הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 81, 2020-11-16 13:00

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים לכולם, אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה, בנושא:

יפעת שאשא ביטון: השווקים וחנויות הרחוב באסטרטגיית היציאה - גיבוש רעיון מסדר והנחיות לפעילותם.

יפעת שאשא ביטון: למעשה, אנחנו נמצאים בדיון מעקב מהשבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: היה לנו דיון מאוד חשוב על החינוך, עם ילדים שהגיעו, והציגו את המצוקה שלהם מרתק, וכואב כשלעצמו, ולכן, אנחנו קצת קצרים בזמן.

יפעת שאשא ביטון: לכן, אני מבקשת מכל מי שמציג, שיציג את זה בצורה מתומצתת.

יפעת שאשא ביטון: אני כמובן, מתחייבת לדיוני המשך, ודיוני מעקב.

יפעת שאשא ביטון: אם נוכל, נעשה את זה אפילו כבר בשבוע הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל עם פרופ' גרוטו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתחיל דווקא אתך, לשמוע אם יש בשורות חדשות לכל מרכזי המסחר הפתוחים, בדומה למה שבעצם היה עם חנויות הרחוב.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה בשבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לקבל עדכון סטטוס לגבי האפשרות שלהם לחזור לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש לנו גם כאן נציגים של הקניונים.

יפעת שאשא ביטון: אשמח לקבל את התייחסותך לעניין המסחר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

איתמר גרוטו: היה חשוב לי לבוא ולדבר.

איתמר גרוטו: אני אגיד ככה.

איתמר גרוטו: אנחנו נמצאים במצב שבו מקדם התחלואה – R1.06, במצב הזה אנחנו לא יכולים – בעצם החלטות הקבינט, והמדיניות של משרד הבריאות, שהיא מאוד סדורה וברורה בעניין הזה.

איתמר גרוטו: לא יכולים לפתוח דברים נוספים כרגע.

איתמר גרוטו: ולכן, בעצם, העמדה שלנו היא בעניין הזה ברורה, שכרגע אין איזה שינוי במצב.

איתמר גרוטו: כמובן, הפתיחה של כל החנויות, כולל הקניונים, כולל השווקים, כולל כל המסחר, מתוכנן שלב ג'.

איתמר גרוטו: שלב ג', היה אמור לקרות ב-15 לחודש, זאת אומרת אתמול, אבל בגלל שאנחנו גם הגדרנו מראש, זה היה משהו של מתווה מראש, ולא המצאנו אותו מחדש.

איתמר גרוטו: דיברנו שכאשר אנחנו נמצאים במצב שבו מדדי התחלואה לא הגיעו לרמה נכונה, אנחנו נחכה שרמת התחלואה תרד.

איתמר גרוטו: זאת כרגע גם המדיניות של משרד הבריאות, גם המדיניות של הקבינט.

איתמר גרוטו: אין לי פה בשורה.

איתמר גרוטו: הבשורה היחידה שאני יכול להגיד, שכן, בפתיחה הבאה, בפעימה הבאה, מתוכננים פתיחה של כל המסחר, כולל קניונים, כולל שווקים, כולל כל חנויות הרחוב, בכפוף למתווה של תו סגול.

איתמר גרוטו: גם אמור להיכנס הרמזור.

איתמר גרוטו: יש פה מספר שינויים, אבל אנחנו צריכים עדיין בסבלנות, להמתין ביחד כולנו.

איתמר גרוטו: בסך הכול אנחנו כולם ביחד נמצאים באותה סירה.

איתמר גרוטו: אנחנו לא אחד נגד השני.

איתמר גרוטו: ואני חושב שנכון שנסתכל על זה במבט כזה, כדי שלא נגיע למצב שבסוף נצטרך לחזור בחזרה.

איתמר גרוטו: זו המדיניות שאנחנו מובילים.

איתמר גרוטו: היה דיון ארוך על זה בקבינט, בינתיים אין שינוי בעמדה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, מה זה – כדי שחלילה לא נצטרך לחזור חזרה - אין לאן לחזור, אנחנו עדיין בסגר.

יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד מהענפים עדיין בסגר.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן מאיימים, שאם יפתחו אותם, הצטרכו לסגור אותם פעם שלישית, לא צריך לסגור אותם פעם שלישית, הם כבר סגורים.

יפעת שאשא ביטון: כמה חולים פעילים יש שם במדינת ישראל?

יפעת שאשא ביטון: יש בעצם פחות מ-8,000 מאומתים.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

יפעת שאשא ביטון: זה נע שם ב-7,900.

איתמר גרוטו: יש סביב 9,000.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את המספרים הנמוכים, יותר ממה שידענו לאורך כל החודשים האחרונים, אפילו אם אני לוקחת גם לפני הסגר השני, גם במספר המאומתים, גם במספר החולים הקשים.

יפעת שאשא ביטון: בתי החולים – אנחנו יודעים שיש מחלקות קורונה סגורות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את המאומתים היומיים שהם במאות בודדות.

יפעת שאשא ביטון: יש פה מאות אלפי משפחות, שלא יכולות להתפרנס היום.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו גם נוהגים באיזושהי תפיסה שהיא אנטיתזה מוחלטת למה שחינכו אותנו בחודשים האחרונים – שצריך לעשות פיזור של האוכלוסייה, ושתהיה כמה שיותר אפשרות ללכת לכמה שיותר מקומות, כדי שלא כולם הצטופפו במקום אחד.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו שומעים פעם אחת שמצמצמים את האפשרויות של המסחר.

יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה, רוצים לצמצם את שעת המסחר, לשעה שבע בערב.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כל מי שרוצה, צריך מהר להגיע, ויוצרים עומסים בשעות מסוימות.

יפעת שאשא ביטון: אולי אחת הבעיות שלנו היא – שאין היגיון במה שאנחנו עושים ואז גם אי-אפשר לשמור על כך שרמת התחלואה תישאר נמוכה, כי הציבור לא מבין מה שאנחנו רוצים ממנו.

איתמר גרוטו: אני עומד מאחורי הדברים מבחינה מקצועית.

איתמר גרוטו: אני איש מקצוע, אני לא רוצה להיכנס לעניינים.

איתמר גרוטו: בסופו של דבר, התכנית שאנחנו הצגנו, יש בה הרבה מאוד היגיון, והרבה מאוד שכל ברמת המאקרו של ניהול המדינה וניהול האירוע הזה.

איתמר גרוטו: בסך הכול זה דומה למה שעושים במדינות אחרות בעולם, אז אנחנו לא ממציאים פה גלגל בישראל.

יפעת שאשא ביטון: זה לא דומה, אנחנו שונים מכולם בסגר המלא כשעשינו.

יפעת שאשא ביטון: במדינות אחרות יש מסחר שפתוח.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה, אין בעיה שיהיה עוצר לילי.

יפעת שאשא ביטון: בואו, תפתחו את כל המסחר.

יפעת שאשא ביטון: תנהלו שגרה עד שבע בערב, בשבע בערב תעצרו.

יפעת שאשא ביטון: לחילופין, בואו נייצר איזושהי ודאות.

יפעת שאשא ביטון: יצא לנו לדבר על רעיון.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת, גם אם אני לא אוהבת אותו מאוד, אבל, בואו נקבע שיש איקס זמן שהכול פתוח, ופעם בכמה זמן יש פיק של שבועיים שעושים סגר, ואז נותנים למערכת להיערך.

יפעת שאשא ביטון: משהו צריך לקרות כאן אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר כל כך הרבה חודשים באותה כרוניקה של מציאות, ואנחנו לא יוצרים שום שינוי, והאנשים האלה קורסים.

יפעת שאשא ביטון: העסקים שלהם מתו.

יפעת שאשא ביטון: יש אנשים שהעסקים שלהם מתו, הם לא יחיו יותר.

איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת.

איתמר גרוטו: להגיד שלא היה שינוי לאורך הדרך, אז אנחנו השתנינו כל הזמן.

איתמר גרוטו: אנחנו באנו בהתחלה בשיטה מסוימת, כי זה התאים לתנאים שהיה לנו ולידע שהיה לנו, ולאמצעים שהיו לנו.

איתמר גרוטו: אנחנו כל הזמן מתאימים את השיטה.

איתמר גרוטו: להגיד שאנחנו נשארים כל הזמן באותה קונספציה, הרי שינינו לאורך הדרך, גם אפילו אנשים התחלפו לצורך העניין, כי הקונספציה עד עכשיו לא התאימה להם.

איתמר גרוטו: אז אנחנו מכירים את הדברים האלה.

איתמר גרוטו: זה לא שלא משנים קונספציה.

יפעת שאשא ביטון: הקונספציה מחמירה, פרופ' איתמר גרוטו.

איתמר גרוטו: זה לא שלא משנים קונספציה.

איתמר גרוטו: נכון, כל הדברים שאת אומרת, אנחנו עולים עליהם כאופציות ואופציות, ומחפשים מפה, ומחפשים דוגמאות מהעולם, ובונים מודלים מתמטיים הכי מתוחכמים שיש כדי לנסות להגיע לפתרון שהוא יהיה יותר יעיל.

איתמר גרוטו: אבל בסוף זה לא מתמטיקה, זו רפואה.

איתמר גרוטו: ורפואה זה מקצוע שהיא לא מתמטיקה.

יפעת שאשא ביטון: ה-R הוא לא מתמטי?

איתמר גרוטו: לשמחתי, הוא מקצוע שיש בו הרבה מאוד אלמנטים.

