הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 57, 2020-11-23 11:05

עודד פורר: אני מתכבד לחדש את הישיבה בנושא שעל סדר-היום: הימלטות מדין של חשודים באונס באמצעות סמי אונס.

עודד פורר: תראו, בשבוע שעבר פורסמה כתבה בערוץ 13 של מאור צור, שחשפה, אני חושב, באופן די חריג מתלוננות, שוב, בפנים חשופות, בקולן כנגד חשוד באונס באמצעות סמי אונס.

עודד פורר: אנחנו קיימנו כבר דיון אחד בוועדה על הנושא הזה ספציפית, על החשיבות שלו, על הבעייתיות שלו.

עודד פורר: העובדה היא שלדעתי בתחום הזה הוגש רק פעם אחת כתב אישום כנגד החשוד.

עודד פורר: יש כאן התעלמות של הרשויות מהצורך שלהן לבצע פעולות כדי להביא חשודים לדין.

עודד פורר: צריך להבין, לא מדובר באירוע פשוט, לא מדובר באירוע קל.

עודד פורר: הוא מצריך פעולות מסוימות מהרשויות, שצריכות להתאים את עצמן.

עודד פורר: הן צריכות לעשות הסברה בנושא הזה מצד אחד.

עודד פורר: הן צריכות לשנות חלק מהבדיקות שהן מבצעות מהצד השני.

עודד פורר: הן צריכות גם לשמר חומרים וגם להשקיע לפעמים בבדיקות DNA כאלה ואחרות שהביאו פעם אחת להרשעה של חשוד.

עודד פורר: אבל העובדה שאנשים יכולים לבצע עבירות מין חמורות, כגון אונס, באמצעות סם אונס שמתעתע בזיכרון של הנפגעות, היא משהו שאנחנו כחברה לא יכולים להשלים איתו.

עודד פורר: עכשיו, לצערי, יש חשוד.

עודד פורר: יש מתלוננות.

עודד פורר: יש דפוס פעולה.

עודד פורר: בעקבות פרסום הכתבה, תכף נשמע, אני מבין שהיו מתלוננות נוספות.

עודד פורר: והחשוד מסתובב חופשי.

עודד פורר: צריך להבין, זה אדם שמסוכן לציבור.

עודד פורר: מסוכן ועלול לפגוע פעם ועוד פעם ועוד פעם.

עודד פורר: וכשאנחנו מדברים על תקופת הקורונה, אם בעבר אנשים היו יוצאים לפגישות במקומות ציבוריים – בית קפה, מסעדה – מה שהיה מצריך עוד היערכות והיה נותן אולי עוד עיניים שיכולות לעצור את הגרוע מכול, היום המפגשים הם בבית.

ע'דיר כמאל מריח: כן.

עודד פורר: זאת אומרת, הקורבן כבר נמצא בבית של התוקף פעמים רבות, או הפוך.

עודד פורר: ולא צריך אפילו לעלות על מונית כדי להגיע לאנשהו.

עודד פורר: אני רוצה לפתוח את הדיון אולי עם מאור שיציג את הסיפור ואת הנושא.

עודד פורר: ואז גם נשמע קצת תגובות.

עודד פורר: אני ביקשתי שהפרקליטות יהיו פה בדיון הזה, כי ספציפית אני רוצה לשמוע מהם על התיק הזה.

עודד פורר: בבקשה, מאוד.

מאור צור: ככה.

מאור צור: אני כתב פלילים קרוב ל-15 שנים.

מאור צור: עכשיו, אני עורך של הדסק הפלילי של חדשות 13.

מאור צור: לצערי, אני נכנסתי לתחום הזה של סמי אונס רק לפני שנה וחצי.

מאור צור: ואיפה שלא זרקתי אבן, אני מגלה שיש מישהי שניסו לשים לה סם אונס או נפגעת סם אונס.

מאור צור: ואין צדק בנושא הזה.

מאור צור: יש ואקום מוחלט.

מאור צור: אין נתונים לכמה נשים זה קרה.

מאור צור: נשים לא יכולות לדעת אם זה קרה להן, ברוב המקרים.

מאור צור: גם אם הן מתעוררות הרבה יותר מאוחר, הן לא מצליחות לשחזר את החוויה או להבין איך הן הגיעו למצב שבוקר אחד הן מתעוררות במיטה של גבר אחר עירומות, או במקרים אחרים – הרי סם האונס זה שם גנרי להמון המון ערבובים של סמים.

מאור צור: זה לא משהו ספציפי אחד.

מאור צור: היום כל אחד יכול להכין את סם האונס מתרופות מבית מרקחת, אפילו מתכשיר לניקוי צמיגים, כל אחד יכול לקחת ולהכין את הדבר הזה.

מאור צור: זאת הבעיה הגדולה.

מאור צור: עכשיו, אני זיהיתי שזה לא שהרבה אנשים משתמשים בסם האונס, אלא יש כמה – כמו אותו אלון לואיג'י, איך שהציג את עצמו, ציון ארד, בחור בשם ציון ארד, שעשיתי עליו את התחקיר – שפשוט גילו את הדבר הזה ומשתמשים בזה בצורה חסרת גבולות.

מאור צור: מבחינתם, זאת הפרצה המושלמת בחוק, שהם יכולים לשים את החומר הזה, לאנוס בחורה, או לפחות לנסות לאנוס בחורה.

מאור צור: תמיד הוא לקח אותן לבית קפה, לאותו בית קפה, ארקפה ברמת החייל.

מאור צור: זה מקום שמלצרים לא מגישים לך את הקפה.

מאור צור: אתה צריך לקום לבד ולהכין את הקפה.

מאור צור: הוא היה מושיב אותן בבית הקפה ואז פשוט שם את החומר הזה.

מאור צור: אז הוא היה אונס אותן.

מאור צור: פשוט לוקח אותן לאיזשהו בית מלון ושם מבצע את זה.

מאור צור: ואי-אפשר לתפוס אותו.

מאור צור: אני גיליתי שברגע שיש תיק כזה במשטרה, תלונה, שזה לא אחרי חמש-שש שעות, שאז סם האונס בעצם מתנדף מהגוף, המשטרה והפרקליטות פשוט מוותרים על הדבר הזה.

מאור צור: הם לא מתעקשים להגיש כתבי אישום.

מאור צור: עכשיו, הדבר הנוראי פה, במה שאני אומר, הוא שיש אנשים ספציפיים שכל הזמן מחליפים זהויות.

מאור צור: היה גם את המקרה של יניב נחמן, אם כולם מכירים, לפני כמה שנים.

מאור צור: הם פשוט אותם אנשים שמציגים את עצמם בשם אחר.

מאור צור: הרי הם בונים על זה שהקורבנות לא יזכרו עם מי הן נפגשו ואיך הן הגיעו למצב הזה.

מאור צור: הם מייצרים לעצמם איזושהי זהות, והם אוספים אותן מפה, מברים.

מאור צור: עכשיו, בתקופת הקורונה, אני דווקא אומר שהתופעה של סם האונס עלתה.

מאור צור: למה?

מאור צור: כי יש את האפליקציה של ההיכרויות.

מאור צור: ואז אתה פשוט מגיע אל מישהי הביתה או שהיא אליך ואתה שם את זה.

מאור צור: ואין לה שום יכולת לדעת בבוקר אם היא התנגדה, לא התנגדה, מה היה.

מאור צור: ובאותה שיטה פוגעים בהמון נשים.

מאור צור: וגם אם אותן נשים מגישות תלונה במשטרה, המשטרה והפרקליטות מתייחסות לכל מקרה לגופו.

מאור צור: זאת הטעות הכי גדולה, מבחינתי, בכל הנושא של טיפול בסם האונס.

מאור צור: אי-אפשר לקחת תיק שאין בו את הראיה המרכזית, כי זה פשוט התנדף מהגוף, ולהגיד: אוקיי, אין לנו את הראיה המרכזית; אנחנו סוגרים את התיק.

מאור צור: ואז סוגרים עוד תיק ועוד תיק, במקום לקחת ולהבין שיש כאן משהו סדרתי.

מאור צור: עכשיו, אני עשיתי המון שיחות עם המשטרה ועם הפרקליטות.

מאור צור: הם אמרו: תשמעו, זה החוק; יש פה בעיה.

עודד פורר: תכף נשמע אותם.

עודד פורר: תכף נשמע אותם.

מאור צור: אני חושב שזה דבר מאוד מאוד משמעותי.

מאור צור: כי בתיקים כאלה, שהראיה המרכזית מתנדפת מהגוף ונורא קשה לעקוב אחריה, צריך להבין ולייחס משמעות לסדרתיות.

מאור צור: ואם עולה שם של בן אדם בצורה כזאת או אחרת, אי-אפשר לוותר ואי-אפשר לשחרר ואי-אפשר לסגור תיקים.

מאור צור: אי-אפשר.

מאור צור: ולעשות איתו עסקה, אני חושב שהיא נוראית באמת.

מאור צור: אנחנו תכף נשמע את הפרקליטות.

עודד פורר: תודה.

מאור צור: העסקה האחרונה נגד פרי, המתלוננת השנייה שעשיתי עליה את התחקיר, זה קבלת דבר במרמה, רק על זה שהוא הציג את עצמו בזהות אחרת.

מאור צור: מה גם שבאותו כתב אישום הגיעו לנשים שהוא ניסה לעשות להן את אותו הדבר.

מאור צור: יש לכם הכול.

מאור צור: הכול מופיע.

מאור צור: יש את כל העדויות שלהן.

מאור צור: אי-אפשר לסגור את התיק כי אין את הראיה המרכזית.

מאור צור: צריך להתייחס לסדרתיות.

מאור צור: זה החלק המשמעותי.

מאור צור: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת ע'דיר כאמל מריח.

עודד פורר: אחרייך אני רוצה שנשמע את העדות של טוהר.

ע'דיר כמאל מריח: אני מחזקת את דבריו של מאור.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מוסיפה: זו בדיוק הנקודה, זה הקושי, חוסר הימצאות הסם אחרי כמה שעות.

ע'דיר כמאל מריח: מדברים על שמונה שעות, ואז אחרי 12 שעות לא נמצא בזרם הדם.

ע'דיר כמאל מריח: השאלה שאנחנו צריכים לבדוק היום היא: האם הם מסתמכים על זה כראיה מרכזית בלעדית או מה הם הקריטריונים?

עודד פורר: אבל תשמעי, יש עוד משהו.

עודד פורר: תראי, אם מגיע מקרה, כמו המקרה המתואר כאן, של מישהו שיודעים מיהו, יודעים שהוא פגע בכמה, יודעים שהוא ממשיך לעשות את זה, אני לא שוטר, אבל אני יודע, יש שוטרים סמויים, יש אפשרות, מה שנקרא, לטמון לו את המלכודת.

ע'דיר כמאל מריח: מה שאני אומרת הוא שבגלל ההתנהגות של הסם בגוף, בזרם הדם, הוא כן מקשה, הוא כן שקט.

ע'דיר כמאל מריח: אז פה נדרשת עבודה בשני מישורים - -

עודד פורר: נכון.

ע'דיר כמאל מריח: - - גם כן מבחינת הראיות, אבל גם כן הדבר הלא פחות חשוב: העלאת מודעות בקרב נשים להתנהגות סם האונס בגוף, שזה לא פחות חשוב מזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: טוהר, בבקשה.

טוהר שני זייתון: קודם כול, שוב, תודה רבה על ההזדמנות.

טוהר שני זייתון: אז כמו שאתם יודעים, אני המתלוננת הראשונה שהתלוננה על ציון ארד.

טוהר שני זייתון: אני רוצה להגיד כמה דברים.

טוהר שני זייתון: קודם כול, חוסר המודעות בחברה לגבי סמי אונס היא משהו מאוד מאוד קריטי בעיקר, זאת אומרת, לכל התופעה הזאת של סמי האונס וגם להחלמה שלי בפרט.

טוהר שני זייתון: כשאני נגשתי למשטרה והתלוננתי, עזבו, מעבר לכל המחדלים שהיו, שלא פתחו לי את תיק הראיות ולא בדקו ולא בחנו ולא הסתכלו, ועברתי עימות בידיעה שלא שמו לי שום דבר בקפה, סם האונס שמצאו אצלי זה MB.

טוהר שני זייתון: אני לפני הסיפור הזה לא הכרתי את הסם הזה.

טוהר שני זייתון: לא ידעתי בכלל מה ההשלכות שלו.

טוהר שני זייתון: יש אומרים שיכול להיות שהוא ערבב לי את זה עם עוד סם שבעצם פג אחרי שש שעות והתופעה שלו ביחד.

טוהר שני זייתון: יש אומרים שאם שמים אותו במינון גבוה, אז ההשלכות שלו הן באמת רציניות וחזקות ומביאות למצב של ניתוק, זאת אומרת, רציונלי מהמציאות.

