא לדיון כאן הוא הקשר בין הבין-דתי לבינלאומי.

מורן זגה: אין ספק שההתקרבות בין האיסלם ליהדות באמירויות תרמה גם להתקרבות בין המדינות ובין העמים, ולא לחינם, כמו שהזכירו לפניי, הסכמי הנורמליזציה מכונים הסכמי אברהם, זה המקום שממנו זה מגיע, הקשר הזה הוא קשר חשוב, אבל זה גם עלול להיות המקום שממנו הרגישויות יכולות להתעורר ולהגיע.

מורן זגה: למרות הפתיחות אנחנו עדיין מדברים על מדינה מוסלמית עם תפיסות עולם שונות של האזרחים ורמות שונות של מסורתיות ולכן חשוב לנו לשמור על מידה גדולה של רגישות.

מורן זגה: אני קיבלתי השבוע תמונות מחתונה יהודית המונית לרגלי הבורג' חליפה.

מורן זגה: ואולי עכשיו כשיגיעו תיירים מישראל אז נראה עוד כל מיני טקסי דת במרחב הציבורי ופה חשוב להיזהר.

מורן זגה: עכשיו אנחנו נמצאים בתקופה מיוחדת שבה הצדדים מכירים אחד את השני, בוחנים את הגבולות שלהם, לומדים אחד את השני, אבל אל לנו לקחת את הקבלה ואת הסובלנות הזאת כמובן מאליו ואל לנו לקחת את זה למקום שבו נפגע חלילה במרקם היחסים העדין הזה.

מורן זגה: אז לסיכום אני רוצה להגיד שההתלהבות הזאת שלנו כאן היא טובה ונכונה, אבל צריך להבין גם את הקונטקסט הרחב יותר וכדאי למנף את היחס הזה בשביל לאפשר לקהילה היהודית לפרוח ולחזק את הקשרים הבין דתיים וגם כדאי מאוד לשמור על מקום מכבד ורגיש על מנת שלא לדחוק את התפיסה האמירתית צעד אחד אחורה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: אני רוצה רק לומר, יש לנו עוד קהילות במדינות ערב שהן קטנות, קהילת מרוקו, יש גם בטוניס קהילה, זאת אומרת בגדול ההבדל בין הקהילה הזאת לקהילות האחרות שזאת קהילה בהתהוות, בניגוד לקהילות במדינות הערביות האחרות שהן קהילות עתיקות יומין עם היסטוריה ועם תרבות ועם ספרות וכל מיני דברים כאלה.

דוד ביטן: פה אנחנו עדים לקהילה בהתהוות שאין כמעט קהילות כאלה בעולם, קהילות בהתהוות, ועם שיתוף פעולה של השלטונות.

דוד ביטן: אז כמובן שאנחנו מברכים כל דבר שהסוכנות ומשרד התפוצות ומי שלא יהיה יעשה שם על מנת לגבש את הקהילה הזאת ולחזק אותה.

דוד ביטן: אנחנו קיבלנו את המשימה לעשות גם בבחריין, אני מציע גם לעשות על קהילת יהודי גרוזיה ישיבה כזאת, נתכנן ונארגן אותה.

דוד ביטן: חברת הכנסת קוטלר.

דוד ביטן: אני פעם אקרא לך קוטלר ופעם וונש.

מיכל וונש: מה שאתה רוצה, אדוני היושב ראש, אתה יכול לקרוא לי ואני תמיד עונה אז זה לא משנה.

דוד ביטן: יש לך מה להגיד לסיכום?

דוד ביטן: בעברית, לא באנגלית, אנחנו מדינת ישראל.

מיכל וונש: אני אגיד בעברית.

מיכל וונש: אנחנו במדינת ישראל, אתה עוזר לי, אתה מרים לי להנחתה, אדוני היושב ראש, אני חושבת שמה ששמענו פה זו באמת ההזדמנות ההיסטורית דרך הסכמי אברהם וגם ההזדמנות ההיסטורית שלנו כמדינת ישראל בת ה-72, הנס שהיא מדינת ישראל בת ה-72, לאתגר את התפיסה שלה ביחסיה עם קהילות התפוצות ברחבי העולם.

מיכל וונש: אני חושבת שיש פה, עם כל החדשנות של מערכת היחסים המדהימה הזאת וההיסטורית, הזדמנות בכלל לאתגר את התפיסה, מה שנקרא עלינו ולא בלעדינו.

מיכל וונש: לדבר עם הקהילות ולא אל או על הקהילות.

מיכל וונש: פה אנחנו שמענו את ההדהוד של הדברים הללו.

מיכל וונש: אני שוב מודה על ההזדמנות לייצר בפורום הזה את השיחה החשובה הזאת ומחכה להמשך של שיתוף פעולה, גם בוועדה הזאת, גם בוועדת המשנה וגם בטח ובטח עם קהילות נוספות.

דוד ביטן: תודה רבה.

דני ווזנר: אני רק אוסיף.

דני ווזנר: אנחנו בין הארגונים, למרות שאנחנו ארגון צפון אמריקאי יש לנו משרד גדול ומאוד פעיל פה בארץ, אנחנו מנסים כל הזמן לגשר בין הקהילה היהודית בצפון אמריקה וגורמים ישראליים, כולל הוועדה, כולל חברי כנסת ומשרד התפוצות, ביחד עם שיתוף פעולה עם כל מיני דברים כמו בקהילה היהודית הזאת.

דני ווזנר: אני חושב שאנחנו, גם יהדות התפוצות וגם מדינת ישראל וממשלת ישראל, יכולים להגיע לדברים טובים מאוד כמו בניית הקהילה החדשה הזאת בדובאי ואבו דאבי.

דני ווזנר: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: הישיבה נעולה.