איתמר גרוטו: מתמטיקה זו שפה, שפה בסיסית שאנחנו דוברים.

איתמר גרוטו: אפידמיולוגי – זו שפה מתמטית של בריאות הציבור.

איתמר גרוטו: אבל בסוף אנחנו מסתכלים בעולם הרבה יותר רחב.

איתמר גרוטו: אנחנו לא יושבים רק במגדל השן האקדמי, ואומרים – זה כך וכך.

איתמר גרוטו: אנחנו נמצאים בשטח.

איתמר גרוטו: אנחנו מקבלים הרבה מאוד משובים, ומנסים להתאים כמה שניתן.

איתמר גרוטו: ברור שלא תמיד אנחנו מגיעים למצב שבו כולם יוצאים מרוצים ואני מבין.

איתמר גרוטו: אני בהחלט מבין ואני מזדהה, וחסר לי באותה מידה.

איתמר גרוטו: גם אני מניח שכל אחד יש לו איזשהו קרוב משפחה או מישהו שנפגע מהמצב שנקלענו אליו.

איתמר גרוטו: אבל יחד עם זאת, צריך לזכור, אנחנו מתאימים את הפתרונות.

איתמר גרוטו: היציאה מהסגר הזה, שונה מהיציאה מהסגר הקודם.

איתמר גרוטו: אנחנו גם יכולים לעבוד על - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יוצאים מהסגר השני.

איתמר גרוטו: צריך להבין, שבסוף צריך לגבש.

איתמר גרוטו: כמו עכשיו שאני מתעסק בפתיחה של אילת.

איתמר גרוטו: אז הפתיחה של אילת נשמע מאוד פשוט, אבל יש כל כך הרבה דברים ומקרים ותגובות שלא חשבנו עליהם.

איתמר גרוטו: לכל אירוע יש בסוף השלכות שצריך לחשוב, זה כמו סוג של משחק שחמט שצריך לחשוב עשרים צעדים קדימה.

איתמר גרוטו: אז נכון, לא הכול אנחנו יכולים לחזות בדיוק.

איתמר גרוטו: יצירת ודאות - - -

יפעת שאשא ביטון: אין ודאות, פרופ' גרוטו, יש פה הכול חוץ מוודאות במקום הזה.

חי גאליס: אין פה ודאות, יש פה התעללות.

איתמר גרוטו: בסדר, הוודאות היחידה שיש לנו – שאנחנו נצמדים למדדים של תחלואה.

איתמר גרוטו: זו החלטת המדיניות.

איתמר גרוטו: אנחנו אמרנו את כל הזמן.

איתמר גרוטו: ממדי התחלואה זה דבר ודאי.

איתמר גרוטו: היינו יכולים להיצמד למדדים של זמן.

איתמר גרוטו: אבל המדדים של זמן לא מדברים על מדדי התחלואה.

איתמר גרוטו: לכן החלטנו להיצמד למדד הוודאות.

איתמר גרוטו: מבחינתנו, ואני חושב שגם בראייה בסוף, כשמישהו מסתכל על זה אחר-כך, יגיד בסדר, אלה המדדים.

איתמר גרוטו: גם בעולם, מסתכלים על מדדים.

איתמר גרוטו: ככלי, בניגוד להתחלה, היום, הדברים יותר צמודים למדדים ברורים שאנחנו כן נצמדים אליהם.

איתמר גרוטו: יכול להיות שהם לא מוצאים חן בעיני רבים.

איתמר גרוטו: אני בטוח שבעיני רבים מהציבור, גם בעינינו הם לא מושלמים.

איתמר גרוטו: אבל זו הדרך שאנחנו התווינו.

איתמר גרוטו: אני חושב שמבחינה מקצועית אני מרגיש שלם עם הכיוונים מבחינת התפיסה המקצועית, האפידמיולוגית שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' גרוטו, רק אם נסתכל על הדברים כמות שהיא, על המציאות בעיניים, מה שנקרא.

יפעת שאשא ביטון: הדבר היחיד שקרה כאן זו הקצנה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו על כמה מאות של מאומתים ביום.

יפעת שאשא ביטון: אז עכשיו יש מקדם הדבקה שהוא הלהיט החדש, אבל על כמה מאומתים אנחנו סוגרים, כשאנחנו יודעים שיש מחלקות קורונה סגורות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה אתם עושים כדי לחזק את המערכת לקראת החורף, כי החורף הוא כבר כאן.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשאנחנו סגרנו בסגר השני, זה היה כדי לעזור למערכת הבריאות להשתקם, כדי שהיא לא תקרוס.

יפעת שאשא ביטון: היום, היא לא קורסת, אז אין שום סיבה שבעלי העסקים יקרסו.

יפעת שאשא ביטון: יש פה מפעלי חיים שלמים שנרמסים, הם כבר לא יקומו.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם לא הגיע הזמן, אחרי כל כך הרבה חודשים באירוע הזה, כשעוד הרבה מאוד חודשים לפנינו באירוע הזה, עם כל האופטימיות של החיסון, לנהל סיכונים בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: לקבל החלטות מאוזנות – לאפשר לאנשים.

יפעת שאשא ביטון: אמר אתמול השר דרעי - תנו להם להתפרנס, תשחררו, שירוויחו, נצטרך לסגור שוב, כשאנחנו נראה שזה מתפשט אנחנו נסגור, אבל בואו נעשה משהו שהוא חוץ מאיזושהי הגדרת ברירת מחדל, שקודם כל תהיו סגורים ואחר כך נתמודד.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את אופיר שריד, אחר-כך את חי גאליס.

איתמר גרוטו: אני רוצה להודות.

איתמר גרוטו: אני חייב לחזור לענייני לאילת – אנחנו מקווים שנוכל לשכפל את המודל הזה לעוד מקומות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: בהצלחה רבה עם אילת.

חי גאליס: פרופ' גרוטו, יש לי בשבילך רעיון.

חי גאליס: אני, מנכ"ל ביג.

חי גאליס: אני במקומך, הייתי יוצא עכשיו מהמשרד, לוקח את הרכב, ויורד לרחובות, כי לא נראה לי שאתם עושים את זה.

חי גאליס: נראה לי שאתם פשוט מנותקים בצורה קיצונית.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, מהאנשים שיותר עושים את זה.

חי גאליס: המרכזים והרחובות מפוצצים באנשים.

חי גאליס: אתם יצרתם אנרכיה, זה מה שיצרתם, כי כשאין היגיון – אז אין אמון של הציבור, ואין אמון של העסקים.

חי גאליס: מה שקורה היום בחוץ, זו אנרכיה.

חי גאליס: לצד האנרכיה, יש התעללות של המשטרה בבעלי עסקים שקורסים, ואין להם ברירה – אמרתי את זה בוועדת חוקה.

חי גאליס: עשיתם משהו בלי שום בסיס משפטי.

חי גאליס: הייתם צריכים להגיש אתמול לבג"צ את תגובתכם, ולא הגשתם, כי אתם מצפים שהקבינט ינקה אתכם מהבדיחה הזאת, כי המצאתם משהו שלא קיים, וניסיתם לחבר חנויות רחוב שאסור להם עם חנויות רחוב שמותר להם, משהו שלא קיים בשום מקום בעולם כולו, ואין בו היגיון.

חי גאליס: ולכן, חשוב מאוד שתרדו לרחובות, ותתקנו את העוול הזה.

איתמר גרוטו: תודה רבה.

איתמר גרוטו: בהחלט ניקח בחשבון, מלים חשובות וחכמות.

איתמר גרוטו: תודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אופיר שריד.

אופיר שריד: אני מליסרון.

אופיר שריד: אני לא מבין למה מחכים.

אופיר שריד: הרי מדדי התחלואה לא יירדו.

אופיר שריד: זה לא שעכשיו אנחנו נמצא את עצמנו עוד שבוע במקום יותר טוב, ועוד שבועיים במקום עוד יותר טוב, ועוד שלושה שבועות, במקום עוד יותר טוב ממה שאמרנו היום.

אופיר שריד: הרי, אם פותחים, והתחילו לפתוח, אז ברור שזה יעלה, וזה יעלה קצת.

אופיר שריד: רק צריך לשלוט בדבר הזה, וצריך לתת את הכלים לאיך פותחים, וממשיכים לנהל את הכלכלה.

אופיר שריד: אין מה להמשיך לחכות.

אופיר שריד: אנחנו סגורים כבר חודשיים.

אופיר שריד: העסקים באורות כבויים, עם מלאים מטורפים של מאות מיליונים של מלאי החורף.

אופיר שריד: הם עדיין תקועים ממלאי החורף מהחורף הקודם שלא הספיקו למכור אותו.

אופיר שריד: שוב פעם חגים שהיו, והיינו בסגר.

אופיר שריד: שוב פעם הגיע חורף ואנחנו בסגר.

אופיר שריד: שוב נובמבר עכשיו, שזה חג של קניות, שהיו אמורים לפרק בו את המלאים – ואנחנו בסגר.

אופיר שריד: למה מחכים?

אופיר שריד: אם משרד הבריאות ימשיך להגיד – אני מחכה ל-500, זה לא יקרה, לעולם לא נפתח.

אופיר שריד: אפשר לחכות גם לדצמבר, לינואר, ולפברואר - אני חותם של-500 לא נגיע.

אופיר שריד: אם רק פותחים, אז פתחנו קצת, זה בסדר.

אופיר שריד: אבל רואים שיש עלייה, ויפתחו את בתי הספר, אז תהיה עלייה קטנה נכון.