טוהר שני זייתון: אני חושבת שסמי האונס משתדרגים ומשפיעים על כל אחד בצורה סובייקטיבית, על הקורבן.

טוהר שני זייתון: אדם קרימינל שיודע איך זה משפיע ומשחק בקורבן כאילו הוא חיה על לוח השחמט שלו.

טוהר שני זייתון: ובעצם החוק נשאר נורא של פעם.

טוהר שני זייתון: עכשיו, תסבירו לי אתם איך אפשר למצוא הגיון בראיות?

טוהר שני זייתון: זאת אומרת, בתשובה של אדם סביר שחושב בצורה הגיונית, מנקודת המבט של טריפ, מנקודת המבט של, תקראו לזה סטלה, תקראו לזה איך שאתם רוצים, סטלה הכי רעה שיש, סטלה מעוותת מציאות ופשוט גרמה לא רק לשריטה עמוקה נפשית ופוסט טראומה קשה, אלא להמון סימני שאלה: איך עשיתי את זה?

טוהר שני זייתון: איך הייתי שם?

טוהר שני זייתון: למה אני זוכרת?

טוהר שני זייתון: למה זה לא כמו כל סמי אונס הרגילים שאומרים לי שאת קמה עירומה כביום היוולדך ואת לא זוכרת שום דברים למעט כמה חורים שככה שמופיעים ומשלימים את עצמם?

טוהר שני זייתון: אני חייבת לציין שאני עברתי התעללות מאוד מאוד קשה.

טוהר שני זייתון: אני אפילו להגיד את המילה אונס זו מחמאה למקרה שאני עברתי.

טוהר שני זייתון: זה בן אדם סדיסט שמסוכן לציבור, שמסתובב חופשי, שמצליח להערים על המערכת.

טוהר שני זייתון: יש לי המון כעס על המדינה.

טוהר שני זייתון: יש לי המון כעס על החוק.

טוהר שני זייתון: בתור סטודנטית למשפטים, מעבר לפוסט טראומה, שאני מתקשה לסיים את התואר שלי מכיוון שהריכוז שלי נהיה מרוחב כזה לצר, לאירוע עצמו ובלבד, אלא שאני מרגישה שפשוט אין מענה.

טוהר שני זייתון: זה לא יעזור.

טוהר שני זייתון: עצם המעשה, מה שמוביל את האדם לעשות את המעשה הזה הוא שיש ספק.

טוהר שני זייתון: ואם החוק דורש מעל לכל ספק סביר, אז תגידו לי אתם איך אפשר באמת להרשיע בן אדם כזה.

טוהר שני זייתון: כי כל הזמן יהיה ספק.

טוהר שני זייתון: כי אם לא היה ספק, הדרישה היא בעצם שהפרקליטות תשב עם פופקורן וקולה ותראה סרט, כמו סרט וידיאו, כמו סרט קולנוע לראות, שהבן אדם שם את הסם, בן אדם לוקח.

טוהר שני זייתון: זה לא יכול להיות.

טוהר שני זייתון: משהו פה לא הגיוני.

טוהר שני זייתון: משהו פה מעוות מהשורש.

טוהר שני זייתון: זה לא הגיוני.

טוהר שני זייתון: ואני בטוחה שלא רק אני, ולא רק עוד מתלוננות.

טוהר שני זייתון: הבן אדם הזה עשה את זה לעוד מלא בחורות שמפקפקות בעצמן ואומרות: איך עשיתי את זה?

טוהר שני זייתון: אבל איך אני זוכרת; אבל חשבתי שאני רוצה.

טוהר שני זייתון: אתם לא מבינים אילו דברים פסיכודליים היו שם במקרה.

טוהר שני זייתון: אני נותנת לכם רק משפט אחד שתבינו כמה המוח שלי היה שטוף.

טוהר שני זייתון: מהתחלה הוא שטף לי את המוח במשך 15 או 20 פעמים, אני כבר לא זוכרת: את מסוכנת, אני מסוכן; את נהדרת, אני נהדר; תחזרי אחריי, אני חבר אמיתי, חבר של ממש; אנחנו בני ברית, אני המושיע שלך; תנשקי לי את היד, תלחצי לי את היד; את מסוכנת, אני מסוכן; את נהדרת, אני נהדר; תחזרי אחריי, אני חבר אמיתי, חבר של ממש; אנחנו בני ברית, אני המושיע שלך; תנשקי לי את היד, תלחצי לי את היד; תשקרי, תגידי: אני רוצה אלפא רומיאו; תשקרי, תגידי: אני רוצה אלפא רומיאו.

טוהר שני זייתון: ואני חוזרת אחריו במנטרות.

טוהר שני זייתון: למה?

טוהר שני זייתון: אני לא יודעת.

טוהר שני זייתון: אני בסטלה.

טוהר שני זייתון: אני בטריפ.

טוהר שני זייתון: אני על סם.

טוהר שני זייתון: מאיפה לי לדעת?

טוהר שני זייתון: ואילו תשובות יש לי לתת למשטרה ולפרקליטות?

טוהר שני זייתון: בזמן שיורד לי דם ואומר לי שאני במחזור ואני מאמינה לו.

טוהר שני זייתון: בזמן שהוא נותן לי לאכול את הצרכים שלי עם הדם שלי, הוא מורח לי לפרצוף.

טוהר שני זייתון: אילו תשובות אני אתן?

טוהר שני זייתון: אני לא מצליחה להבין.

טוהר שני זייתון: ואחרי שהוא אומר לי מיליון פעמים: תשלחי לי הודעה, היה נהדר.

טוהר שני זייתון: תעמוד במילה.

טוהר שני זייתון: והוא מודה בחדר העימות שהוא ביקש ממני.

טוהר שני זייתון: אז אם אני בחורה שמנסה לסחוט, למה שלחתי לו הודעה?

טוהר שני זייתון: אם אני בחורה שמנסה לסחוט, היה לי את היסוד הנפשי לפני, לא?

טוהר שני זייתון: כי אני אגיד לו: לא, חמוד, תודה רבה.

טוהר שני זייתון: אני מכירה את עצמי?

טוהר שני זייתון: הוא מודה.

טוהר שני זייתון: אם אני לא מסוממת, אז מה זה?

טוהר שני זייתון: "היה נהדר.

טוהר שני זייתון: תעשי טוב למנטור שלך, להוציא 40% כוחות שאת לא מנצלת".

טוהר שני זייתון: אתם מצליחים להבין את השפה הזאת?

טוהר שני זייתון: אני כן.

טוהר שני זייתון: זו השפה שלו.

טוהר שני זייתון: אני סובלת יום-יום, רגע-רגע.

טוהר שני זייתון: אני נגעלת מעצמי.

טוהר שני זייתון: אני מריחה את הריחות האלה ממני כל רגע.

טוהר שני זייתון: הפרעות האכילה שלי.

טוהר שני זייתון: השנאה העצמית שלי.

טוהר שני זייתון: הרצון למות.

טוהר שני זייתון: ההרגשה שהוא מסתובב חופשי.

טוהר שני זייתון: סימני השאלה האלה.

טוהר שני זייתון: להסביר לכל הסביבה על זה שסם MB זה כן סם אונס ואני לא יודעת למה.

טוהר שני זייתון: על ההודעות שכתבתי לו אחר כך, כי פחדתי, כי דיברתי בשפה שלו ופחדתי שהוא יודע שאני יודעת "כי את מסוכנת, אני מסוכן.

טוהר שני זייתון: ואת אוהבת את אימא שלך" והוא מסמן לי ככה – סימן של שיסוף גרון – ודברים קשים שעברתי שם.

טוהר שני זייתון: ההתעללות שלי וכאילו אני סטייק על המיטה.

טוהר שני זייתון: אתם לא יודעים מה אני עברתי שם.

טוהר שני זייתון: העין רואה, הלב מרגיש, אבל המוח שלי מתעתע בי ואומר לי שזה חלום ושזו אשליה, ואני מאמינה לו.

טוהר שני זייתון: הוא הבן אדם הכי טוב בעולם.

טוהר שני זייתון: רק למוחרת, לוקח זמן עד שההשפעה של הסם בכלל פגה ואתה מרגיש בדיכאון, בחרדה.

טוהר שני זייתון: הוא גרם לך להרגיש באמת השפלה, שהנורמה החברתית שנשים רוצות כסף.

טוהר שני זייתון: נשים ביקשו כסף, שאני בכלל הייתי בטוחה שאני תופרת אותו לפגישה עסקית, 12% ממשרד עורכי הדין.

טוהר שני זייתון: ואני מקבלת תגובות מאנשים על הכתבה, לפעמים תגובות כאלה שמראות לי כמה החברה שלנו מעוותת: נו, בטח, נשים מסונוורות מרולקס ומחליפה.

טוהר שני זייתון: סליחה, גם אני הייתי עם חליפה.

טוהר שני זייתון: וגם עבדתי במשרד מאוד מאוד מכובד.

טוהר שני זייתון: ואני באתי אחרי שלוש שנים של לימודים בכבוד ובמעמד כאישה חזקה, כאישה שהרימה את עצמה מאפס, מכלום שהיה לי.

טוהר שני זייתון: וראיתי את זה כמטרה, כפגישה עסקית.

טוהר שני זייתון: ואני צריכה להוכיח לביטוח הלאומי שזו תאונת עבודה, כי לא מכירים גם בזה כתאונת עבודה.

ע'דיר כמאל מריח: וואו.

טוהר שני זייתון: חַלַס כבר עם הזלזול הזה בנשים.

טוהר שני זייתון: חַלַס כבר עם כל הנורמות החברתיות האלה, שאני סמרטוט, שאני אישה חלשה שצריכה כסף.

טוהר שני זייתון: אני יכולה להשיג את הכסף שלי בכוחות עצמי.

טוהר שני זייתון: תודה רבה.

טוהר שני זייתון: ולשם באתי.

טוהר שני זייתון: וזה שהוא בא ומשתמש בזה ובגלל שהחברה גם נותנת לזה לגיטימציה, וזה שהפרקליטות סוגרת את התיק, כי היא חושבת שהיא רשות שופטת.

טוהר שני זייתון: מה אכפת להם לתת לי לעמוד לדוכן העדים ולבכות, שהשופט ישמע אותי?

טוהר שני זייתון: מה כואב להם?

טוהר שני זייתון: זה מרתיח אותי.

טוהר שני זייתון: תודה וסליחה.

ע'דיר כמאל מריח: וואו.

עודד פורר: תודה, טוהר.

עודד פורר: לא פשוט גם לבוא ולדבר.

עודד פורר: צריך הרבה מאוד כוח בשביל לעשות את זה.

ע'דיר כמאל מריח: תודה ששיתפת.

ע'דיר כמאל מריח: אמיצה.

עודד פורר: תודה ששיתפת.

עודד פורר: ואני חושב שהמשימה היא שלא יעברו עוד את הדבר הזה.

עודד פורר: זו, בעיניי, מטרה מקודשת.

עודד פורר: את רוצה, מרב, לפני שאני אתן לפרקליטות?

מרב מיכאלי: אני מאוד אשמח, כן.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

עודד פורר: בבקשה.

עודד פורר: יש לך כמה דקות, מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, טוהר.

טוהר שני זייתון: סליחה.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אדרבא ואדרבא.

מרב מיכאלי: אני מאוד מודה לך.

ע'דיר כמאל מריח: להפך.

ע'דיר כמאל מריח: אני חושבת שאת מאוד אמיצה.

טוהר שני זייתון: - - - נשמה, אני מתנצלת.

מרב מיכאלי: אני מודה לך שאת אומרת את הדברים ככה ובטון הזה.

מרב מיכאלי: כי אנחנו, את יודעת, אני מרגישה – באמת אני משתפת אתכם בתסכול.

מרב מיכאלי: אני חושבת שאדוני היושב-ראש, מאז שאתה יושב-ראש הוועדה, אתה יודע, יש לי רמה של מודעות עצמית שאני אומרת את הדברים.

מרב מיכאלי: אבל אני כל כך, אני לא מאמינה כמה שנים אני יושבת בוועדה הזאת.

מרב מיכאלי: כיום כחברת הכנסת, אני כבר שבע שנים או שמונה שנים כחברת הכנסת, אבל כמה פעמים הייתי כאן עם מרכזי הסיוע, יחד עם מרכזי הסיוע, כאילו לדבר.

מרב מיכאלי: למה אני כל כך מודה לך שדיברת ככה, טוהר?

מרב מיכאלי: כי התסכול הוא שבא לך למרוט שיערות באמת.