אופיר שריד: שימצאו את הפתרונות איך פותחים ועובדים ביחד עם זה, שהעסקים פתוחים, והתחלואה גם קצת עולה.

אופיר שריד: אבל יש שליטה, ויש בקרה, ויש מתווים.

אופיר שריד: שמעתי את הנערים – הם הגישו עשרות מתווים למשרד החינוך.

אופיר שריד: אף אחד לא קרא אותם, אף אחד לא שם עליהם שום דבר.

אופיר שריד: אנחנו גם מגישים לכם מתווים.

אופיר שריד: אני אראה את המתווה שאנחנו הגשנו – מגובה בחוות דעת של פרופ' ביטרמן, ראש המחקר לניוד שרותי בריאות.

אופיר שריד: יש פה פתרונות.

אופיר שריד: אנחנו מציעים פה פתרונות איך חיים לצד הדבר הזה.

אופיר שריד: הכלכלה שלנו היא כלכלה של צריכה.

אופיר שריד: 42% מהתל"ג המקומי, זו צריכה, וזו צריכה פרטית.

אופיר שריד: הצריכה נעשית בקניונים, במתחמים הפתוחים, בחנויות, בכל מרחב הפתוח.

אופיר שריד: בכל המרחבים של הקניונים, נעשה כרגע היום, סדר גודל של 75% מהצריכה.

אופיר שריד: כל הפתרונות שמנסים עכשיו לפתוח חנויות רחוב כאלה ואחרות, בגודל כזה ואחר, יוצרים צפיפויות.

אופיר שריד: מרכזים בעצם את הקניות.

אופיר שריד: הביקוש הוא ביקוש של מאה אחוזים.

אופיר שריד: האנשים צריכים בגדים.

אופיר שריד: צריכים נעליים – יש חורף.

אופיר שריד: צריכים מעילים.

אופיר שריד: אז הם יוצאים לרחובות, לחפש איפה לקנות את זה.

אופיר שריד: אז אם מקס סטוק פתוח – יחפשו את זה במקס סטוק.

אופיר שריד: אם בשופרסל ימכרו מעילים, ימצאו את זה בשופרסל.

אופיר שריד: לקחתם את כל הצריכה שהיא מאה אחוזים היום של ביקוש, ושמתם אותה על היצע – של אם זה חנויות רחוב, זה 5%.

אופיר שריד: אם זה חנויות רחוב, פלוס מתחמים פתוחים, זה עוד 20%.

אופיר שריד: וצופפתם – לא רק שצפיפות עושה נזק, כמו שכולנו יודעים, היא גם מעבירה את האנשים מעיר לעיר.

אופיר שריד: לא בכל עיר יש מתחמים גדולים, או פתוחים, או חנויות וכו'.

אופיר שריד: אבל לכל עיר יש קניונים.

אופיר שריד: אז לקחתם אנשים מרעננה, שיש להם קניון, לא של מליסרון, בסדר, ושלחתם אותם לחפש את הקניות שלהם במתחמים פתוחים כאלה ואחרים בבילו, או לנסוע לכרמיאל או לא יודע לאן.

אופיר שריד: גם ערבבנו ערים, וגם מיקדנו את סך הכול הצריכה למקומות מאוד ספציפיים.

אופיר שריד: אנחנו חייבים לטפל בזה.

אופיר שריד: הגשנו פה מתווה, שהמתווה הוא מקובל על כל חברות הקניונים.

אופיר שריד: בסוף, הקניונים זה אוסף של חנויות, כל החנויות.

יפעת שאשא ביטון: הגשתם אותו למשרד הבריאות?

אופיר שריד: הגשנו אותו למשרד הבריאות, ודיברנו על זה עם משרד הבריאות, אבל הוא דבק בעמדה ששמעתם כרגע.

אופיר שריד: העמדה ששמעתם כרגע - לא פותחים שום דבר, זו לא עמדה.

אופיר שריד: לא בשביל זה צריכים להיות פרופ', לא בשביל זה יש ממשלה.

אופיר שריד: לא בשביל זה יש מדינה.

אופיר שריד: לא בשביל זה יש ניהול, ולא בשביל זה יש כנסת.

אופיר שריד: להגיד אני לא פותח עד 500, לא צריך אף אחד.

אופיר שריד: לא צריך 120 חברי כנסת, לא צריך ממשלה, לא צריך את פרופ' גרוטו – לא צריך אף אחד.

אופיר שריד: כי לא לפתור את הבעיות, זה הכי קל.

אופיר שריד: השאלה היא איך מוצאים את הפתרונות, ואיך מוצאים פתרונות שמאזנים בין הצרכים.

אופיר שריד: איזונים – זה שם המשחק וזה המפתח שלנו.

אופיר שריד: חלק מהאיזונים, כתובים פה במתווה שאנחנו הגשנו.

אופיר שריד: האיזונים האלה מדברים על איך מתמודדים עם חנויות סגורות.

אופיר שריד: כל חנות, לא משנה.

אופיר שריד: פתחנו את הרחובות, לא נשלה את עצמנו.

אופיר שריד: חנות ברחוב, היא חלל סגור.

אופיר שריד: היא תמיד סגורה.

אופיר שריד: נהפוך הוא – יותר קטנה בדרך כלל מחנות בקניון, אין זרה ברחוב.

אופיר שריד: אבל יש זרה של 2,000 ו-3,000 מטר במתחמים של חי, במתחמים שלנו, בקניונים, בכל מקום אחר.

אופיר שריד: הקניונים והחנויות הגדולות, הן גורמות לפיזור הרבה יותר גדול.

אופיר שריד: הן גם חלל סגור.

אופיר שריד: זה לא משנה אם הדלת שלהם פונה החוצה לרחוב, פונה למתחם, או פונה למרחב הציבורי.

אופיר שריד: אנחנו הגשנו מתווה גם איך פותרים את הנושא של המרחב הציבורי.

אופיר שריד: במתווה שלנו, המרחב הציבורי בתוך הקניון, או המרחב הציבורי המנוהל ביותר, והנקי ביותר, והסטרילי ביותר שיכול להיות במדינת ישראל.

אופיר שריד: אנחנו משגיחים על כניסות.

אופיר שריד: על עטיית מסכות.

אופיר שריד: על מדידת חום.

אופיר שריד: על מניעת התקהלויות.

אופיר שריד: יש לנו 650 מצלמות בכל קניון.

אופיר שריד: יש לנו סיירת אבטחה, סיירת אבטחת קורונה.

אופיר שריד: רוב הזמן מתבצע, לא בשוטטות ובהליכה ברחוב, או במרחבים הציבוריים בקניון, אלא בתוך החנות.

אופיר שריד: אז דווקא החנויות בקניון הן חנויות גדולות.

אופיר שריד: 95% מהזמן, את מבלה בלמדוד את הבגדים, ולנעול את הנעליים, ולא בלהסתובב בין לבין החנויות.

אופיר שריד: זה רק 5% מהזמן.

אופיר שריד: 95% מהזמן, זה בכל מקרה בחלל סגור.

אופיר שריד: עכשיו צריך לראות איך מנהלים חללים סגורים, ועוזרים ל-500 אלף איש לחזור לעבודה.

אופיר שריד: ולמלאים במאות מיליונים.

אופיר שריד: המשך הסגר הזה, יגרום לכך, שיישארו אולי שני ספקים, אולי שני שוכרים, זה מה שיישארו.

אופיר שריד: אתם מכירים את השמות שלהם, אני לא אחזור עליהם.

אופיר שריד: הם היחידים שיהיו פה עד ינואר ועד פברואר.

יפעת שאשא ביטון: המדיניות מכוונת מלמעלה – נרסק את הקטנים, ונשאיר את הגדולים שעוד דקה - - -

אופיר שריד: לא יישארו קטנים.

אופיר שריד: יישארו שניים גדולים, לא אגיד את שמם, והם היחידים שיהיו פה בפברואר.

אופיר שריד: כי אני לא רואה אותנו פותחים עכשיו בנובמבר.

אופיר שריד: אני גם לא רואה שבדצמבר זה יהיה יותר טוב.

אופיר שריד: החורף פה – אז לא נפתח גם בינואר?

אופיר שריד: ולא נפתח גם בפברואר?

אופיר שריד: מתי מתכוונים לפתוח – באפריל?

אופיר שריד: זה בניגוד לכל מה שקורה בעולם.

אופיר שריד: העולם כולו עובד, המסחר, או שהוא פתוח או שהוא סגור.

אופיר שריד: כשפתחו, פתחו את הכול, כדי לגרום לפיזור.

אופיר שריד: כשסגרו, סגרו את הכול, כדי לעשות איזושהי הידוק מסוים של חודש או חודשיים.

אופיר שריד: עברנו את החודשיים האלה.

אופיר שריד: יותר טוב מזה זה לא יהיה.

אופיר שריד: אני אחזור על הטעות שעשתה המדינה עם הנושא של האוטובוסים.

אופיר שריד: כשהיא רצתה לצמצם את התחלואה בתחבורה הציבורית, היא אמרה - בואו נקטין את כמות האוטובוסים.

אופיר שריד: הקטינו את הכמות, יצרו צפיפות, ויצרו תחלואה גדולה יותר.

יפעת שאשא ביטון: הצורך נשאר, לא משתנה.

אופיר שריד: הצורך נשאר.

אופיר שריד: אמר פרופ' אבי שמחון – אנחנו טעינו.

אופיר שריד: היינו צריכים להרחיב – דווקא יותר אוטובוסים, יותר פעילות, ולנהל את האוטובוס.

אופיר שריד: כמו שאנחנו מנהלים את הקניון, לנהל את האוטובוס – לשים מושב כן, מושב לא.

אופיר שריד: בן-אדם אחד כל חמישה מטרים ולפזר, לא לצמצם את שעות הפעילות.

אופיר שריד: לא לצמצם את מקומות המסחר.

אופיר שריד: נהפוך הוא – לעשות את זה כמה שיותר רחב, ולהתחיל ולעשות את זה כמסחר בטוח.

אופיר שריד: אנחנו הגשנו מתווה שמדבר גם על עוד שני דברים שהם חשובים, ולא הצענו אותם בסגר הראשון, כי כבר יצאנו מהסגר הראשון, ואנחנו מוציאים אותם עכשיו בסגר השני.

אופיר שריד: אנחנו מציעים שני דברים חדשים.

אופיר שריד: למשהו שהוא חשוב למשרד הבריאות – שזו קטיעת שרשראות ההדבקה.

אופיר שריד: דיברנו עם שרון אלרעי, וגם עם גרוטו, וגם החברים היקרים הנוספים במשרד הבריאות.

אופיר שריד: קטיעת שרשרות הדבקה, זה דבר שמאוד חשוב להם.

אופיר שריד: אנחנו הצענו מנגנון – ועושים עכשיו טסט ברגעים האלה באחד הקניונים של ה-QR.

אופיר שריד: כשאתה בעצם מגיע לקניון, אתה שם את ה-QR שלך.

אופיר שריד: זה לא מידע שנשאר אצלנו, זה מידע של משרד הבריאות.

אופיר שריד: הוא גם לא שמור במערכות שלנו, לא של אף אחד ממרכזי הקניות.

אופיר שריד: זה שמור אצל נאמן, משרד עורכי דין.

אופיר שריד: אתה שם את ה-QR, רואים את מספר הטלפון שלך.

אופיר שריד: אתה נכנס לחנות, אתה יכול לשים אותו.

אופיר שריד: אנחנו לא אוהבים את זה.

אופיר שריד: זה יגרום לעיוות במהלך הקניות של הלקוחות.

אופיר שריד: אבל גם על הדבר הזה חשבנו שאנשים לא יילכו עם זה, והיום, זה הדבר הכי טבעי.

אופיר שריד: אם זה הדבר הכי נדרש, אז אנחנו מוכנים לעשות גם את זה.

אופיר שריד: זה יפגע במסחר, אבל יותר פגיעה ממאה אחוזים אין.

אופיר שריד: אי אפשר לרדת יותר נמוך ממה שאנחנו נמצאים היום.

אופיר שריד: נושא שני שהצענו זה האוורור של המרחבים הציבוריים.

אופיר שריד: אנחנו הצענו להגדיל את תחלופת האוויר לשש פעמים בשעה, שש פעמים בשעה במרחב הציבורי המנוהל.

אופיר שריד: אני אזכיר, קניון, זה גובה של 30 עד 40 מטר של קניון.

אופיר שריד: זה 2.5 מיליון קוב של אוויר.

אופיר שריד: זה כמו כל בלומפילד, עכשיו תכניסו לשם 2,000 איש.

אופיר שריד: אז ברור שאין שום בעיה של צפיפות ושל תחלואה.

אופיר שריד: גם תגבילו כמות אנשים למטרים, תגבילו כמות אנשים שייכנסו לקניון.

יפעת שאשא ביטון: שיהיו הוראות פשוטות, ברורות, ישימות.

אופיר שריד: כן.

אופיר שריד: יש לנו אישור מפרופ' מאוד מכובד שעבר אתנו על המתווה.

אופיר שריד: הוספנו ביחד אתו את הדברים האלה.

אופיר שריד: הוספנו את מה שקשור למשרד הבריאות.

אופיר שריד: הגיע הזמן.

יפעת שאשא ביטון: דברים ברורים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אופיר.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את המשנה של ראש המל"ל, איתן בן דוד.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ספר לנו קצת מהדיונים אצלכם.

יפעת שאשא ביטון: לא הגיע הזמן להכניס קצת היגיון בשיגעון?

יפעת שאשא ביטון: לנהל סיכונים בצורה אחרת?

יפעת שאשא ביטון: לטפל בצורה דיפרנציאלית.

יפעת שאשא ביטון: לא להרוג יחד עם הקורונה גם את כל בעלי העסקים – ספר לנו.

איתן בן דוד: אני רואה שהפורום מצומצם מאוד.

אופיר שריד: יש מאחורינו 500 אלף איש שמחכים לחזור לעבודה.

איתן בן דוד: בכל מקרה, גברתי היושבת ראש, וכל חבריי הנכבדים פה, הבלגן בשיגעון - אני לא יודע למה את מתכוונת.

איתן בן דוד: אבל את מכירה היטב את כל השיג והשיח שאנחנו עושים, ואת כל הדיונים שמתקיימים.

איתן בן דוד: אני שמעתי את גרוטו.

איתן בן דוד: בסך הכול צריך לומר כך.

איתן בן דוד: נכון, אם יש דירקטיבה ברורה לממשלת ישראל ולקבינט הקורונה, אז כמובן הוא בראש ובראשונה להילחם בנגיף הקורונה, ולהגיע למצב שתחלואה נמוכה ובריאות לאזרחי ישראל עד כמה שהדבר ניתן.

איתן בן דוד: משרד הבריאות מוביל את זה כמובן, שמעתם, אני לא צריך לחזור על זה.

איתן בן דוד: זה משהו שכולנו מכירים את זה היטב, וגם מוקירים את זה.

איתן בן דוד: צריך לומר - גם אני עם חלק מהאנשים פה בזום, אופיר שריד, וגם אחרים, קולגה שלו, אני רואה פה את ארנון, אנחנו בקשר עם כולם כל הזמן, לפחות, אנחנו במל"ל, ואני אישית בקשר שוטף ורציף עם כל הארגונים, ועד כמה שאני יכול, לא על מנת לתווך, אלא על מנת לשמוע ממקור ראשון גם את הבעיות של המגזר, גם את האלמנטים הכלכליים ואת הנגזרות שלו.

איתן בן דוד: וגם איך אנחנו יכולים בתוך המגזר הזה לפתוח אותו, תוך כדי שאנחנו מונעים תחלואה ויודעים לנתר אותה, ולהביא נתונים בזמן אמת.

איתן בן דוד: לכן, אנחנו באמת בקשר רצוף וחשוב מאוד גם בשבוע האחרון עם כל הגורמים.

איתן בן דוד: אכן, כל מה שהובא פה, אני גם מכיר אותו היטב.

איתן בן דוד: הדברים האלה גם משוקפים מצוין, גם לקבינט הקורונה, לשרים, לראש הממשלה, למשרדים השונים.

איתן בן דוד: אנחנו עושים על זה הרבה מאוד דיונים.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה בתכ'לס?

יפעת שאשא ביטון: אגב, אתה אומר - הדירקטיבה שלכם הוא לטפל בנגיף הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: לא הבנו אחרי שמונה חודשים שהסיפור היום הוא כבר לא רק נגיף הקורונה, אלא משבר הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה משבר ענק, גם בריאותית של הקורונה, אבל גם בריאותי אחר – כלכלי, נפשי, חברתי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את הכול קורס, ועדיין נדמה שאתם שם למעלה נשארתם במקום המאוד צר הזה של לראות רק את מספרי המאומתים, מספרי החולים הקשים, עכשיו הם לא כל כך גבוהים, אז אתם מדברים על מקדם ההדבקה, ובינתיים, מאות אלפי משפחות, וגם מאות אלפי תלמידים שהיו כאן בדיון הקודם, נשארים מחוץ לשגרה, הם קורסים, אנחנו נתמודד איתם אחר כך, אבל העיקר שקורונה לא תתפשט.

יפעת שאשא ביטון: אגב, חשבתם אולי שאם אנחנו נבוא בהיגיון, כמו שאמר פה אופיר, ונגיד כללים ברורים, מה צריך לעשות כדי למנוע את ההתפשטות, הרי הסיפור, אומרים את זה אפידמיולוגים שיושבים גם כאן, וישבו גם אצלכם, חלק מהם מומחים.

יפעת שאשא ביטון: יש את הקבינט של גמזו, הם חלק מהמומחים המייעצים, מהצוות המייעץ.

יפעת שאשא ביטון: הם אומרים זה לא משנה מה הקצב, וכמה אתה תפתח, זה משנה איך אנחנו נעשה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו אולי נתחיל לדבר על איך עושים את זה בטוח, ונותנים להם את החיים בחזרה לאנשים האלה.

איתן בן דוד: כל מה שאת מכירה, וכל מה שהציבור מכיר, בוודאי אנחנו מכירים, ואני לא יודע מה זה אתם שם למעלה, אני, בסך הכול עובד במל"ל –

יפעת שאשא ביטון: - - - אני מדברת על הקבינט, ממשלה.

איתן בן דוד: יש קבינט, יש דרג מדיני, הם מקבלים את ההחלטות.

איתן בן דוד: יש כנסת שמחוקקת, וכמובן, שותפה לסיפור הזה, כן או לא.

איתן בן דוד: בכל מקרה, הדברים ברורים לחלוטין.

איתן בן דוד: אנחנו יודעים שיש פה משבר קורונה.

איתן בן דוד: מודעים היטב.

איתן בן דוד: אולי יותר מכל אחד אחר למשבר תחלואתי כלכלי, חברתי, ומערכת החינוך.