מרב מיכאלי: כשאני התחלתי לעבוד יחד עם מרכזי הסיוע בשנת 1996, נניח, פחות או יותר, מרכזי הסיוע היו ארגונים מחתרתיים, כי אז באמת לא הייתה שום לגיטימיות לדבר על פגיעה מינית.

מרב מיכאלי: ממש זה לא היה לא בשפה שלנו ולא בציבוריות שלנו.

מרב מיכאלי: וגם החקיקה הייתה יותר מאחור, בטח ובטח היו הרבה פחות – לא הייתה לגיטימציה.

מרב מיכאלי: והנפגעות בכלל לא דיברו כמעט.

מרב מיכאלי: המרכזים היו בדירות עלובות וגם במקומות שהיו סודיים, כי הן חששו לשלומן ולשלומן של הנפגעות.

מרב מיכאלי: ועשינו שינוי אדיר והמרכזים גדלו מ-5,000 פניות בשנה ל-55,000 פניות בשנה, והביאנו המון כסף מתורמות ותורמים, ואפילו הכרחנו את המדינה לתת יותר כסף.

מרב מיכאלי: והתקדמנו משהו בחקיקה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, הגידול הזה היה גידול בשל מרכזי הסיוע, בשל התודעה הציבורית וכמעט כלום בממשלה ובמערכת, המערכת שאמורה לתת את המענה לטוהר ולכולנו באמת, ושהחיים יפכו להיות מקום יותר בטוח לנשים.

מרב מיכאלי: הדבר הזה לא קרה.

מרב מיכאלי: ולא קורה, וזה פשוט מפוצץ.

מרב מיכאלי: זה פשוט מפוצץ.

מרב מיכאלי: ואז, אתה יודע, אני נורא ומזדהה איתך שאתה בא ואומר:

מרב מיכאלי: אם נעביר הצעת חוק שאסור לשאול נפגעת על ההיסטוריה המינית שלה, וליאנה מנסה להסביר למה זה לא בדיוק נכון תמיד, בכל המקרים, ובכל מצב ולפעמים וכו' וכו' וכו'.

מרב מיכאלי: ואני מזדהה איתך שאתה כאילו מהמקום הזה שאתה בא ואומר: בואו נעשה משהו שהוא יעשה משהו.

מרב מיכאלי: אבל מה לעשות שהדבר הזה הוא הרבה יותר מורכב, והוא דורש התגייסות מאוד משמעותית, והוא דורש רצון פוליטי של ממשלה לשנות את המערכת שלה מהיסוד.

מרב מיכאלי: ולכן, למשל, דוח ועדת ברלינר, שנכתב לשמחתי ובאמת אושר מבחינתי, בעקבות הצעת החוק של חברת הכנסת לשעבר מיכל רוזין ושלי ואחרי עבודה רבה מול משרד המשפטים, בא ואומר, בדיוק מפרק את זה ברמה וזה דוח עב כרס.

מרב מיכאלי: אבל בסוף בסוף מה היא אומרת?

מרב מיכאלי: צריך מחלקות מיוחדות במשטרה, בפרקליטות ובבתי המשפט בשביל שתהיה מומחיות ושיהיו משאבים ושבאמת יהיה סוג הקשב הנכון שמסוגל לראות את הדברים כשזה בא לפניהם ולא להמשיך כל פעם ליפול באותם בורות של בורות ושל אטימות.

מרב מיכאלי: לא יעזור כלום, צריך הכשרה מתאימה והשכלה מתאימה בשביל לדעת להתמודד איתם.

מרב מיכאלי: אבל הדוח נכתב, זה דוח של המדינה, של הממשלה.

מרב מיכאלי: זה אותו מצב, אדוני היושב-ראש, כמו עם התוכנית הבין-משרדית להתמודדות עם אלימות כלפי נשים.

מרב מיכאלי: כבר הממשלה הואילה וכבר עשתה ועדה וכבר קיבלה את המסקנות, ואז היא לא מיישמת אותן.

מרב מיכאלי: דוח ברלינר הוא גם יחסית חדש, בואו.

מרב מיכאלי: זה רק איזה חצי שנה או כמה, שנה בחוץ.

מרב מיכאלי: ועדת התוכנית להתמודדות עם אלימות כלפי נשים היא כבר, תלוי מי סופר, תלוי מאיזו שנה אתה סופר, אבל היא כבר ארבע, חמש שנים בחוץ.

עודד פורר: החלטת הממשלה היא מ-2017.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יש פה בעיה שלטונית.

מרב מיכאלי: הם מדברים על משילות, הינה לכם בעיה של משילות.

מרב מיכאלי: הם לא מושלים בעצמם.

מרב מיכאלי: או שהמצב הזה נוח להם.

מרב מיכאלי: אלה שתי האפשרויות שאתה יכול לראות: או שלגברים נוח שיש להם הפריווילגיות האלה שמאפשרות להם להשאיר נשים במצב כל כך פגיעה לא רק מול גברים ברמה האישית בתוך המשפחה או בעבודה או בבר או ברחוב, אלא מול השלטון שהוא ברובו המכריע גברי.

מרב מיכאלי: ממשלה שכל הזמן, גם במשבר הקורונה, שכל כך פוגע בנשים בצורה כל כך אנושה ועמוקה ורוחבית, ואיך שלא תסובב את זה, ממשיכה לנהל את זה בפורומים כמעט בלעדיים של גברים, מתוך תפיסה גברית, מתוך אטימות ועיוורון.

מרב מיכאלי: אז כנראה שנוח להם.

מרב מיכאלי: כנראה שזה לא משנה להם.

מרב מיכאלי: ואם אנחנו, נשים, לא נקום על החיים שלנו ונבין שכשאנחנו מצביעות, אנחנו מצביעות על הדברים האלה, ושהאופן שבו אנחנו מצביעות הוא זה שיקבע אם בכלל יהיה לזה טיפול ואיזה טיפול יהיה לזה, אז אנחנו נמשיך ונשב פה ונגיד את הדברים המבאסים, המקוממים, המתסכלים והמחרפנים האלה.

מרב מיכאלי: אבל המציאות, בשביל לשנות אותה, בשביל לשנות את המציאות, צריך ממשלה שזה אכפת לה, שזה בראש סדר העדיפויות, אפילו לא בראש.

מרב מיכאלי: אבל איפה שהוא בין סדרי העדיפויות שלה, שהיא גם אשכרה תעשה משהו בעניין הזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: פרקליטות המדינה, אפרת גולדשטיין רולזן.

אפרת גולדשטיין רולזן: שלום.

אפרת גולדשטיין רולזן: בוקר טוב.

אפרת גולדשטיין רולזן: צוהריים טובים.

אפרת גולדשטיין רולזן: אני רוצה להתחיל באמת ולברך את הוועדה ואת יושב-ראש הוועדה על קיום הישיבה באמת המאוד חשובה זו.

אפרת גולדשטיין רולזן: הנושא של סמי אונס או בכלל אמצעים מערפלי חושים אחרים בוודאי מוכר לנו ולמשטרה.

אפרת גולדשטיין רולזן: אני אבקש לא להתייחס באופן ספציפי לשני המקרים הקשים שעלו בכתבה.

אפרת גולדשטיין רולזן: אחד מהם איננו חלוט.

אפרת גולדשטיין רולזן: לגבי השני הוגש ערער ועולים משם, מטבע הדברים, גם מידע רגיש שנוגע לצנעת הפרט.

אפרת גולדשטיין רולזן: אבל כן עלו פה דברים חשובים בפתח הדברים שאני אשמח להתייחס אליהם.

אפרת גולדשטיין רולזן: העובדה שלא נמצא סם אונס או סם אחר בגוף של אישה שנפגעה מינית, העובדה הזו לא גוררת את התיק לסגירה.

אפרת גולדשטיין רולזן: היא לא גוררת את התיק הזה שנתפוס אותו כתיק שאין מה לעשות איתו.

אפרת גולדשטיין רולזן: ובוודאי היא לא אומרת שדין התלונה הזו להיסגר או להישכח.

אפרת גולדשטיין רולזן: אנחנו מתייחסים לתלונות האלה במלוא הרצינות כמו כל תיק אחר של תקיפה מינית.

אפרת גולדשטיין רולזן: ולמעשה אנחנו צריכים למצוא ראיות מספיקות להעמדה לדין כמו בכל תיק אחר.

אפרת גולדשטיין רולזן: לפעמים די בתלונה של מתלוננת על מנת שנוכל להגיש אישום בגין תקיפה מינית ובגין אונס.

אפרת גולדשטיין רולזן: לפעמים אנחנו צריכים עדויות מחזקות אחרות.

אפרת גולדשטיין רולזן: יש תיקים שבהם חברה שרואה, למשל, את האישה נגררת במצב מעורפל חושים.

אפרת גולדשטיין רולזן: לפעמים אנחנו נצטרך גם ממצא פורנזי.

אפרת גולדשטיין רולזן: כלומר, לא תמיד תספיק התלונה.

אפרת גולדשטיין רולזן: לפעמים נצטרך גם את הממצא הפורנזי.

אפרת גולדשטיין רולזן: כל תיק לגופו של עניין.

אפרת גולדשטיין רולזן: ובתיקים הספציפיים שנדונו ושהראו בכתבה באמת בסופו של דבר, אחרי בחינה מאוד מעמיקה של חומר הראיות, לא היה לנו מספיק ראיות להעמדה לדין.

אפרת גולדשטיין רולזן: היה לנו כן חשוב למצות את החקירה גם בהקשר של קיום של סדרתיות כזו או אחרת מצד אותו חשוד.

אפרת גולדשטיין רולזן: את זה אני כן יכולה להגיד.

אפרת גולדשטיין רולזן: ובמסגרת החקירה הזו, אנחנו בהחלט ניסינו לעשות את זה.

אפרת גולדשטיין רולזן: הפרקליטות ביקשה השלמות חקירה.

אפרת גולדשטיין רולזן: ניסינו למצוא מחקרי תקשורת, פניה לנשים אחרות.

אפרת גולדשטיין רולזן: היסוד של המרמתיות בהתנהגות שלו היה מאוד ברור.

אפרת גולדשטיין רולזן: וזה בהחלט דבר שניסינו לבדוק.

אפרת גולדשטיין רולזן: העובדה הזו לבדה לא הספיקה מבחינת הראייתית בשביל להעמיד לדין על פגיעה מינית, על אונס.

אפרת גולדשטיין רולזן: ובסופו של דבר, בכל תיק אנחנו צריכים לראות אם יש לנו מספיק ראיות להעמיד לדין.

אפרת גולדשטיין רולזן: ואנחנו חייבים לעשות את הבדיקה הזו בצורה דקדקנית כמו שאנחנו עושים.

עודד פורר: אפרת.

אפרת גולדשטיין רולזן: כן, אדוני?

עודד פורר: הרי אתם הבנתם שאתם צריכים עוד ראיות.

עודד פורר: מה עשיתם?

עודד פורר: אילו הנחיות נתתם למשטרה כדי לנסות ולהגיע לבחור כשאתם מבינים שיש פה כבר דפוס פעולה חוזר לפחות עם שתי מתלוננות שאנחנו יודעים עליהן, אני לא יודע על כמה אתם יודעים?

אפרת גולדשטיין רולזן: אז אני אנסה לענות, אדוני, במסגרת האפשר.

עודד פורר: אני אתן לך את זה בשתי שאלות.

עודד פורר: אחת, האם חיברתם את הקצוות ואיך חיברתם את הקצוות?

עודד פורר: האם כל הראיות האלה יחד התגבשו לכדי תיק אחד?

עודד פורר: זה פעם אחת.

עודד פורר: פעם שנייה, האם ניסיתם באמצעים חקירתיים, כפי שנעשה במקרים מסוימים, לתפוס את התוקף על חם?

אפרת גולדשטיין רולזן: אז, שוב, אני אנסה לענות, אדוני.

אפרת גולדשטיין רולזן: אני רק כן רוצה להדגיש שאנחנו נמצאים פה בתיקים לא חלוטים, תיק אחד לא חלוט.

אפרת גולדשטיין רולזן: ולכן אני מוגבלת ביכולת שלי להתייחס לגופם של דברים ולגוף הראיות.

אפרת גולדשטיין רולזן: אבל אני כן אומר, אדוני, שאנחנו בהחלט ראינו בתלונה – אנחנו למעשה מדברים על שתי תלונות שמבחינת סדר הזמנים קרו יחסית בטווח זמנים קרוב.

אפרת גולדשטיין רולזן: התלונה של טוהר הוגשה בסמוך לאחר המעשה.

אפרת גולדשטיין רולזן: התלונה של פרי הוגשה שמונה, תשעה חודשים לאחר מכן.

אפרת גולדשטיין רולזן: יחד עם זאת, כשהתלונה השנייה הגיעה אלינו, אנחנו כן בדקנו מחדש את עצמנו גם בתלונה הראשונה וגם ניסינו לבדוק באמצעות מחקרי תקשורת, למשל, פניות לנשים אחרות, מכיוון שבאמת התנהלות המרמתית של החשוד הזה עלתה מהראיות.

אפרת גולדשטיין רולזן: ואנחנו ניסינו לראות אם אנחנו יכולים לבסס דפוס פעולה, מעשים דומים, שיטתיות בביצוע, מה שיכל לסייע לנו לבסס גם את הראיות בתיק הזה לעניין התקיפה המינית.

אפרת גולדשטיין רולזן: אנחנו לא הצלחנו לבסס את זה מבחינה ראייתית.

אפרת גולדשטיין רולזן: בעוד שיכולנו להראות את המרמה, לא היו לנו די ראיות בשביל לבסס את התקיפה המינית בהקשר הזה.

עודד פורר: מה עשיתם כדי להשיג עוד ראיות מעבר למה שהיה?

אפרת גולדשטיין רולזן: אדוני, אני לא יכולה לענות לגוף העניין הזה.

אפרת גולדשטיין רולזן: אני כן יכולה לומר שאנחנו ניסינו להתחקות אחר קשרים של החשוד הזה עם נשים נוספות.

אפרת גולדשטיין רולזן: בהחלט כן.

ע'דיר כמאל מריח: אולי דווקא באופן כללי, לאו דווקא המקרה הזה, לגבי ראיות נוספות.

עודד פורר: תכף נראה.

עודד פורר: אני רוצה ללמוד מן הפרט אל הכלל.

עודד פורר: אני חושב שזה הרבה יותר נכון, דווקא כשיש לנו באמת מקרה פרטי כזה.

עודד פורר: תישארי איתנו, יש פה עוד כמה שאלות.

אפרת גולדשטיין רולזן: אדוני, רק אולי עוד משפט אחד, ברשותך.

עודד פורר: כן, בבקשה.

אפרת גולדשטיין רולזן: לגבי התיק של פרי אני רק רוצה לומר שבסופו של דבר, כמו שגם עלה מהכתבה, באמת מדובר במי שהוגש נגדו כתב אישום.

אפרת גולדשטיין רולזן: אבל מכיוון שהתיק עוד לא חלוט, כלומר, פרק הזמן להגשת ערעור עדיין קיים, אנחנו באמת לא יכולים להתייחס לגופו של העניין, לכל מסד הראיות.

אפרת גולדשטיין רולזן: זה גם מטבע הדברים בגלל - - -

עודד פורר: אני רוצה פה סבב.

עודד פורר: אני אחזור אלייך תכף, כי יש פה כמה שאלות שעולות מהנוכחים.

עודד פורר: עורכת הדין איילת רזין, בבקשה.

בית אור: תודה.

בית אור: אני חייבת לומר שאני ממש מופתעת, שלא לומר כועסת, לשמוע את התשובה, את המענה של הפרקליטות, את ההתייחסות למקרה של טוהר.

בית אור: אני מלווה את המקרה של טוהר מרגע הגשת התלונה, למן הקשר שנוצר עם מרכזי הסיוע.

בית אור: אני הייתי פרקליטה תשע שנים.

בית אור: אני בחנתי אני לא יודעת כמה תיקים בעיניים של פרקליטות, לא של מרכזי הסיוע.

בית אור: ואני לא מצליחה להבין איפה יש פה חוסר ראיות מספיקות.

בית אור: פשוט לא מצליחה להבין.

בית אור: יש נפגעת שמוסרת את העדות שלה, ושמעתי את טוהר מספרת את הסיפור לפרטי פרטים, את מה שהיא זוכרת.

בית אור: ולצערה הרב, היא זוכרת, כמו ששמעתם.

בית אור: היא מופיעה בפני חוקרי עבירות מין בדיוק בשביל שהם ישמעו ויבינו ויתגייסו ויירתמו לחקור את הדבר הזה.

בית אור: היא מופיעה באופן קבוע בפני חוקרי עבירות מין במסגרת ההכשרה שאנחנו מעבירות.

בית אור: אז שמעתי אותה מספרת את הסיפור.

בית אור: אין נפגעת אמינה כמו טוהר.

בית אור: פה זה לא דובר.

בית אור: יש את הסמים שנמצאו – שלום ליושבת-ראש ועדת הסמים והאלכוהול, בדיוק בזמן – יש סמים שנמצאו בגופה.

בית אור: יש תלונות נוספות עכשיו.

בית אור: מה היה פשוט יותר באמת?

בית אור: מרגע שפורסמה הכתבה, הגיעה עוד נפגעת.

בית אור: אז יש כבר שלוש נפגעות של אותו אדם.

בית אור: מה פשוט יותר מלפרסם את התמונה שלו, ולא ב-mynet כפר סבא, כמו שזה פורסם או לא זוכרת איפה.

בית אור: לפרסם, לפרסם ברצינות.

בית אור: אנחנו רואים באמת – אני סוטה רגע לעולם הקורונה – אנחנו רואים שהמדינה יוצאת מגדרה באמת, כל זכויות הפרט, פרטיות, השם הטוב, כל המדינה יוצאת מגדרה כדי למגר תופעה כזאת.

בית אור: אז הינה, יש לנו תופעה שהייתה פה לפני הקורונה ותהיה אחרי הקורונה ואנחנו רק מחכים שהמדינה תצא מגדרה לטפל בה.

בית אור: אז, שוב, אני אומרת שיש עדות, עדות קוהרנטית, עדות מהימנה, יש אינדיקציה לסם, יש תלונות נוספות – איפה חוסר הראיות פה?

בית אור: איפה?

עודד פורר: כן.

עודד פורר: אפרת, תגובתך.

אפרת גולדשטיין רולזן: שוב, כמו שאמרתי, אני לא יכולה להתייחס לגופו של העניין.

אפרת גולדשטיין רולזן: אני כן יכולה לומר שהיעדר הראיות בשני התיקים, הליבה שלו, המרכז שלו, לא נבע בהכרח מן העובדה שלא נמצא הממצא של הסם.

אפרת גולדשטיין רולזן: וכן אנחנו בדקנו שוב גם את המקרה של טוהר כשהגיעה התלונה השנייה ואנחנו ניסינו לראות אם אנחנו יכולים לבסס פה מעשים דומים.

אפרת גולדשטיין רולזן: בסופו של דבר, התיק נבחן והחלטות התקבלו בו כפי שהתקבלו.

אפרת גולדשטיין רולזן: אנחנו פשוט חשבנו שאין פה מספיק ראיות, די ראיות להעמיד לדין בגין העבירה של התקיפה המינית.

בית אור: אז אני מודיעה כאן עכשיו שאנחנו, איגוד מרכזי הסיוע, ככל שהתיק הזה ייסגר, ואני חייבת לומר שהדברים עמומים, אנחנו נגיש בג"ץ, שבית המשפט העליון יבחן אם הפרקליטות והמשטרה עשו כל מה שאפשר כדי להעמיד לדין את הפוגע של טוהר.

בית אור: לא ביקשתי את אישור המנכ"לית וברור לי שכל איגוד מרכזי הסיוע עומד מאחוריי וכל מרכזי הסיוע עומדים, כי הדבר הזה הוא בלתי נסבל, בלתי נסבל.

בית אור: ראינו את הכתבה.

בית אור: ראינו את הכתבה.

בית אור: איפה אין פה מעשים דומים?

בית אור: לא צריך להיות משפטן וגם לא פרקליט כדי להבין שהמעשים דומים.

בית אור: הוא לוקח אותן לאותה זירה.

בית אור: הוא דואג לערבב להן את הקפה.

בית אור: לי אף פעם אף אחד לא ערבב את הקפה.

בית אור: ואם אנחנו רואים שזה סדרתי, זה סדרתי, זה מעשים דומים.

בית אור: זה מה שלמדתי בשנה א' במשפטים.

בית אור: אז אנחנו נגיש בג"ץ, אם לא יוגש פה כתב אישום.

בית אור: אני אומרת את זה בצורה הכי ברורה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: מאור, בבקשה.

מאור צור: האמת היא שאני גם בהלם.

מרב מיכאלי: טוב שבאנו, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: מה אני אגיד לך.

מרב מיכאלי: טוב שבאנו לישיבה הזאת, ששמענו.

מרב מיכאלי: ראית את זה בזמן אמת.

מרב מיכאלי: אתה בדיוק ראית איך שזה מתנהל, את כל הפגם.

עודד פורר: זאת המטרה של הישיבה.

ע'דיר כמאל מריח: בדיוק.

מאור צור: האמת היא שאני גם בהלם מהדברים של הפרקליטות.

מאור צור: הפרש של התלונות בין טוהר לבין פרי זה שלושה ימים.

מאור צור: גם אם פרי הגישה את התלונה שמונה חודשים אחרי זה, ראו את אותו בית קפה, אותו אלון לואיג'י, אותו שם.

מאור צור: הוא מציג את עצמו.

מאור צור: הוא מבטיח להן משהו כדי לשבת איתן בבית קפה.

מאור צור: הוא לקח אותן אחרי זה לאותו מקום, כנראה, בהרצליה.

מאור צור: החזיר אותן לאותה נקודה.

מאור צור: הוא אמר להן את אותם הדברים.

מאור צור: אני פשוט, אני לא מבין איך לא הצליחו לראות פה את הסדרתיות.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: תכף אנחנו נחזור אלייך, אפרת.

מאור צור: יותר מזה, עודד, מאז שפרסמתי את הכתבה, יש לי לפחות שש או שבע עדויות של נשים שהוא הגיע אליהן והציג את עצמו וניסה לתקוף אותן באותה צורה.

מאור צור: מה שהיה צריך לעשות הוא בסך הכול לחפש באותו בית קפה, לשאול את המלצריות, כי מסתבר שגם המלצריות הכירו אותו.

עודד פורר: עושים מעקב.

עודד פורר: לא, אנחנו לא שוטרים.

עודד פורר: אבל זה לא איזה משהו מורכב.

מאור צור: לא.

מאור צור: אפשר להשתמש בשוטרת שתציג את עצמה.

עודד פורר: כן.

מאור צור: זה עוד דבר.

מאור צור: ודבר האחרון - - -

בית אור: אולי אין עניין לציבור?

בית אור: אולי זה לא מעניין את הציבור?

מאור צור: לא.

מאור צור: זה פשוט מדהים.

מאור צור: והדבר האחרון הוא שבכתב האישום נגד פרי, הם שמו כעדות ארבע נשים נוספות שהוא ביצע את אותו דבר, שהוא בא אליהן והציג את עצמו כאלון לואיג'י.

מאור צור: הוא פשוט לא אנס אותן.

מאור צור: על זה הן עדות.

מאור צור: הם לא לקחו את שני התיקים ושמו את זה בתור משהו סדרתי.

מאור צור: הם הכניסו את אותה שיטה לאותו כתב אישום רק בתור עדות כדי להוכיח קבלת דבר במרמה ולא אונס.

מאור צור: והבן אדם הזה כרגע לא ישב יום אחד בכלא.

מאור צור: כשאני עשיתי הפגנה מתחת לבית שלו – לא אני, התארגנו כמה פעילים, כולל פרי עצמה הגיעה לשם להפגין מול הבית שלו – פתאום מגיעה עוד מישהי ואומרת: הוא עשה לי את אותו דבר לפני עשר שנים והגישה אתמול תלונה במשטרה באשדוד.

מאור צור: ופתאום אתה רואה שיש עוד ועוד ועוד, ופתאום השכנה יורדת למטה ואומרת: כן, אני השכנה שלו; הוא הציע לי לשבת בבית קפה, בארקפה ברמת החייל, והוא אמר שהוא מנטור ושהוא יכול להציל לי את החיים.

מאור צור: זה פשוט מטורף.

מאור צור: זה מטורף.

מאור צור: ולהגיד שזה לא סדרתי?

עודד פורר: לא ברור.

עודד פורר: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: תראה, הסיפור הזה של סם האונס הוא סיפור כואב במיוחד.

תמר זנדברג: אני שמחה שנמצאת כאן מיכל.

תמר זנדברג: אני גם הייתי יושבת-ראש ועדת הסמים ולקחתי את העניין הזה באופן מאוד ספציפי.

תמר זנדברג: ואני כן רגע אצא מהפרט אל הכלל כי אני חושבת שאם במקרה כזה אין עדיין התמודדות אכיפתית ומשפטית ואין כתב אישום ואין חקירה, אז באמת מה יגידו אזובי הקיר.

תמר זנדברג: תופעת השימוש בסם אונס היא תופעה, אני לא רוצה להגיד מאוד, אבל כן בהחלט אני יכולה להגיד, היא די שכיחה, די נרחבת.