איתן בן דוד: אני לא חושב שמישהו לא מודע.

איתן בן דוד: אתמול היו דיוני הקבינט, את היית שותפה להם בשנה האחרונה, בסבב הקודם, הם יותר ויותר עמוקים המון שעות, המון עיסוק בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אפס החלטות.

איתן בן דוד: ההבדל היחיד הוא כנראה של קבינט או של ממשלה, שכל אחד מהיושבים בה נושא באחריות המלאה לניהול המשק בהיבט הכלכלי, החברתי והאחר, ובסוף הם מקבלים את ההחלטות.

איתן בן דוד: אני חושב שכל מה שנאמר פה מובן.

איתן בן דוד: למשל, כל מה שתיאר אופיר - אני לא מכיר את ארנון, אבל גם מה שיוצא מארנון תורן, ומהקבוצה שהוא מייצג, הדברים האלה אישית, אני העברתי דבר לדבר, הצגתי את זה בצורה מאוד ברורה.

איתן בן דוד: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן.

איתן בן דוד: אגב, אני חייב להגיד לטובת הסקטור הזה, שהם עושים מאמץ אדיר, והאחריות ברורה להם.

איתן בן דוד: אני רואה בזה שותפות מלאה, אחריות ברורה להם.

איתן בן דוד: מפה גם נולדו רעיונות.

איתן בן דוד: אגב, שאני שומע שגם תוקפים בציבור, חלקם זה רעיונות שנולדו מהשטח, מתוך הגופים האלה.

איתן בן דוד: למשל, לא באו, לא היה רעיון סתם לסגור בשעה 19:00, או לא סתם לסגור אולי בסופי שבוע, או אולי לעשות סגר לילה.

איתן בן דוד: הדברים האלה נועדו, בסופו של דבר, להיות איזשהו איזון נכון למשהו שמשרד הבריאות קורא – אולי אנשים לא אוהבים את זה, רמת התנועתיות בארץ, על מנת לאפשר יותר איזונים בתנועתיות, ולאפשר גם מסחר, אבל במקביל גם לשלם עליהם בדברים שהם פחות כבדי משקל, כמו לעשות סגר בלילה, או כמו אולי איזשהו סגר בסוף שבוע.

איתן בן דוד: או כמו אולי לצמצם פעילות החל מהשעה שבע בערב, שגם ככה זה יכול להיות משהו שהוא נורמלי.

שחר תורג'מן: אבל שמעת שזה לא הגיוני, סליחה שאני קוטע אותך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מיד נאפשר לך להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה דברים שצריך לפרט אותם הגיונית.

איתן בן דוד: שחר, אני לא יודע מאיפה אתה.

איתן בן דוד: אבל אני שומע הרבה דברים.

איתן בן דוד: לגבי לא הגיוני - כן הגיוני, לא הגיוני, לא ניכנס לוויכוח הזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל הוא המהות, איתן, כי בלי היגיון, אין אמון של הציבור, ובלי אמון של הציבור, אין שיתוף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מדברים בכמה קולות לאנשים.

יפעת שאשא ביטון: מצד אחד אנחנו אומרים להם - אנחנו לא רוצים לעודד התקהלויות.

יפעת שאשא ביטון: מצד שני, אנחנו אומרים להם – זה המקומות הספציפיים והיחידים שאתם יכולים לקנות בהם, אז קדימה תתקהלו שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים מצד אחד לרווח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים להם – צאו החוצה, תעשו את זה בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אבל מצד שני, השווקים נשארים סגורים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו כל הזמן מדברים באיזשהו מסר כפול.

יפעת שאשא ביטון: אגב, כאשת חינוך לימדו אותי, הכלל הראשון שלמדנו - ושלא לדבר לילדים במסרים כפולים כי הם לא מבינים – אז למה?

איתן בן דוד: אני אקח את הדוגמה הזאת, ולא קיבלנו עדיין החלטות, והיום הקבינט מתכנס פעם נוספת, ויקבל החלטות, או שיחליט איך הוא ימשיך גם בנושא החינוך וגם בנושא המסחר, או מסחר הקניונים ומרכזי הקניות.

איתן בן דוד: אבל עוד פעם, אם אנחנו מדברים על היגיון, ועל מטרות כדי להגיע בסוף, במשותף, גם עם היבטי התחלואה והמסחר, אז אם שמים על כפות המאזניים לפתוח את מרכזי הקניות, אבל תמורת סגירתם בערב בשעה מוקדמת – אם אתם חושבים שעדיף להישאר סגור, אז בסדר, יש לי ויכוח אתכם.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, אם הייתם פותחים הכול, ובשעה שבע הייתם אומרים שסוגרים, אגב, זה קורה בעוד מדינות, אפשר להתווכח על זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל היום, אנחנו רוצים לסגור בשעה שבע בערב את אלה שממילא סגורים גם במשך היום, זאת אומרת, זה לא שפתחנו שיגרה במהלך היום ואנחנו מצמצמים מגעים בערב.

איתן בן דוד: מה שמגיע זה חלקי רעיונות.

יפעת שאשא ביטון: ככה לא מנהלים מלחמה.

יפעת שאשא ביטון: תסכים אתי איתן, שאם כך היו מתנהלות המלחמות, לא היינו פה.

יפעת שאשא ביטון: ככה לא מנהלים מלחמה.

שחר תורג'מן: ברשותך, איתן דבר אחד, התקהלות, אם זאת פונקציית המטרה שלכם, אתם לא יכולים לפתוח רק את חנויות הרחוב, ולעשות הבחנה בין חנויות רחוב לביגים.

שחר תורג'מן: יש חמור מזה.

שחר תורג'מן: תראה, יש מונח בכלכלה ובשיווק שנקרא - ביקושים כבושים.

שחר תורג'מן: מה זה ביקושים כבושים - זה אנשים ישנים בבית, מתים לקנות ולא יכולים לקנות.

שחר תורג'מן: מה קורה להם לאלה שפותחים את השווקים?

שחר תורג'מן: לא משנה איזה סיגמנט אתה פותח, את האנשים לא תוכל לעצור.

שחר תורג'מן: כולם ייצאו החוצה להתנפל לקנות.

שחר תורג'מן: וכאשר ייצאו להתנפל לקנות, אתה תתלונן, אתה, למה יש תורים ענקיים - כי יש מעט מדיי חנויות.

שחר תורג'מן: אם יש ביקושים כבושים, אתה לא מתווכח אתי על זה שיש ביקושים כבושים.

שחר תורג'מן: פונקציית המטרה היא למנוע התקהלות.

שחר תורג'מן: איך עושים את זה?

שחר תורג'מן: פותחים את המסחר.

שחר תורג'מן: פותחים אותו עד הסוף.

שחר תורג'מן: פותחים 20 אלף נקודות, 15 אלף נקודות מסחר, כדי שהכול התפזר בצורה סבירה.

שחר תורג'מן: עושים גם, לא עושים ארבעה אנשים לחנות, גם אם החנות 600 מטר, או חנות 50 מטר.

שחר תורג'מן: יש כללים.

שחר תורג'מן: כללי התו הסגול שאתם קבעתם.

שחר תורג'מן: אלוקים אדירים, תנו להיגיון להיכנס להחלטות האלה.

שחר תורג'מן: לפעמים ההחלטות מבחוץ נראות, סליחה שאני אומר את זה בצורה לא יפה.

שחר תורג'מן: הן נראות לא הגיוניות במקרה הטוב.

שחר תורג'מן: זה בדיוק במקרה היותר גרוע.

שחר תורג'מן: איך אתה מונע את התורים הענקיים בחנויות?

שחר תורג'מן: איך תמנע אותם.

שחר תורג'מן: אני יושב-ראש התאחדות רשתות המסחר האופנה וההסעדה.

שחר תורג'מן: 18 אלף חנויות, 400 רשתות, 350 אלף איש בחל"ת.

שחר תורג'מן: כשאתה אומר שבע בערב, אתה אומר שני דברים.

שחר תורג'מן: שאני מחזיר חצי מהעובדים מחל"ת בחזרה לעבודה, כי אני לא צריך משמרת שנייה.

שחר תורג'מן: שנית, שוב פעם, תורים – כמה שיותר שעות פעילות, זה אומר שאנשים נדחסים בתורים.

שחר תורג'מן: תסתכל על תורי הענק, תסתובב אתה בעצמך ותראה מה קורה.

שחר תורג'מן: תורים ענקיים.

שחר תורג'מן: אנשים מתוסכלים, ואת האנשים אתה לא תעצור.

איתן בן דוד: אני מבין את מה שאתה אומר, ואני חושב שאתה גם צודק במאה אחוז בכל תיאור הבעיה – קטונתי.

איתן בן דוד: אני מכיר את הבעיה הזאת, היא בהחלט מובנת לחלוטין.

איתן בן דוד: השאלה היא לא אם פותחים חנות אחת או שתיים, השאלה היא לא אם פותחים חנות אחת או שתיים, השאלה היא אם בכלל פותחים את המסחר וכמה פותחים אותו.

איתן בן דוד: הסברתי לכם את מערכת השיקולים, השיקולים האלה מגיעים.

איתן בן דוד: אני לא יודע, אני אסיר את המשקפיים, תראו את העיגולים בעיניים שלי.

איתן בן דוד: היו אתמול דיונים אל תוך הלילה כל הזמן סביב הנושא הזה ומה אנחנו עושים.

איתן בן דוד: לממשלה יש אחריות רבה.

איתן בן דוד: היא רואה גם את התחלואה.