תמר זנדברג: אנחנו שומעות עליה עכשיו, בתקופת הקורונה.

תמר זנדברג: היינו רגילות לשמוע עליה לפני הקורונה בעיקר במקומות בילוי וברים כתופעה של חיי הלילה.

תמר זנדברג: עכשיו, כבר תשעה חודשים אני חייבת לומר שהתופעה הזו לא נעלמה, היא פשוט נכנסה לבתים.

מיכל וונש: לבתים.

תמר זנדברג: היא נכנסה למקומות, שאולי הם אפילו עוד יותר מסוכנים, כי במקומות בילוי – לא שהפרקליטות עושה את זה ולא שהמשטרה עושה את זה – אבל אולי יש מצלמות, אפשר לאסוף עדויות.

תמר זנדברג: לפחות תאורטית היה אפשר.

תמר זנדברג: פה זה עבר לבתים, עבר למקומות פרטיים, למקומות בעיר, למקומות כאלה.

תמר זנדברג: אבל אוזלת היד היא אותה אוזלת יד.

תמר זנדברג: אם אינני טועה, אף כתב אישום או כתב אישום אחד, יש פה בכלל.

בית אור: אחד.

עודד פורר: אחד.

תמר זנדברג: כתב אישום אחד בתולדות מדינת ישראל שמוזכר בו השימוש בסם אונס בכלל.

מאור צור: הרשעה.

תמר זנדברג: מוזכר בו השימוש בחומר.

תמר זנדברג: ואני רוצה להזכיר שאנחנו היום אולי, לפחות, לפחות כאן סביב השולחן או בחלק מהקולות שאנחנו שומעים מהמשטרה ומהפרקליטות, לפחות אין פקפוק או הטלת פסק גלויה בעצם ההימצאות של התופעה הזאת של שימוש בסם אונס.

תמר זנדברג: אבל אנחנו אחרי שנים רבות שהתופעה הזו הוכחשה לחלוטין.

תמר זנדברג: אמרו לנו: אין דבר כזה, זה אלכוהול; היא שתתה מרצון; לא מחדירים למשקה; זה ברוב המקרים לא – ושוב, זו עוד תופעה.

תמר זנדברג: ואני כאן כל הזמן אומרת שיש תופעות נשיות.

תמר זנדברג: אחת התופעות הנשיות זה זלזול, הקטנה והטלת ספק בחוויות שלנו, במה שאנחנו אומרות.

בית אור: ואשמה.

בית אור: ואשמה.

מיכל וונש: לקיחת אשמה.

מיכל וונש: לקיחת אחריות.

תמר זנדברג: ואשמה.

תמר זנדברג: נכון, ולקיחת אשמה.

תמר זנדברג: ואם יש תופעה שחוזרת על עצמה של נשים, שהתיאור הזה חוזר, שמוצאות את עצמן במקום לא מוכר, שלא זוכרות ששתו כל כך הרבה, שיודעות לשתות ועדיין מוצאות את עצמן לא זוכרות, עם בלאקים בזיכרון מלילות מסוימים, אז אולי יש כאן בעיה.

תמר זנדברג: והתופעה זו, התופעה של היעדר אכיפה היא חלק מתופעת ההכחשה.

תמר זנדברג: אז היום כבר לא אומרים לנו עוד: מה אתן מדברות?

תמר זנדברג: אומרים לנו: כן, יש; אבל קשה למצוא.

תמר זנדברג: זה חלק מאותה שרשרת של הכחשת התופעה החמורה של שימוש בסם אונס כדי לשלול את כוח ההתנגדות של נשים.

תמר זנדברג: ומילה אחרונה, כשבקדנציה הקודמת, כשעמדתי בראש ועדת הסמים, אנחנו ניסינו להגיש תיקון לחוק שידבר במפורש על החדרת חומר למשקה.

תמר זנדברג: הפרקליטות ומשרד המשפטים עמדו על הרגליים האחוריות ואמרו: לא, יש סעיף שאומר שלילת כושר התנגדות – והתנגדו שנוסיף עוד חקיקה.

תמר זנדברג: עכשיו, איפה השימוש בסעיף הזה?

תמר זנדברג: אם יש סעיף והוא לא מתאים, אז אני באמת פונה – אולי היועצת המשפטית וכאן הייעוץ המשפטי של הוועדה יוכל לעזור לנו.

תמר זנדברג: מהניסיון הדל שלי, אני אומנם משפטנית, אבל לא עורכת דין ואין לי ניסיון בפרקטיקה המשפטית, אבל כן למדתי כאן בכנסת שאם יש סעיף ואין בו שימוש, סימן שהוא לא מתאים.

תמר זנדברג: אולי קשה לאסוף בו ראיות.

תמר זנדברג: אולי הוא לא – אני לא יודעת מה בדיוק.

תמר זנדברג: אבל אני בכל זאת מציעה שנחזור לכלי החקיקתי שאנחנו כוועדה, ואני אשמח שאתה תוביל את זה, שמיכל תוביל את זה, ואנחנו נצטרף אליכם באיזה קרדיט שלא יהיה, זה לא משנה, שניתן כלי חקיקתי לאסוף ראיות ולהגיש כתבי אישום בנושא של סם אונס, כי מספיק.

תמר זנדברג: צריך כבר שייאספו תיקים בנושא הזה.

תמר זנדברג: זה מספיק שנים כדי שכבר נתחיל לראות העמדות לדין והרשעות.

תמר זנדברג: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת מיכל קוטלר-וונש, בבקשה.

מרב מיכאלי: רק מילה, ברשותך, תמר.

מרב מיכאלי: מה שאמרתי קודם כשאת לא היית הוא, את יודעת, על פניו היית מצפה שמשרד המשפטים או הפרקליטות או המשטרה או מישהו יבואו לכנסת וגידו: הבו לנו כלי חקיקתי; אנחנו לא מצליחות להשתמש בסעיף הזה; תנו לנו כלי חקיקתי כי אנחנו כבר שנים רואים את הדבר הזה ולא מצליחים לזה.

תמר זנדברג: אז זה אומר שלא עושים את זה - - - נכון.

עודד פורר: אוקיי.

מרב מיכאלי: אבל לא.

מרב מיכאלי: כי בסוף בסוף יהיה סעיף.

תמר זנדברג: הפוך.

מרב מיכאלי: אבל צריך לרצות שזה יקרה, הדבר הזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת קוטלר-וונש, בבקשה.

מיכל וונש: קודם כול, תודה שהוספתם את זה.

מיכל וונש: אני חושבת כהמשך ישיר – בעצם אחרי הדיון שקיימתי בוועדה בנושא הזה, אני הגשתי לעיון משרד המשפטים את היפוך הנטל של ההסכמה, של מושג ההסכמה.

מיכל וונש: אמרתי: נלך ישר - - - אומרים באנגלית.

מיכל וונש: נתקן את זה לא דבר-דבר, אלא ממש את כל קונספט ההסכמה.

מיכל וונש: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני אשמח אם נחשוב לקיים אולי דיון משותף או איך לעשות את זה ביחד עם משרד המשפטים, מכיוון שאני חושבת שהכלי החקיקתי הוא זה שצריך למצות אותו עד תום.

מיכל וונש: המציאות מעידה שאין מענה.

מיכל וונש: וכל הזמן אומרים: הפסיקה מדביקה.

מיכל וונש: ונהפוך הוא.

מיכל וונש: אם עכשיו נעשה שינוי חקיקה, הפסיקה שכבר עשתה דרך כל כך ארוכה תיפגע בפועל, מכיוון שכבר יצרנו כל מיני סייגים מתוך הפסיקה.

קריאה: כן.

קריאה: נכון.

מיכל וונש: ואני אומר לך שכך באמת זאת – אני לא אזלזל בזה, זאת אומרת, יש בזה גם, באמת הפסיקה הרחיבה כל מיני מונחים משפטיים שאנחנו עושים בהם שימוש.

מיכל וונש: אני חושבת שצריך לתת על זה את הדעת בצורה הוליסטית.

מיכל וונש: אני חושבת שהחקיקה – אני מסכימה עם חברתי תמר, חייבים לעשות את זה באמת בצורה שעושה התאמה בין המציאות לבין החוק.

מיכל וונש: יש פערים מאוד גדולים וחייבים לתת על זה את הדעת.

מיכל וונש: ואנחנו ניתן על זה את הדעת.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת מיכל קוטלר-וונש, אני רק רוצה להזמין אותך לעיון בהצעת החוק שלי למניעת כפייה מינית, שמשנה גם את ההתייחסות להסכמה.

מרב מיכאלי: היא בכלל מחליפה אותה בבחירה חופשית ובכלל משנה את כל המנוחים.

עודד פורר: אני רוצה שהיועצת המשפטית - - -

מיכל וונש: כל הנושא הזה של היפוך הנטל של הבחירה וההסכמה.

מרב מיכאלי: ושל המנוחים הארכאיים בחקיקה של עבירות מין - -

מיכל וונש: נכון.

מיכל וונש: שהיא כבר לא קיימת ברוב המדינות בעולם.

מיכל וונש: חייבים להכיר.

מרב מיכאלי: - - של בעילה ושל מעשה מגוני ושל מעשה אסור.

עודד פורר: תודה.

מרב מיכאלי: הרבה דברים שצריך לתקן שם.

מרב מיכאלי: את מוזמנת.

עודד פורר: היועצת המשפטית, אני רוצה שתתייחסי לסעיף 327 קצת.

ענת מימון: כן.

ענת מימון: אני אעיר בקצרה.

ענת מימון: באמת הסעיף שחברת הכנסת זנדברג דיברה עליו הוא הסעיף של שלילת כושר התנגדות לשם ביצוע עבירה.

ענת מימון: הוא לא תחת הפרק של עבירות מין.

ענת מימון: הוא סעיף כללי שמדבר על כל סוגי עבירות.

ענת מימון: והוא קובע עונש מאסר של 20 שנה למי ששולל מאדם או מנסה לשלול ממנו את כושר ההתנגדות באמצעים שיש בהם סכנה לחיי אדם או לבריאותו, בכוונה לבצע פשע או עוון או להקל על ביצועם או להקל על בריחתו של עבריין לאחר ביצועם.

ענת מימון: כלומר, זה סעיף שמנוסח בצורה שבאמת יכולה להתאים לחלוטין למקרים האלה.

ענת מימון: אני רק אעיר שגם בעבירות המין, סעיף 345 שמדבר על אינוס, יש התייחסות מסוימת גם לניצול מצב של חוסר הכרה בו שרויה האישה או מצב אחר המונע ממנה לתת הסכמה חופשית.

ענת מימון: וגם זה לא מספיק.

ענת מימון: אני מעירה שיש מסמך, אומנם לא עדכני, משנת 2014, שנערך משפט משווה בכנסת לגבי הנושא הזה של עבירות בשימוש בסמי אונס.

ענת מימון: ואפשר לראות שכבר בשנת 2014, כלומר, המון שנים אחורה, בעולם יש התייחסות ספציפית בחקיקה.

ענת מימון: אפשר באמת לקחת רעיונות משם.

ענת מימון: אני אתן כדוגמאות ממש עבירות מסוימות על עצם החזקה של סם אונס.

ענת מימון: עבירות של מי שמשת

ענת מימון: מש בסם אונס גם אם הוא לא מגיע לכדי עבירה של אינוס.

ענת מימון: באמת אפשר לראות דוגמאות להתייחסות ספציפית, ויכול להיות שזה מה שחסר באמת בספר החוקים שלנו, איזשהו סעיף שמתייחס ספציפית.

ע'דיר כמאל מריח: בדיוק.

ע'דיר כמאל מריח: עבירה נפרדת, כמו ארצות הברית, בריטניה.

ענת מימון: בדיוק.

ענת מימון: בדיוק.

ענת מימון: יש מספיק דוגמאות.

עודד פורר: אולי פרקליטות המדינה יוכלו לספר לנו כמה כתבי אישום הוגשו לפי סעיף 327 לחוק העונשין?

עודד פורר: בואו ניקח את 20 השנים האחרונות.

עודד פורר: אפרת?

עודד פורר: את יודעת לענות לנו על זה?

אפרת גולדשטיין רולזן: סליחה.

אפרת גולדשטיין רולזן: אין לי את המידע לפניי כרגע, אדוני.

אפרת גולדשטיין רולזן: אם אדוני ירצה, אני יכולה לנסות להשלים את זה ולהעביר לוועדה בכתב בהמשך.

עודד פורר: אני ארצה וזה גם יצא בסיכום של הוועדה.

עודד פורר: אני רוצה לשמוע את משטרת ישראל.

עודד פורר: גל ספן, אם אתה יכול לפרט פעולות חקירה שאתם חושבים שצריך לעשות ולא נעשו עוד או דברים שחסרים לכם מבחינת חקיקה שבגללם אתם לא עושים את פעולות החקירה האלה כדי למצות את הדין עם חשודים מהסוג הזה.

גל ספן: שומעים אותי?

עודד פורר: כן.

גל ספן: אז, קודם כול, אני שמח מאוד שזימנתם את הדיון הזה.

גל ספן: אני מראש אומר, כמו שאמרה הנציגה של הפרקליטות, מאחר שמדובר בחלק מהתיקים ששרירים וקיימים ועדיין יכולים להתהפך מבחינת החלטות, אני לא יכול להתייחס לגופו של התיק.

גל ספן: העדות שטוהר נתנה פה היא מצמררת, באמת מצמררת בעיניי.

גל ספן: זו לא פעם הראשונה שאני שומע את זה, וכל פעם שאני שומע את זה מחדש, זה מקפיץ אותי ברמה האישית.

גל ספן: אני יכול לטעון לפחות כלפי הסיפור של התיק שמרגע כניסתי לתפקיד בתחילת 2018 טוהר פגשה אותי בכנסת, היא ביקשה שאני אלווה מבחינה מקצועית את התיק.

גל ספן: ולמעשה עשיתי הכול בתור קצין חקירות כדי שכל המידע שהיה בידינו יובא לפרקליטות.

גל ספן: גם עכשיו, שעולה שיכול להיות שיש מתלוננות נוספות, אני מבקש שכל תלונה חדשה שידועה לכם, ואני אפילו מבקש מאותו עיתונאי שמסר שיש עוד נפגעות, שיעביר לי את הפרטים אחרי הדיון הזה ואנחנו נדע להגיע אליהן.

מאור צור: הם כבר אצלכם.

גל ספן: אני אומר, כל מידע.

גל ספן: יש חלק מהדברים שאני יודע, ויש חלק שאני לא יודע אותם, כי אני צריך יותר מידע.

גל ספן: אני אומר עוד פעם שיעזור לי גם לאתר את התלונות האלה, בסדר?

גל ספן: הכוונה היא זו אותה מטרה, אוקיי?

מאור צור: אוקיי.

גל ספן: וככל שיש לי יותר פרטים, אני אקח את כל הפרטים ואתייחס במלוא הרצינות.

גל ספן: וטוהר, אני אומר תהיה חזקה.

גל ספן: באמת ליבי איתך.

גל ספן: ליבי איתך כי אי-אפשר להתעלם מהמידע שאת אומרת לנו כאן.

גל ספן: הדברים שאת מוסרת מלווים אותנו.

גל ספן: אי-אפשר להתעלם מהדבר הזה.

גל ספן: ואני רוצה להגיד שנאמרו פה הרבה דברים בשני הדיונים.

גל ספן: אני הקשבתי אליהם בקשב רב.

גל ספן: המשטרה זה גוף מטה שמבצע, הוא אמור לאכוף את החוק ולהביא את הראיות לפרקליטות ולהגיש כתב אישום.

גל ספן: אני יכול להגיד שהמשטרה מתקדמת מאוד ביחס לשנים שהיו שעבר.

גל ספן: ויש לנו היום מדור שנקרא: נפגעי העבירה – חלקכם גם יודע את זה – שמתעסק בנושא של הנפגעים עצמם.

גל ספן: אני חלק מהמדור עצמו.

גל ספן: ואני מתעסק בעבירות מין.

גל ספן: כל ענייני הוא נושא של עבירות מין וטיפול מקצועי בתיקים.

גל ספן: וקחו בחשבון שכל הדברים הקשים שאתם אומרים, אני מקבל את זה.

גל ספן: אבל אנחנו חיים את זה ברמה היומית ועושים את המיטב כדי לטפל הרבה יותר טוב בתיקים.

גל ספן: בכל אירוע שאנחנו מקבלים שלא בוצע כמו שצריך, אנחנו מתייחסים במלוא מובן הרצינות ומטפלים בו.

גל ספן: יש שיתוף פעולה מלא.

גל ספן: אני אומר את זה מלא, אני מכיר את האיגוד ואת הנציגים של האיגוד ברמה אישית, וכל תלונה שעולה מהם נבדקת באופן מיידי וניתנת תשובה.

גל ספן: יש קשר רציף של אותם נציגי האיגוד עם היחידות עצמן, עם החוקרים.

גל ספן: וגם בכל מקום שאנחנו רואים שיש בעיה, אנחנו מתערבים באופן אישי.

גל ספן: הם יכולים להעיד על זה גם.

גל ספן: יותר מכך, ראש האח"ם גם הקודם וגם הנוכחי, הנחה – קודם כול, הוא עושה ישיבה פעם בשנה עם נציגי האיגוד.

גל ספן: גם השנה, בתקופת הקורונה, אנחנו נפגשנו ועשינו ישיבה בנושא.

גל ספן: הוא הכיר אותם בפעם הראשונה.

גל ספן: ויש ישיבה של כל מחוז עם אותם נציגי האיגוד.

גל ספן: כל הכוונה היא להביא את אותן נפגעות עבירות מין, שאנחנו מבינים את הקושי –שומעים אותי?

עודד פורר: כן, כן.

גל ספן: שאנחנו מבינים את הקושי, אני מבין את הקושי של נפגעת עבירת מין להיכנס לתחנת המשטרה.

גל ספן: לא צריך לשכנע אותי.

גל ספן: אני יודע את זה.

גל ספן: אנחנו מבינים את זה ואנחנו עושים הכול כדי להביא אותן לתחנה שימסרו עדות.

גל ספן: וחלק מהנפגעות, לצערי הרב, לא יכולות להגיע לתחנת המשטרה למסור עדות וזו גם בעיה.

גל ספן: נושא של סמי אונס, אני יכול להגיד שהקושי העיקרי שלנו הוא שהרבה פעמים באות הרבה אחרי.

גל ספן: ברגע שיש לך קושי להוכיח, זה לא שאני רואה את זה ואני לא רוצה לקחת.

גל ספן: נהפוך הוא.

גל ספן: יש לי אותה מוטיבציה לגלות את האמת.

גל ספן: ואם היא טוענת שנעשו בה דברים, כן?

גל ספן: עבירת מין והיא לא רצתה את זה, אבל ככל הנראה שמו לה משהו במשקה, ותחת ההשפעה שלה, הכלי החקירתי של זה הוא לאתר את הראיה עצמה.

גל ספן: אבל הרבה פעמים אנחנו נתקלים בזה שכבר זה מאוחר מדי.

גל ספן: יחד עם זאת, חלק מהעבירות יוגשו לאו דווקא בעבירת האונס של הסמים עצמם, אלא בעבירות אחרות.

גל ספן: כי הצלחנו להוכיח רק חלק מהעבירה ולא את העבירה, באמת את מה שבוצע כלפיה.

גל ספן: ויותר מכך, אני מנחה את החוקרים גם מהפעם הקודמת – דרך אגב, בחודש שעבר, שדיברנו על נושא של ערכות אונס, אני הוצאתי הנחיה לחוקרים לחקור על סעיף עבירה על זה, ומרענן את הזיכרון שלהם, את המקצועיות שלהם בנושא הזה.

גל ספן: כי אני מבין שפה אנחנו צריכים להתמקצע יותר.

גל ספן: אבל קחו את זה בחשבון שהרבה פעמים המתלוננת מגיעה אלינו מאוחר מדי.

גל ספן: מעטים מאוד המקרים שהיא באה עכשיו ואני יכול לקחת אותה לבית החולים לבדוק אותה.

גל ספן: זה לא קורה.

גל ספן: מערך המשטרה היא מערך מקצועי.

גל ספן: יש לנו מערך של הכשרה של חוקרי עבירות מין.

גל ספן: ביחס לחבריי מהפרקליטות, מבתי המשפט או כל דבר אחר, אני חושב שבתור משטרה אנחנו מתקדמים יותר, כי לדוגמה, כשמגיעה מתלוננת להגיש תלונה, יש חוקר עבירות מין שעבר את ההכשרה והוא מבין את נושא של הפגיעה ומה לחקור, אוקיי?

גל ספן: יותר מכך, גם בלקויות אחרות נוספות שהמפגש של הסייר, והרבה פעמים אומרים לי: הסייר שפוגש את אותה נפגעת עבירת המין - - - הראשונים.

גל ספן: אני אומר לכם שכבר עכשיו אני פועל כדי לעשות הכשרות גם לסיירים.

גל ספן: יותר מכך, גם לקצינים עצמם שהם קצינים תורניים.

גל ספן: הכול סביב הנושא של עבירות מין.

גל ספן: נושא של מרכזי הגנה.

גל ספן: מרכזי הגנה זה לנפגעות תקיפה מינית, אלה קטנים וקטינות, שמתחת כמובן לגיל 18.

גל ספן: אז כבר עכשיו אנחנו מנחים שקטינים בין גיל 14 לגיל 18 יבואו ויקבלו שירות מלא של רופא משפטי, עובדת סוציאלית, פרקליטה וכמובן חוקר משטרה.

גל ספן: והתלונה עצמה תיגבה שם.

גל ספן: אנחנו עושים את הכול.

גל ספן: נמצאת איתי פה גם קצינה נוספת שאחראית על חסרי ישע קטנים, ליאורה.

גל ספן: אנחנו מאוד מחודדים בנושא הזה של עבירות מין.

גל ספן: אני מגיע לסיום.

גל ספן: אני מבחינתי, באמת אני אומר, אני מבין את הכאב של אותם נפגעות ונפגעים.

גל ספן: אנחנו כמשטרה עושים את הכול.

גל ספן: תבינו, זה גם עובר עלינו.

גל ספן: אנחנו בני אדם בדיוק כמוכם.

גל ספן: זה מצער אותנו לא פעם כשאנחנו לא מצליחים להגיש כתב אישום.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: תודה.

גל ספן: אנחנו רק מבקשים שכל פניה שיש בנושא הזה להביא לידיעתנו, אפילו לידיעתי.

גל ספן: אני אפעל בצורה מהירה ומקצועית כדי שהתיק יטופל.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: יעל שרר, בבקשה.

עודד פורר: אחריה – ד"ר דבורה באומן ממרכז בת עמי גם בזום.

עודד פורר: בבקשה, יעל.

יעל שרר: בוקר טוב.

יעל שרר: אני ממש מודה לכם על הקיום של הדיון הזה.

יעל שרר: אנחנו בלובי למלחמה באלימות מינית מתעסקות באמת בנושא הזה של ערכות אונס, סמי אונס, וכל הראיות הפורנזיות כבר הרבה מאוד זמן.

יעל שרר: ולצערי כבר היינו כאן בדיון על סמי אונס והינה אנחנו כולנו שוב.

יעל שרר: ואני ככה שמעתי גם את הנציגה של הפרקליטות וגם את גל.

יעל שרר: ואני רוצה להגיד לכם שכואב לי מאוד להגיד את מה שאני הולכת להגיד עכשיו, אבל אין מה לעשות, זה פשוט נכון.

יעל שרר: המדינה לא בעדנו.

יעל שרר: הכול מאורגן ככה שהאנס יצא מזה, הכול מאורגן ככה שיהיה מאוד קל לאנוס נשים ויהיה מאוד קשה להרשיע.

יעל שרר: ואנחנו היום פשוט מול חומה בצורה בעניין הזה של סמי אונס.

יעל שרר: וזה כואב לי מאוד.

יעל שרר: כי מה שקורה זה שהסמים האלה הם זולים מאוד.

יעל שרר: הם זמינים מאוד.

יעל שרר: היום, אם אנחנו פותחים אפליקציות שונות, אפשר בכמה עשרות שקלים להזמין את הדברים האלה הביתה ולקבל אותם עם משלוח מבחור עם טוסטוס.

יעל שרר: ואף אחד לא עושה שום דבר בקשר לזה.

יעל שרר: עכשיו, גם אם את מודעת לזה שמשהו קרה לך, גם אם את מגיעה אחר כך לבית החולים – היינו כאן כבר בוועדה – אנחנו רואים שבתי החולים לא יודעים מה לעשות עם זה.

יעל שרר: הם לא דוגמים או לא דוגמים נכון.

יעל שרר: רק במקרים נדירים, נשים באמת מקבלות את כל השירות ואנחנו אוספים ראיות שבאמת מאפשרות להוכיח שהיו סמי אונס.

יעל שרר: ואז אנחנו מקבלות שהראיות הלכו לאיבוד.

יעל שרר: כבוד היושב-ראש כבר מכיר את המקרים האלה.

יעל שרר: איכשהו הראיות הפורנזיות אינן או השמידו אותן.

יעל שרר: עכשיו יש לנו את ההחלטה האיומה, המרושעת, השגויה, ובאמת אין לי מילים להגיד, שאונס זה לא חירום.