איתן בן דוד: יש בדיקה – אנחנו בודקים את זה מולנו מה המצב בכל רחבי העולם.

איתן בן דוד: תראו את אירופה מה קורה עכשיו – כל אירופה נסגרת בזו אחר זו, מדינה אחר מדינה, שווקים, חינוך, מסחר.

יפעת שאשא ביטון: החינוך ברוב המקומות לא נסגר.

איתן בן דוד: נסגרים כרגע באירופה אחת אחר השנייה, ודאי בשבוע האחרון.

איתן בן דוד: אנחנו מנסים לשמור פה על איזשהו מודל.

איתן בן דוד: הצענו גם מודל של פתיחה, סגירה בצורה מתואמת.

איתן בן דוד: נלך לפתיחה, נודיע לכולכם, לכל המסחר שאנחנו סוגרים איפשהו בסביבות תאריך מסוים שכולם התמודדו, יכינו את עצמם מבחינת עובדים, תזרימים, הזמנות, בגדים, חורף, קיץ וכיוצא בזה.

איתן בן דוד: גם זו אפשרות שעלתה.

יפעת שאשא ביטון: נכון שייצרו ודאות.

איתן בן דוד: אני לא מייצג פה את עמדתי האישית.

איתן בן דוד: אני כמובן מייצג את מה שאני יודע שעושים גם בקבינט, וגם אצלנו במל"ל עד כמה שאנחנו יכולים לראות את התמונה המלאה.

איתן בן דוד: יש פה תמונה מלאה, היא גדולה.

איתן בן דוד: עוד לא דיברנו על כל הנושא הדיפרנציאלי במגזרים בארץ, ואיפה אפשר לפתוח פחות, ואיפה אפשר לסגור באזורים אדומים.

איתן בן דוד: יש פה באמת מערכת שלמה.

איתן בן דוד: אין פה משהו כרגע שאמרת, ואמר אופיר, ויגידו אחרים שאני חושב שאנחנו לא מכירים.

איתן בן דוד: אין אחד בישראל שלא ראה את התמונות מזרה, בקניון ממילא, חנות רחוב כביכול, שעומדים בתור.

יפעת שאשא ביטון: כי כל זרה האחרות היו סגורות.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה בדיוק הסיפור, איתן.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו כשאתה מדבר, אני חוזרת אחורה דווקא לימים בסיבוב הראשון, במרץ, שאגב, לא ידענו את כל מה שאנחנו יודעים היום, והגיע הזמן אולי שקצת נשנה את הדיסקט.

יפעת שאשא ביטון: אבל אז אנחנו דיברנו על כך שצריך לפתוח כמה שיותר שעות, ואני זוכרת שהיו עסקים שהיו פתוחים 24 שעות בשבוע.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה הפוך לגמרי ממה שאנחנו מדברים היום.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: מה היה ההיגיון שם?

יפעת שאשא ביטון: לפזר.

יפעת שאשא ביטון: לפזר את כוח הקנייה על פני כל היממה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רואים את ההיגיון הזה כאן עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, העלית רעיונות שיכול להיות שהם טובים, ייצרו ודאות.

יפעת שאשא ביטון: יגידו לאנשים מתאריך X עד תאריך X אתם עובדים.

יפעת שאשא ביטון: ומתאריך Y עד תאריך Y, אתם סגורים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה משהו אחר, כי בינתיים אנחנו מאבדים הכול.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו גם מאבדים את המלחמה בנגיף, שזה בעיניי הכי טרגי.

יפעת שאשא ביטון: כי האנשים כמו ששמעת כאן, הגיעו למצב שיש פה תעשייה שחורה שלמה שצומחת לנו.

יפעת שאשא ביטון: אנשים לא מסוגלים להבין את ההנחיות וגם נמצאים במצב של הישרדות עד כדי שהם לוקחים את החוק לידיים, ואנחנו חלילה לא מגבים את זה.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, אנחנו חייבים להיזהר מזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים את הכול בצורה הפוכה שגורמת לנו לא להילחם כמו שצריך בנגיף, אלא, להפסיד את המערכה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: למה לא נשנה דיסקט?

איתן בן דוד: אגב, יש לנו המון לקחים שאולי את זוכרת מהפתיחה הקודמת שעשינו באפריל מאי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם.

איתן בן דוד: חשבנו שאנחנו מנהלים הכי טוב שאפשר, אבל גם שם, מהר מאוד, תוך חודש וחצי, חזרנו למצב שאנחנו כמעט תחת הגבלות בסגר וחוזר חלילה.

יפעת שאשא ביטון: ניהלנו עד סוף אוגוסט כמדינה ירוקה.

יפעת שאשא ביטון: אמר גמזו ב-25 לאוגוסט, אנחנו מדינה ירוקה, בואו נטפל דיפרנציאלי.

יפעת שאשא ביטון: זה שבממשלה לא לקחו את הטיפול הדיפרנציאלי והריצו אותו, זה כבר סיפור אחר.

איתן בן דוד: גם היום יש פרויקטור, פרופ' אש, שיהיה לו בהצלחה.

איתן בן דוד: גם הפרויקטור החדש, וגם צמרת משרד הבריאות, מהאחריות על האפידמיולוגיה, ועד השר, כמובן, הם עדיין בדעה אחת – ככה הם רואים כרגע את המצב, והם גם חושבים שצריך להימנע מפתיחה.

איתן בן דוד: אני לא מסכים עם זה.

איתן בן דוד: אני חושב שאפשר לפתוח.

איתן בן דוד: יחד עם זאת, אגב, בעיקר לגבי החינוך, הבנתי שהיה דיון מוקדם יותר בנושא החינוך מאוד חשוב.

איתן בן דוד: דעתי האישית, שחינוך דבר מאוד ערכי.

איתן בן דוד: אידיאולוגית, היינו צריכים אולי להתקדם איתם.

איתן בן דוד: אבל שוב, יש על זה ויכוח.

איתן בן דוד: אני בטוח שגם בתוך עשרה אנשים, יהיו חמישה שיגידו ככה, וחמישה שיגידו אחרת.

איתן בן דוד: אנחנו נתקדם עם הקבינט הנוסף.

איתן בן דוד: נראה איזה מתווה נצליח.

איתן בן דוד: לקחנו את כל הרעיונות במסגרת שתיארו פה לפניו.

איתן בן דוד: אגב, נתנו לנו רעיון נוסף, אפרופו הקניונים, לפתוח את הקניונים בשעות מסוימות רק לאוכלוסיות הגיל השלישי.

יפעת שאשא ביטון: נכון, יופי, תנהלו את זה.

איתן בן דוד: גם את זה רשמנו לפנינו, בשעות הבוקר אולי וכיוצא בזה.

איתן בן דוד: יש רעיונות טובים מהניתור ועד החלפת האוורור ומיזוג האוויר בתוך הקניונים, הקמת הסיירות והקנסות וכו'.

איתן בן דוד: לקחנו את כל הרעיונות.

איתן בן דוד: יכול להיות שבימים הקרובים, אנחנו נשב אתכם יותר ויותר, על מנת להגיע למצב שאנחנו בטוחים במאות האחוזים, ונוכל לשכנע שהדבר הזה הוא לא רק על הנייר, הוא גם אפקטיבי, ויוכל לבוא לידי פתרון.

איתן בן דוד: אני דווקא אישית מאמין בקבוצה הזאת שמסוגלת לא רק לומר דברים בכנסת ובוועדות, אלא גם לנהל בצורה אפקטיבית את הקניונים האלה.

איתן בן דוד: ועד כמה שאני מבין, יש לכם לא מעט אפשרויות וסנקציות על בעלי החנויות על מנת להשפיע.

איתן בן דוד: אני לא מדבר על חנויות רחוב, אני מדבר יותר על קניונים סגורים, או מרכזי קניות.

איתן בן דוד: הרעיונות האלה הם מוכרים לנו, והם חשובים.

איתן בן דוד: אנחנו מעבירים אותם.

איתן בן דוד: אנחנו לומדים אותם.

איתן בן דוד: יכול להיות שנשב עם זה עוד.

איתן בן דוד: לגבי מצב התחלואה, קשה להאמין שנרד בימים הקרובים לאור ההכנסה של הסקטורים הנוספים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נרד.

יפעת שאשא ביטון: ככל שנפתח, אנחנו נעלה.

יפעת שאשא ביטון: זאת מציאות שצריך להתמודד איתה ולנהל נכון.

יפעת שאשא ביטון: אמרו פה יפה - סגר זה לא ניהול.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו ננהל את זה, כדי שנוכל להתמודד עם זה.

איתן בן דוד: יפעת, יושבת-ראש הוועדה, אנחנו מנהלים את זה.

איתן בן דוד: איך מנהלים את זה, זה כבר ויכוח.

איתן בן דוד: בכל מקרה מנהלים את זה.

איתן בן דוד: איך מנהלים זה כבר ויכוח.

איתן בן דוד: אני מסכים אתך על הרבה דברים שאמרת, והחברים פה.

איתן בן דוד: אני לא חושב שמישהו יכול ליהנות מהמצב הזה שעסקים סגורים.

איתן בן דוד: אנחנו מסתובבים כולנו - כואב הלב.

איתן בן דוד: אני רואה את רועי כהן, שמייצג סקטור ענק, אני רואה את כל האחרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך שעלית והתייחס.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שתיקח את הדברים מכאן.