יעל שרר: אז אנחנו נראה עוד הרבה בנושא הזה שיצדיק גם לא לטפל בזה בבתי החולים.

יעל שרר: כמובן שאחרי שדגמו את זה או לא דגמו את זה או דגמו את זה לא נכון או לא שמרו את זה, את מגיעה למשטרה ואז אין לך ראיות.

יעל שרר: אין תיק להעביר לפרקליטות.

יעל שרר: הפרקליטות סוגרת את התיקים בסיטונות.

יעל שרר: היא לא עושה מאמץ, כמו שראינו, אמיתי בשביל להילחם בתופעה הזאת, כי כמובן אין לה ראיות.

יעל שרר: אז איך היא תילחם?

יעל שרר: לא חימשנו אותה.

יעל שרר: כל המערכת וכל השלבים מכוונים נגד הנפגעת.

יעל שרר: וזה במידה שהיא בכלל יודעת מה קרה לה, כי כמובן אין הסבר, כי כמובן אין מודעות, כי כמובן אין קמפיין.

יעל שרר: הקמפיינים היחידים שאנחנו מקבלות זה: תשמרי על הכוס שלך.

יעל שרר: ואחריות היא תמיד שלנו.

יעל שרר: ואני שואלת: מתי זאת תהיה אחריות של המדינה להפסיק לאפשר את זה?

יעל שרר: אבל למה שהמדינה תפסיק לאפשר את זה כשהיא כל הזמן באה לוועדה הזאת ומספרת לנו – וגם בוועדה הקודמת היה לנו את העונג את ד"ר ריקרדו נחמן מספר שזה אלכוהול ואין סמי אונס בישראל ובעצם הן שותות ומשתכרות.

יעל שרר: אז אין מודעות, הציבור לא מכיר את זה.

יעל שרר: אין לנו הרשעות.

יעל שרר: אין לנו דגימות לדבר הזה.

יעל שרר: ואז קל לבוא לנשים ולהגיד: אתן ממציאות ורק שתיתן.

יעל שרר: ואני רוצה להגיד לכם שבסופו של דבר מה שמתבצע פה זה תהליך שבו נשים מבינות, וזאת האמת, הן מבינות שאין להן סעד, ואין להן למה לפנות, ואין למה לבוא, כי בסופו של דבר את הולכת לבית החולים או את הולכת למשטרה או את הולכת לדבר עם הפרקליטות, וכל מה שאת מקבלת זה את תחושת אונס שני ואת התחושה שמפקירים אותך ושלאף אחד לא אכפת ממך.

יעל שרר: והעבריין יוצא וממשיך להסתובב וממשיך לעשות את זה לנשים אחרות, כי הביטחון שלנו הוא הפקר.

יעל שרר: והגורמים האלה לא נרתמים לעזור לך.

יעל שרר: בעצם, סליחה שאני אומרת, הם נרתמים לעזור לאנסים, שיהיה להם הכי קל וכיף ב-30 שקל לעשות מה שמתחשק להם, כמה פעמים שמתחשק להם, מתי שמתחשק להם ואיפה שמתחשק להם.

יעל שרר: ואנחנו פשוט, הינה, שנים, שנים בוועדות האלה ולא קורה שום דבר, כי למדינה פשוט לא אכפת מזה.

עודד פורר: תודה, יעל.

עודד פורר: ד"ר דבורה באומן, בבקשה.

עודד פורר: אחרייך – עורכת הדין איילת רזין.

עודד פורר: ד"ר באומן איתנו?

קריאה: כן.

דבורה באומן: עכשיו, אתם שומעים אותי?

עודד פורר: כן, כן.

דבורה באומן: אז קודם כול, שוב פעם, אני חייבת להחמיא באמת לחבר הכנסת עודד פורר ולוועדה.

דבורה באומן: אני חושבת שהבחורה האמיצה הזאת שדיברה לפנינו, זה נכון שזה היא והאומץ שלה.

דבורה באומן: אבל זה שהיא דיברה פה זה בגלל שהקרקע השתנתה, וזה הרבה בזכותכם.

דבורה באומן: הנשים האלה יכולות לדבר כי אפשר לדבר ומותר לדבר והן לא צריכות להתבייש.

דבורה באומן: וזו האווירה שנוצרה ואני באמת מאוד מעריכה.

דבורה באומן: לגבי הנושא של סם האונס, אין לי מה לחזור מעבר לחשיבות וכל מה שנאמר.

דבורה באומן: אבל נקודה מאוד מאוד חשובה היא הזמן שהנפגעות מגיעות אלינו.

דבורה באומן: הסיכוי שאנחנו נמצא סם אונס – אני חייבת לציין שעוד לא סיימתי את העבודה שלי על התיקים – התחושה שלי היא שאנחנו מדברים כנראה על פחות מ-10% מהנשים שמגיעות בטווח שאפשר לבדוק את זה בשתן או בדם, אוקיי?

דבורה באומן: זאת אומרת, פחות מ-10% אנחנו בכלל יכולים לבדוק.

דבורה באומן: אז כך שגם אם אנחנו נעשה ונעבוד וכו' וכו', אנחנו כמעט ולא נתקדם.

דבורה באומן: ולכן אני חושבת שחייבת להיות איזושהי הודעה לציבור.

דבורה באומן: ואני יודעת כמה זה קשה.

דבורה באומן: ואני יודעת שלהגיד זה נורא קל: תבואו כמה שיותר מוקדם.

דבורה באומן: אבל זה מאוד קשה לביצוע.

דבורה באומן: אבל זאת נקודה מאוד חשובה להלאה.

דבורה באומן: יש היום את הנושא של דגימת שיער.

דבורה באומן: וד"ר רושקה, שהיא גם המומחית לעניין, יכולה בטח לדבר על זה.

דבורה באומן: בדיקת סם האונס בתוך שורשי השיער שנעשית כמובן כחודש, חודש וחצי אחרי זה.

דבורה באומן: זה נותן לנו הזדמנות.

דבורה באומן: גם לזה אין עדיין יחסי ציבור מספיק טובים.

דבורה באומן: ואני מתוך הניסיון שלנו, שאנחנו מנסים לעודד בנות, צעירות במיוחד, הרבה מהן לא מעוניינות בדבר הזה.

דבורה באומן: אז כל זה בעצם הטיפול הכי חשוב, והנושא שמי שמסוגלת ומי שיכולה, שתגיע כמה שיותר מהר.

דבורה באומן: יש לי רק הערה אחת בנושא שעלה.

דבורה באומן: הנושא של דחיפות רפואית וחירום רפואי.

דבורה באומן: אני חייבת לציין שכל הצוותים שעובדים במרכזים האקוטיים רואים את הנפגעות – אנחנו נקראים מרכזים אקוטיים, מרכזים לטיפול חריף – רואים אותן כמקרים רפואיים חשובים ביותר ואקוטיים ביותר.

דבורה באומן: רק צריך להבין שהאקוטיות הכי גדולה היא דווקא האקוטיות הרגשית והנפשית.

דבורה באומן: ולכן מאוד חשוב שהבן אדם הראשון שהן יפגשו איתו יהיה מומחה לטיפול רגשי.

דבורה באומן: בדרך כלל, תוך כ-20 דקות, חצי שעה, אולי פחות אפילו, נכנס גם הרופא.

דבורה באומן: זה הסדר של הדברים.

דבורה באומן: ואני חושבת שזאת הייתה הכוונה של המענה של משרד הבריאות, שלמעשה הבן אדם בהבדל מבן אדם שמגיע כולו פצוע וזב דם ומאבד דם ולכן אי-אפשר בכלל לטפל בו בצורה אחרת חוץ מאשר טיפול רפואי דחוף, ניתוח דחוף וזה, במקרים האלו, ברוב המקרים האלו אנחנו מדברים על פציעה משמעותית בפחות מ-5%, פציעה שדורשת התערבות מיידית, אוקיי?

דבורה באומן: אז הטיפול הרפואי חייב.

דבורה באומן: אבל קודם כול, הטיפול הרגשי שהוא זה שמונע השלכות למחלות נפשיות קשות ביותר בעתיד.

דבורה באומן: שמעתם את הבחורה.

דבורה באומן: היא לא ישנה בלילות.

דבורה באומן: היא לא מתפקדת.

דבורה באומן: הטיפול הכי חשוב במפגש הראשוני הוא הטיפול הרגשי.

עודד פורר: ד"ר באומן, שאלה קצרה.

עודד פורר: את הדגימות שאתם אוספים, כמה זמן אתם שומרים ומה הנחיות לגבי זה?

דבורה באומן: במעבדה שלנו מאז ההוראה של משרד הבריאות – לדעתי, 2018 או לפני כן, אני לא זוכרת את התאריך – בדיקות הדם מוקפאות ונשמרות בהקפאה עד אין-סוף בינתיים.

דבורה באומן: זאת אומרת, אני לא יודעת כמה הבלאי שלהן מבחינה ביולוגית - -

עודד פורר: הבנתי.

עודד פורר: תודה.

דבורה באומן: - - אבל, אם אפשר לחשוב מבדיקות אחרות, דווקא הבלאי הוא עשרות שנים שאתה יכול עדיין למצוא את החומר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: איילת, בבקשה.

בית אור: דיברתי קודם על הפרט ואני רוצה לדבר על הכלל.

בית אור: אז למדינה יש נתון של כתב אישום אחד שהם מאוד מאוד התגאו בו.

בית אור: אני רוצה לשתף אתכם בנתונים של מרכזי הסיוע.

בית אור: מ-2012 עד 2019 – 1,536 פניות על פגיעה מינית שנעשתה על רקע שימוש בסם אונס, סמים או אלכוהול.

בית אור: אלה הנתונים של מרכזי הסיוע.

בית אור: והפער בין היקף התופעה – וזה רק למרכזי הסיוע, יש כמובן מי שלא פונות בכלל - - -

עודד פורר: 1,500 פניות?

בית אור: בשבע שנים.

בית אור: והפער הזה, הפער הכל כך משמעותי בין היקף התופעה לבין העובדה שרק אדם אחד בלבד הורשע בשימוש בסם אונס לביצוע עבירת מין, הוא פשוט בלתי נסבל.

בית אור: וזה בדיוק מעיד על - - -

עודד פורר: 1,500 הפניות הן על שימוש בסמי אונס?

בית אור: סם אונס, סם אחר או אלכוהול.

בית אור: לא שנמצא בדמן, שהן סיפרו, שחוויית הפגיעה שלהן הייתה שהן כמו שטוהר סיפרה בצורה הכי ברורה.

עודד פורר: הבנתי.

בית אור: גם טוהר לא מצויה בסטטיסטיקות של הפרקליטות.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: ברור.

בית אור: אבל היא כמובן בסטטיסטיקה של מרכזי הסיוע.

בית אור: רק חשוב לי כן להכניס את טוהר, לתת פנים לסטטיסטיקה.

בית אור: ובאמת, כמו שנאמר גם על ידי היושב-ראש, אי-אפשר שלא לקבל את הרושם שההסבר הזה הוא האשמת הקורבן שהיא מובלעת: יצאת, שתית, תישאי בתוצאות.

בית אור: וזו באמת בעיה גדולה מאוד.

בית אור: חוסר הטיפול הוא גם בעיה גדולה מאוד של יחסי ציבור, כמו שדבורה באומן אמרה.

בית אור: ואני אבקש להתייחס לכמה פתרונות, פתרונות מאוד מאוד פרקטיים שאפשר לבצע אותם מחר.

בית אור: דבר ראשון, מאור התייחס לנושא של סמים שקונים אותם בבתי מרקחת.

בית אור: אפשר לצבוע אותם.

בית אור: עושים את זה במקומות בעולם.

בית אור: צובעים אותם בצבע כחול, סמים ששגורים בשימוש כדי לבצע עבירות.

בית אור: ותוך זמן קצר הם יוצאים בשתן בצבע כחול.

בית אור: וזו יכולה להיות גם ראיה וגם אינדיקציה לנפגעת עצמה שנעשה כלפי השימוש הזה.

בית אור: הדבר, שאולי אותו הייתי צריכה לציין ראשון, הוא הנושא של הכשרות והתמקצעות והסדרה של נוהל בכל הרמות.

בית אור: אני לא מדברת רק על החדרים האקוטיים.

בית אור: הלוואי וכולם היו דבורה באומן.

בית אור: אני מדברת על שוטרי סיור ובילוש ויס"מ, כל אותם אלה שימצאו את הנפגעת מבולבלת והפוכה באיזו סמטה אחרי הבילוי, שידעו לא להגיד לה: לכי הביתה להתרחץ ואל תבואי להגיש תלונה, אלא לכי עכשיו לבית חולים, לרופאים, לאחיות, לרופאות ואחים במרפאות, בבתי החולים.