יפעת שאשא ביטון: המשפט שאמר שחר – שיכניסו קצת היגיון בהחלטות, אני חושבת שזה יעשה שכל לכולנו, וגם נצליח להתמודד יותר טוב.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: אני פונה לכל מקבלי ההחלטות.

יואל רזבוזוב: לצערנו, אנחנו כבר לא בין מקבלי ההחלטות, כי לקחו לנו.

יואל רזבוזוב: כי אם הייתה לנו את האפשרות לקבל החלטות, אני חושב שהיינו מנהלים את זה אחרת, באחריות, שומעים לכל הצדדים כמו שעשינו את זה לפני כן.

יואל רזבוזוב: אם סגרתם - אז תפצו.

יואל רזבוזוב: אם אין פיצוי – אז תמצאו פתרון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאתם מקבלים אחלה משכורות בשביל זה.

יואל רזבוזוב: גם אנחנו מקבלים משכורת, כשהכוח היה בידינו, עשינו את זה באחריות מלאה, והצלחנו להגיע למתווים טובים.

יואל רזבוזוב: אנחנו יושבים כאן ושומעים כל יום על מתווים ועל פתרונות.

יואל רזבוזוב: אתם מקבלים על זה כסף, זאת העבודה שלכם.

יואל רזבוזוב: אני שמעתי, רשמנו.

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: אנחנו מעל חצי שנה במשבר.

יואל רזבוזוב: ועכשיו, מה זה עוזר לי שרשמתם.

יואל רזבוזוב: חצי מיליון איש יושבים עכשיו בחל"ת בבית.

יואל רזבוזוב: העסקים קורסים.

יואל רזבוזוב: אז מה רשמתם?

יואל רזבוזוב: מה זה עוזר לנו?

יואל רזבוזוב: אנחנו מנהלים, אז אתם מנהלים את זה גרוע.

יואל רזבוזוב: אני פונה לכל מקבלי ההחלטות, אתם מקבלים על זה שכר, תפתרו את זה.

יואל רזבוזוב: או שתפצו, ואתם לא מפצים.

יואל רזבוזוב: יש לי פה אומדן לביצוע תקציב, אתם לא מפצים.

יואל רזבוזוב: השורות כאן ריקות.

יואל רזבוזוב: 6% ביצוע, 7%, 12% ביצוע מתוך 100%.

יואל רזבוזוב: אז מה אתם עושים שם?

יואל רזבוזוב: אתם יושבים שם, סליחה על הביטוי, ואני לא אוהב להתבטא – מבלבלים את המוח.

יואל רזבוזוב: אני שומע את זה דיון אחר דיון.

יואל רזבוזוב: תמצאו פתרונות או שתפצו – מאוד פשוט.

יואל רזבוזוב: אין משהו אחר.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: ישראלה - סמנכ"ל כלכלה בלשכות מסחר.

ישראלה מני: אני קצת בהלם, אנחנו לא מכירים קודם.

ישראלה מני: כי לחשוב שזה רק החנויות סגורות, כל הספקים של החנויות האלה, גם מושפעים מהתהליך הזה.

ישראלה מני: זאת אומרת, המעגלים פה הם כל כך עצומים – באים אליך גם הקניונים, באים אליך החנויות, אומרים לך – אנחנו מוכנים לעשות את התו הסגול.

ישראלה מני: זה עובד התו הסגול.

ישראלה מני: אני רוצה להגיד לך, איפה שאנחנו נמצאים, אני רואה מאחור את חנויות הרחוב.

ישראלה מני: מה ששחר אמר, אני רואה תורים מחוץ לחנויות.

ישראלה מני: מה, אתם חושבים שאנשים עומדים צפוף, צפוף, זה לא מדבק?

ישראלה מני: מה שאתם מייצרים פה עכשיו, זה סוג של סגירה מוחלטת של המשק.

ישראלה מני: אם מישהו הזכיר פה – 400 אלף אנשים, 500, יש מיליון איש היום בבית.

ישראלה מני: יש לזה מחיר.

ישראלה מני: תדעו לנהל נכון את הסיטואציה.

ישראלה מני: הסיטואציה כרגע היא – שהמענקים שהמדינה נותנת, ככל שהם טובים, אבל זה לא מספיק כדי לאפשר למשפחות לחיות כמו שצריך לחיות.

ישראלה מני: הספקים – באים ומתלוננים, ואני אומרת לכם, כי זה מגיע אלינו.

ישראלה מני: מתלוננים על זה שאין להם למי למכור, כי יש מלאים, ואין למי להעביר, והכסף לא עובר, ואי אפשר כך לקיים.

ישראלה מני: בכנות אני אומרת – אין עם מי לדבר.

ישראלה מני: התחושה היא שאנחנו מדברים לקירות.

יפעת שאשא ביטון: מצער לשמוע, והתחושה היא קשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך שאנחנו מזלזלים כל כך הרבה זמן בתוך האירועים האלה, ואנחנו לא באמת מרגישים שאנחנו מתקדמים לאן שהוא.

יפעת שאשא ביטון: אגב, לא מבחינת התחלואה, כי גם שם אנחנו לא רואים שום בשורה, ואיזשהו ניהול שעוזר לנו להתמודד עם זה, אבל גם לא מבחינת הנדבכים האחרים של המשבר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חי גאליס.

חי גאליס: אני חושב שהסיטואציה היא, שמשרד הבריאות שבוי בקונספציה של הלחץ התקשורתי שהיה עליו של - פתחו מהר, פעם שעברה.

חי גאליס: ועכשיו, הם מנסים בכוח לעשות את זה מאוד לאט.

חי גאליס: הבעיה, במאוד לאט שהם מנסים לעשות, כמו שאמרתי קודם לפרופ' גרוטו, אין היגיון.

חי גאליס: אז הם המציאו המצאות חדשות שאין להן שום בסיס משפטי, ובדרך, הם פשוט ממיתים עסקים שהם לא מבינים את החלון שיש להם יכולת להציל אותם.

חי גאליס: כלומר, כל עולם האופנה, ההנעלה והביגוד - אם לא יתנו לו אוויר בשבוע הקרוב, בעשרה הימים הקרובים, יפתחו את כל הקניונים ואת כל החנויות - עולם האופנה עלול להגיע למצב של קריסה.

חי גאליס: כי לעסקים של אופנה, חלק גדול מהם לא תהיה תקומה.

חי גאליס: אין להם יכולת לגלגל את המחזור.

חי גאליס: אין להם יכולת לקחת עוד הלוואות.

חי גאליס: חלק גדול מהם, פשוט בינואר, בפברואר, יילכו לפשיטת רגל.

חי גאליס: את הדבר הזה חייבים לקחת בחשבון, לנסות למצוא את הדרך לפתוח, וכמו שאמרת קודם, לתכנן, ואמרנו את זה בהרבה מאוד זומים, אנחנו משתתפים במלא זומים ובפגישות - הבעיה שהם שומעים, והם גם רושמים, הם לא מתייחסים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף האג'נדה היא ברורה.

חי גאליס: הם יודעים מה שהם רוצים.

חי גאליס: הם תקועים באג'נדה שלהם, ושום דבר לא קורה, ושום דבר לא משכנע אותם.

חי גאליס: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, ולשתף בעוד רעיון שאנחנו שלחנו, אבל משום מה לא נתפס, והוא - אנחנו בביג מוכנים להתנות כניסה של לקוחות למרכזים שלנו, זה שטח פרטי, יש לנו את היכולת לעשות את הבקרה הזאת, בבדיקת קורונה, שמשרד הבריאות יבוא ויעשה בדיקה.

חי גאליס: אני שומע כל הזמן רפיסות מדהימה שאומרים – אנשים לא באים להיבדק, בטח שהם לא באים להיבדק, כי הם מרגישים טוב, אז למה שהם יבואו להיבדק.

חי גאליס: אתם רוצים לבדוק - צאו לשטח.

חי גאליס: תבדקו.

חי גאליס: תכריחו אנשים להיבדק.

חי גאליס: אנחנו מוכנים להתנות כניסה למרכזי ביג בביצוע בדיקה.

חי גאליס: אני חושב שבסופו של דבר, צריך פה יצירתיות, ואם הם לא יהיו יצירתיים, אז עולם העסקים נמצא בבעיה קשה מאוד אם הם יהיו תקועים, אז יכול להיות שימותו הרבה פחות אנשים, אבל ימותו הרבה מאוד עסקים, שבסוף, בגלגל גם מתים אנשים.

חי גאליס: אני נתקלתי פה בשבוע שעבר, בוועדת חוקה, במצב של אנטי-דמוקרטיה, כי בסוף, בוועדת חוקה, רצו לאשר את הביטול של מה שהם המציאו כדי לחסום את הפתיחה של המרכזים שלנו.

חי גאליס: אבל בדקה התשעים, עשו החלפה.

חי גאליס: בסוף, גם לא קיימו הצבעה וגלגלו את זה.

חי גאליס: למה?

חי גאליס: כי יש בסוף שניים, שלושה אנשים שמחליטים.

חי גאליס: ואני פונה אליהם, לאנשים שמחליטים שהם יודעים מי הם – שחררו את עולם העסקים.

חי גאליס: שחררו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חי.

יפעת שאשא ביטון: שחר, בבקשה.

שחר תורג'מן: תודה, גברתי היושבת-ראש, אגיד כמה דברים קשים, לא אוכל להימנע, לצערי.

שחר תורג'מן: קבינט הקורונה, באמת, איך שאני מתרשם מזה כאזרח, ולפני איש עסקים, לא יודע, הוא מתנהל בכוכב מאדים, לא בישראל.

שחר תורג'מן: יש שם אנשים מוכשרים, לא מצליחים להבין את ההיגיון מאחורי ערב רב של החלטות שקשורות לעולם תוכן שלנו.

שחר תורג'מן: באמת, ההיגיון לא בא בשערי הקבינט הזה.

שחר תורג'מן: שנית, אולי שיעשו את הדיונים האלה בעמידה, כנראה, הדיון יהיה יותר קצר ויותר תכליתי.

שחר תורג'מן: מתדיינים ולא מחליטים החלטות.

שחר תורג'מן: המדיניות של הקבינט כפי שבא לידי ביטוי, גורמת לא לסגירת עסקים - להשמדה של עסקים.

שחר תורג'מן: זו התוצאה של המדיניות, לא סגירה.

שחר תורג'מן: כשסוגרים משהו, פותחים אותו מחר בבוקר עוד שבועיים.

שחר תורג'מן: יש עשרות אלפי עסקים שמושמדים, הם לא ייפתחו.

שחר תורג'מן: זאת ההצעה של המדיניות הזאת.

שחר תורג'מן: בקורונה, נולדו לנו שתי רשתות חדשות, הכי גדולות בישראל, הן מתחרות אחת בשנייה.

שחר תורג'מן: אחת נקראת – רשת להשכרה, ואחת נקראת רשת למכירה.

שחר תורג'מן: אלה הרשתות שהולכות ומתעצמות על חשבון רשתות אחרות וזה הולך ומתגבר.

שחר תורג'מן: דרך אגב, יש עוד רשת חדשה של קניונים שהולכת ונפתחת, קוראים לה – רשת קניוני רפאים.

שחר תורג'מן: זה מה שיהיה לנו בתום המשבר הזה.

שחר תורג'מן: דרך אגב, כולנו מעריכים שאולי יהיה סיכוי שיהיה סגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: סגר שלישי אתם סגורים כבר וסגר שני מתקצר.

שחר תורג'מן: לא בטוח שאפשר למנוע אותנו.

שחר תורג'מן: אבל אלינו ולקראתנו, אם נגיע לסגר שלישי, אחרי שסגרנו וחיסלנו את המסחר.

שחר תורג'מן: אנחנו פה מהמרים, כי אף אחד לא בטוח שלא יהיה סגר שלישי.

שחר תורג'מן: יש סיכוי שיהיה.

שחר תורג'מן: אז אני אומר, אוקיי.

שחר תורג'מן: אם יהיה סגר שלישי – בואו נדבר במונחים של סגר.

שחר תורג'מן: זה לא כזה אסון נורא יחסית לאלטרנטיבה.

שחר תורג'מן: נדבר בפברואר, לסגר השלישי של שבועיים, שלושה.

שחר תורג'מן: אבל תנו למסחר, בפברואר, או במרץ.

שחר תורג'מן: תנו למסחר לתפקד.

שחר תורג'מן: תנו לחינוך לחסור.

שחר תורג'מן: אתם מהמרים.

שחר תורג'מן: אתם משחקים קלפים, משחקים פוקר והקלפים אצלכם.

שחר תורג'מן: ואתם מהמרים על החיים שלנו.

שחר תורג'מן: באמת.

שחר תורג'מן: אני משתגע.

שחר תורג'מן: דרך אגב, אני אומר את זה כמעט בכל דיון בשבועיים האחרונים.

שחר תורג'מן: תראו, יש מיעוט של נבדקים, נכון?

שחר תורג'מן: לא הרבה באים להיבדק.

שחר תורג'מן: אני אומר – אלוקים אדירים, מיליון אנשים בחל"ת, משועממים עד מוות, למה לא כופים עליהם לעשות בדיקת קורונה אחת לשבוע?

שחר תורג'מן: תכפו – יהיו לכם מיליון בדיקות בשבוע, בלי להתאמץ בכלל.

יפעת שאשא ביטון: למה לכפות עליהם?

יפעת שאשא ביטון: באמת, שחר, אנחנו מאבדים את זה.

יפעת שאשא ביטון: עד איפה נכפה?

יפעת שאשא ביטון: אתה כופה על בן-אדם?

יפעת שאשא ביטון: בכפייה לא מקבלים כלום.

שחר תורג'מן: אם רוצים להגיע למאה אלף נבדקים ביום – זו דרך.

יפעת שאשא ביטון: מנהל חכם, לא צריך.

יפעת שאשא ביטון: צריך שבמקומות שיש תחלואה, לוקחים את העיר, מעודדים את הבדיקות שם.

יפעת שאשא ביטון: מנגישים את הבדיקות.

יפעת שאשא ביטון: מביאים אותם למרכזים מסחריים.

יפעת שאשא ביטון: אסור לנו ללכת למקומות של כפייה.

יפעת שאשא ביטון: במקום שאתה כופה על הציבור – איבדת אותו.

שחר תורג'מן: אני רק מציע.

שחר תורג'מן: אני חוזר עוד פעם לקטע של החנויות.

שחר תורג'מן: שם המשחק הוא – פיזור, פיזור.

שחר תורג'מן: אם לא תפזרו את אזרחי ישראל על אלפי נקודות מכירה – תקבלו תורים, תקבלו תחלואה.

שחר תורג'מן: אלוקים אדירים.

שחר תורג'מן: 20 אלף חנויות?

שחר תורג'מן: הביקוש בישראל היום-יומי הוא ל-20 אלף חנויות.

שחר תורג'מן: אזרחי ישראל פוקדים 20 אלף חנויות ביום.

שחר תורג'מן: אם אתם פותחים 2,000, אל תתפלאו למה יש תורי ענק ותהיה תחלואה.

שחר תורג'מן: איפה כל האנשים החכמים בקבינט הקורונה?

שחר תורג'מן: לא מדבר בציניות.

שחר תורג'מן: לא פחות ממני, יותר ממני חכמים.

שחר תורג'מן: אז איפה ההחלטות ההגיוניות שלהם, החכמות, שיציגו לציבור את הרציונל – מה אתם רוצים.

שחר תורג'מן: מה אתם רוצים להשיג?

שחר תורג'מן: אני מבין שאתם רוצים להשיג צמצמום של התחלואה.

שחר תורג'מן: אם אתם רוצים להשיג צמצום של תחלואה – פיזור, פיזור, וכמה שיותר שעות פעילות של העסק, כך תוכלו למרוח את האוכלוסייה, או לאפשר לאוכלוסייה להיכנס בכל טווח זמן, נוכל גם לעשות שעתיים ביום לאוכלוסייה בסיכון.

שחר תורג'מן: אלוקים אדירים, מה לא כל כך לא הגיוני מה שאנחנו אומרים?

שחר תורג'מן: זה לא אינטרס שלנו, זה אינטרס של עם ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, שחר, על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שגם אם היו לוקחים רק חלק מהדברים האלה ומיישמים, אנחנו היינו במקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: כמובן נקיים דיוני המשך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמשיך ללחוץ ולהילחם עד שהדברים האלה יקרו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נרים ידיים.

אופיר שריד: המשבר הזה יוצר – שהחלשים נעשים חלשים יותר.

אופיר שריד: אני לא יודע אם החזקים נעשים חזקים יותר.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: החזקים נעשים חזקים יותר, והם יישארו מונופולים כשהכול ייפסק פה בעוד שנה.

אופיר שריד: העניים נעשים עניים יותר.

אופיר שריד: אני מקבל טלפונים מאנשים שאין להם אוכל.

אופיר שריד: אנחנו מחלקים להם תווי שי בשופרסל.

אופיר שריד: לאנשים אין אוכל.

אופיר שריד: זה אנשים שעבדו במסחר, בקניונים, במרכזים הפתוחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אופיר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לסכם את הדיון קודם כל, באמירה הכללית שהייתה כאן, שצריך להתייחס למשבר, ולא רק לנגיף הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שאנחנו חייבים לקחת אחריות, אבל אנחנו גם צריכים לנהל את הסיכונים בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים דווקא מתוך ההיגיון של הממשלה, לרווח, ולצמצם את התחלואה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לפתוח כמה שיותר אפשרויות כדי ליישר את הפיזור שדיברו עליו כאן בעלי העסקים, ולראות פחות צווארי בקבוק.

יפעת שאשא ביטון: אמר כאן שחר יפה, ואני חוזרת על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: תנו להיגיון להיכנס להחלטות, ותקבלו היום בקבינט את ההחלטות הנכונות גם בהתמודדות עם המשבר הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: לצד זה, אני בטוחה שאנחנו נוכל להתנהל בצורה הגיונית וברורה יותר גם במשבר הרפואי של הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: התייחסות דיפרנציאלית, ואם צריך לסגור, תסגרו, אבל תפצו באופן מלא, מלא.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאם המדינה הייתה מפצה באופן ריאלי ומלא את בעלי העסקים, הם היו פחות נופלים עם היד על השלטר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמשיך לעקוב ולדרוש את הפתיחה שלכם, בעיקר, המרכזים הפתוחים, שאין שום היגיון שהם סגורים.

יפעת שאשא ביטון: הקניונים שישיגו מתווה שיאפשר גם שמירה על אוכלוסיות בסיכון, גם שמירה מבחינה רפואית, בריאותית של הקורונה, עם כל העניין של מיזוג האוויר.

יפעת שאשא ביטון: וגם את כל מה שיהיה ניתן לפתוח בהיגיון פשוט, בכללים פשוטים, בתו סגול פשוט שהציבור יוכל להישמע לו, לקיים אותו, ולשמור גם על בריאותו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.