בית אור: כמובן במשטרה ובפרקליטות כשהם עוברים היומן, את המשל"ט, שיאמרו לה: קודם כול, תלכי לבית חולים כדי לדגום.

בית אור: זה לא מספיק שיגור.

בית אור: זה כאילו אנחנו דנים בזה פה.

בית אור: לא מספיק שיגור בנוהל העבודה והעשייה.

בית אור: דבר נוסף, להסדיר את הנושא.

בית אור: יש את הצעת חוק חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בנושא.

בית אור: להסדיר את הנושא דרך חוק רישוי עסקים, שבכל מקום בילוי שמגיש גם אלכוהול, אבל אפשר לחשוב גם על להרחיב את זה הלאה, שיהיה מקום כמו דברים אחרים שאפשר לסרוק בחמישה שקלים, ואת אותם kits של בדיקה כמו שהמשטרה, לצערי, רק פעם אחת – חבל שגל לא התייחס לזה – עשו מבצע והסתובבו - - -

עודד פורר: אבל ה-kit הזה בודק רק סם אחד ספציפי ולא בהכרח את מה שהיום מאוד מאוד רווח בשימוש.

בית אור: זה נכון.

בית אור: אבל גם זו התחלה של זה.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: כן.

בית אור: אני יכולה לומר שממה שנמסר לי מהמשטרה, זה שבאותה תקופה שחילקו את ה-kits באמת היו פחות תלונות על שימוש, גם מבתי החולים, על שימוש - - -

עודד פורר: אני מניח שזה מרתיע גם.

בית אור: בדיוק.

בית אור: בדיוק, זה מרתיע.

בית אור: מרכזי הסיוע ואני האחרונה שאגיד שצריך להעביר את האחריות לנפגעת, אבל אם המדינה מפקירה את הנשים, ואגב, זה לא רק נשים - -

עודד פורר: ברור.

בית אור: - - אז הדבר הזה צריך להיות לפתחם.

בית אור: אגב, ציינתי את זה גם בוועדה הקודמת, לקראת כל מיני אירועים של פורים וסילבסטר ודברים כאלה, המשטרה מכנסת בעלי מועדונים כדי לתת להם כל מיני הנחיות על תפוסה, על כבאות.

בית אור: גם על סם אונס, תעבירו את זה לפתחם של בעלי מועדונים גם אם צריך לשים על זה חמישה שקלים.

עודד פורר: כן.

בית אור: והדבר האפקטיבי ביותר שלא דובר עליו בכלל זה הנושא של חינוך.

בית אור: אנחנו פנינו מספר פעמים לייחד לנושא הזה דיון בוועדת החינוך.

בית אור: אני מקווה שם זה יתקיים.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: טוהר, בקשת להוסיף משהו?

טוהר שני זייתון: כן.

טוהר שני זייתון: אני רוצה רק להוסיף.

טוהר שני זייתון: הפרקליטה, אחת המייצגות שם דיברה לגבי הקטע הזה של סגירת הראיות, שהיא לא הייתה רק מכיוון שתרבית השתן נעלמה.

טוהר שני זייתון: אני יכולה להגיד לך שיש לי עדה אחת, שזאת טלי ממכרז הסיוע שליוותה אותי, שאחד מהסימפטומים של פוסט טראומה הוא האשמה וההלקאה העצמית.

טוהר שני זייתון: בגלל שהיה שם הרבה הרבה סימני שאלה והרבה הרבה דברים פסיכודליים, אני האשמתי את עצמי במשך תקופה מאוד מאוד ארוכה וכל הזמן חייתי על התסביכים שלא מאמינים לי.

טוהר שני זייתון: וכשאותי זימנו אחרי ארבע חודשים, אני חושבת, לפרקליטות, אמרה לי הפרקליטה שבצער רב וביגון קודר הם נאלצים לסגור את התיק מכיוון שבית החולים זרק את תרבית השתן ואף מומחה לא רוצה לתת חוות דעת, על סמך ממצא נייר ולא בעצם תרבית עצמה שיכולה להוכיח, בנוסחה כלשהי, את כמות הסם וההשפעות שלו.

טוהר שני זייתון: ואני שואלת כזאת שאלה: אוקיי, אני מבינה חוסר ראיות, אבל למה הפרקליטות בסגירת התיק לא יכולה לכתוב את הסיבה, שתהיה שקיפות?

טוהר שני זייתון: עכשיו, כשאני רוצה, למשל, לתבוע משהו מסוים, לתבוע מישהו מסוים על הנזק שנגרם לי, אומרים לי עורכי דין: את צריכה קודם כול ללכת לפרקליטות, להוציא מהם הודעה שככה וככה.

טוהר שני זייתון: זו ביורוקרטיה על ביורוקרטיה על ביורוקרטיה, והם מגינים על בית החולים.

טוהר שני זייתון: בית החולים מגן עליהם והמשטרה מגינה.

טוהר שני זייתון: אי-אפשר לצאת מזה.

טוהר שני זייתון: זה פשוט לא פייר.

טוהר שני זייתון: כי אני יודעת בוודאות ששמעתי באוזניים שלי כשנתנו לי את הסיבה היחידה, אמרתי להם: אתם מאמינים לי?

טוהר שני זייתון: אומרים לי: כן, אבל בית החולים זרק את תרבית השתן ואף מומחה לא רוצה לתת חוות דעת.

טוהר שני זייתון: אז למה גם בזה אין שקיפות?

טוהר שני זייתון: למה סוגרים את התיק מחמת חוסר ראיות ולא מסבירים ונותנים לנפגעת גם כחלק מהחלמה וגם כחלק מדין וחשבון?

טוהר שני זייתון: תנו לי את האפשרות לראות אם באמת עשיתם את העבודה וסגתם תיק מסיבה מוצדקת או שבאמת אין סיבה מוצדקת ואני אוכל להגיש ערער עם משהו שבאמת מוצק.

עודד פורר: תודה.

טוהר שני זייתון: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לסכם את הדיון, חברים.

עודד פורר: ראשית, ככותרת, מה שקרה כאן והאירוע הזה הוא פשוט לא סביר.

עודד פורר: לא סביר שבמשך שנים האיש הזה מסתובב חופשי עם דפוס פעולה זהה, עם תלונות חוזרות ונשנות, עם הבנה שיש פה איזשהם אירועים שהם אירועים עם דפוס חזרתי, והעולם כמנהגו נוהג.

עודד פורר: ולא מנסים לייצר כל דרך חקירתית, משפטית, כדי לתפוס ולשים את היד על החשוד הזה, שהסכנה בו היא פשוט סכנה לציבור, לא פחות ולא יותר.

עודד פורר: אני כן תולה אולי תקווה במה שאמרו פה גם נציג המשטרה וגם נציגת הפרקליטות.

עודד פורר: הסיפור עוד לא סגור.

עודד פורר: ואני מצפה גם ממשטרת ישראל וגם מהפרקליטות לעשות כל שלאל ידם, ויש להם את הכלים ואת האמצעים, כדי לשים את היד עליו ועל אחרים, אגב, שנוקטים באותה גישה.

עודד פורר: ובהקשר הזה, הגיע הזמן שבשנת 2020 שלפרקליטות המדינה תהיה תוכנית למלחמה בסמי אונס.

עודד פורר: תוכנית ברורה, סדורה, שמורידה הנחיות גם כלפי מטה, אם זה למשטרה, אם זה לרשויות המקומיות בנושא של רישוי העסקים, אם זה למקומות אחרים.

עודד פורר: וגם דרך לטיפול בכל תיק, כולל איך מייצרים את הראייה הזאת שדפוס פעולה חוזר, ולא תיק פה ותיק שם, שאף אחד לא מחבר ביניהם.

עודד פורר: אותו חיבור בין התיקים בתחום שאנחנו יודעים שהוא דפוס פעולה חוזר, אנחנו יודעים שהאנסים באמצעות סמי אונס חוזרים בדרך כלל לאותה מסעדה או לאותו בית קפה.

עודד פורר: אנחנו יודעים שאנסים באמצעות סמי אונס עושים את זה שוב ושוב, לא כאירוע חד-פעמי.

עודד פורר: אז בוודאי שפה חייבים למצוא את הדרך לחבר בין הנקודות.

עודד פורר: בהקשר הזה, המשרד לביטחון הפנים, משרד הבריאות ומשרד המשפטים יחד צריכים לקדם קמפיין מודעות, קמפיין מודעות שיורד למטה, יורד למטה גם לציבור הרחב, שיכול לגלות את סימני האזהרה, וגם לבעלי המועדונים או המקומות.

עודד פורר: רק שאני חוזר ואומר: אנחנו נמצאים היום בתקופה שחלק נכבד מהתקיפות, לצערי, לדעתי מבוצע בתוך הבית, ולא בהכרח במקומות עם רישוי עסקים.

עודד פורר: אבל עדיין, גם בשאיפה שנחזור לשגרה כמה שיותר מהר, גם כאן המודעות חייבת להיות.

עודד פורר: אני מקבל את ההמלצה שנאמרה כאן לגבי צביעת סמים מסוימים כדי שכשזה יצא בשתן יש את היכולת לראות את זה.

עודד פורר: אני מבקש התייחסות של משרד הבריאות לנושא הזה של צביעת הסמים ותרופות מסוימות כדי שנוכל לזהות אותם אחר כך:

עודד פורר: האם בכוונתם להוביל לאיזשהו שינוי כדי למנוע את האפשרות של שימוש באותם סמים?

עודד פורר: אני מבקש מפרקליטות המדינה לקבל נתונים – בעשור האחרון, כמה פעמים הפעילו את סעיף 327 לחוק העונשין וכמה פעמים הפעילו גם את הסעיף שנוגע לעבירת האינוס.

ענת מימון: סעיף 345(א)(4).

עודד פורר: כן.

עודד פורר: כמה פעמים הופעלו שני הסעיפים האלה.

עודד פורר: ככל שלא נעשה בהם שימוש בעשור האחרון, מצופה מפרקליטות המדינה וממשרד המשפטים להניף דגל בפני המחוקקים ולהגיד: חברים, צריך פה שינוי חקיקה, תיקון חקיקה, הרחבה, העמקה, כדי שאפשר יהיה להשתמש בו בנושא הזה.

עודד פורר: הרי לא סתם הסעיף הזה נכתב.

עודד פורר: הוא נכתב במטרה מסוימת.

עודד פורר: לא סביר, בעיניי, שבמדינת ישראל מערכת אכיפת החוק יכולה להיות עם נתון שבו יש 1,500 פניות על שימוש בסמי אונס כאלה ואחרים לארגוני הסיוע, ורק הרשעה אחת בדין.

עודד פורר: יש פה איזושהי לקונה שחייבים למלא אותה ולסגור את הפרצה הזאת.

עודד פורר: בהקשר הזה, אני דורש מהשר לביטחון הפנים להנחות ולהוציא תוכנית הכשרות מקצועיות לשוטרי הסיור, הבילוש והיס"מ בנושא הזה של מה הפעולות שצריך לבצע כשפוגשים נפגעת שיש חשש שהיא נפגעה באמצעות סמי האונס – כנ"ל משרד הבריאות לרופאים, לאחיות ולאחים.

עודד פורר: ההפניה של אותה נפגעת או נפגע לבית חולים רלוונטי, שיש בו חדר אקוטי שיכול לאסוף ראיות פורנזיות, היא דרמטית וחשובה.

עודד פורר: ובהקשר הזה, מצופה ממשרד הבריאות להנחות גם כן בחדרים אקוטיים לאסוף את אותן דגימות שיער שיוכלו לתת לנו ולשמש אותנו בשנים הבאות.

עודד פורר: חברים, מדובר פה בתופעה שמוכרת אבל משתנה.

עודד פורר: אופי הפעולה, אופן השימוש, והסמים עצמם הם סמים משתנים, אבל התופעה היא תופעה מוכרת.

עודד פורר: יש צורך בשילוב ידיים בין כל הגורמים יחד.

עודד פורר: זו לא איזושהי תופעה ספורדית, זה לא איזשהו מקרה אחד עלום שאנחנו שומעים עליו פעם בזמן מה.

עודד פורר: זו פשוט תופעה רחבה שלצערי, דרך המקרה של טוהר, אנחנו לומדים על אותו חשוד עם אותו דפוס פעולה על הרבה מאוד נשים.

עודד פורר: יש פה אירוע שמחייב התייחסות אחרת של מערכת אכיפת החוק.

עודד פורר: לשיטתי, ואני אומר את זה בזהירות, בתחושה שלי אני לא חושב שמוצו כל פעולות החקירה שאפשר היה למצות אותן כדי לשים את היד על החשוד הזה ודי לחכימא ברמיזא.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: הישיבה נעולה.