הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 56, 2020-11-23 09:40

עודד פורר: אנחנו עוברים לסדר-היום המתוכנן שלנו.

עודד פורר: הדיון הראשון – הגשת הדוח השנתי של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית בנושא: "צל מגפה: השלכות משבר הקורונה על נפגעות ונפגעי אלימות מינית".

עודד פורר: ראשית, אני מקדם בברכה את המשתתפות ואת חברי הכנסת שהצטרפו לדיון, וגם את מי שמצטרף אלינו בזום.

קריאה: שנייה, אני אפעיל את הזום.

עודד פורר: אני יודע.

עודד פורר: אני אמשיך לדבר כדי שאתם בינתיים תוכלו להפעיל את הזום.

עודד פורר: אני אמשוך זמן.

עודד פורר: אני אעסיק את הקהל.

עודד פורר: אני אעסיק את הקהל.

קריאה: כמו קואליציה עכשיו.

עודד פורר: בסדר, בסדר.

עודד פורר: אני אתן להם.

עודד פורר: אני חושב שגם המצטרפים בזום ראוי שישמעו את הדיון כולו ולא ייכנסו פתאום באמצע המצגת.

עודד פורר: אני רק אולי בפתח הדברים ועד שיצטרפו אלינו כל מי שמשתתף בזום – תראו, לא צריך להיות מדען טילים או איזה אסטרטג גדול כדי להבין שכשאתה סוגר אנשים בבית בסגר, כשאתה מפטר ושלוח מיליון איש לאבטלה, כשאתה רואה עסקים מתמוטטים, והיום נחשפנו שיש גידול של 41% בבקשות לפשיטות רגל השנה, אתה מבין שסף הלחץ וסף הרגישות והעצבים החשופים גם מדרדרים ומובילים לאירועים שאולי בשגרה פחות היינו פוגשים.

עודד פורר: ומטבע הדברים יש העצמה של כל האירועים, גם ואולי בעיקר, כשאנחנו מדברים על סגר ועל סגירה של אנשים בתוך הבתים, הנושא של אלימות בתוך המשפחה.

עודד פורר: ברור לחלוטין איך שהתחיל האירוע, אגב, למי שעוסק בנושא וגם למי שלא עוסק בנושא.

עודד פורר: אמרנו את זה.

עודד פורר: זה לא איזה משהו צץ.

עודד פורר: אמרנו שתהיה עליה במקרי האלימות במשפחה.

עודד פורר: ואני אומר עוד פעם, הנתונים שאנחנו נראה כאן היום, אלה רק מה שאנחנו יודעים עליהם.

עודד פורר: יש הרבה מאוד מקרים שאנחנו לא יודעים עליהם.

עודד פורר: וכשאתה סוגר ילדים בבית והם לא הולכים לבית ספר גם כאן הם לא פוגשים את הצוות החינוכי, אין מפגש כזה שגם הוא מאפשר איזושהי חשיפה למה שקורה בין ארבע הקירות.

עודד פורר: ולכן, לצערי, אני הייתי מצפה מהממשלה שבצד כל התוכניות האחרות שהיא מתכננת, הלוואי שהיא הייתה מתכננת, אבל גם במקרה הזה לייצר איזשהו buffer שאומר: בתוך השנה הזאת, בתוך התקופה הזאת, אנחנו גם מייצרים added value כדי למנוע מקרים של אלימות במשפחה ושל פגיעה מינית.

עודד פורר: ובתוך זה אנחנו נחשף כאן להרבה מאוד נתונים מאוד מאוד מטרידים שהממשלה תהיה חייבת להתייחס אליהם.

עודד פורר: אני רוצה להתחיל את הדיון, חברי הכנסת, ברשותכם, עם מצגת של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקופה מינית, שיציג באמת את ההשלכות משבר הקורונה על הנפגעות ונפגעי אלימות מינית.

עודד פורר: במאמר מוסגר, אני רק אומר שבתחילת הכהונה שלי, בפגישה הראשונה שלי עם אורית שהייתה במהלך מגפת הקורונה, הסיפור היה שעדיין תקציב לא היה, התקציב הרגיל.

עודד פורר: אני לא מדבר על תקציב מיוחד - -

עאידה תומא סלימאן: כן.

עודד פורר: - - שצריך לתקופה הזו.

עודד פורר: לשמחתי, לפחות את החלק הרגיל הם קיבלו.

עודד פורר: אבל ללא ספק הנושא הזה חייב לקבל תוספת משמעותית, תקציבית.

עודד פורר: וגם מבחינת תשומת הלב בכלל של הרשויות, אם זה תגבור של עובדים סוציאליים, אם זה תגבור מחלקות הרווחה.

עודד פורר: לא הכול צריך ליפול על המגזר השלישי.

עודד פורר: יש גם אחריות למדינה.

עודד פורר: אז יש לנו את המצגת?

קריאה: יש לנו את המצגת.

עודד פורר: אז בבקשה, אורית.

אורית סוליציאנו: בוקר טוב.

אורית סוליציאנו: תודה רבה.

אורית סוליציאנו: המשפט שלך באמת, שלא צריך להיות מדען טילים כדי להבין באיזו מציאות אנחנו חיות, זה המשפט.

אורית סוליציאנו: אבל, לצערי הרב, מה שאנחנו מבינות והרבה חברי כנסת מבינים לא מובן ברמה המערכתית.

אורית סוליציאנו: אז אני אציג בקצרה כמה נתונים שקשורים בכלל ל-2019, בגלל שהם מעידים על הבעית שאנחנו מתמודדות איתן שנים וחייבות להשתנות.

אורית סוליציאנו: וכמובן נתונים שקשורים ספציפית לדוח האחרון שערכנו.

אורית סוליציאנו: אז קודם כול, אפרופו גם תקציבים שאמרת, אנחנו כל שנה חוות גידול בפניות למרכזי הסיוע.

אורית סוליציאנו: בשנת 2019 היה גידול של 54,000 פניות.

אורית סוליציאנו: ואני כן אחבר את מה שאתה אמרת לסוגיית התקציב.

אורית סוליציאנו: אז מצד אחד, אני רוצה לומר תודה לשר הרווחה שדאג גם לביטול הקיצוץ ולתוספת עוד מיליון שקל.

אורית סוליציאנו: אני כן אומר שאנחנו קיבלנו את הפעימה הראשונה כבר מזמן ומחכות בימים הקרובים שיגיע שאר הכסף לכל השנה שעדיין לא הגיע בגלל כנראה סיבות - - -

עודד פורר: מה זה בימים הקרובים?

אורית סוליציאנו: אני לא יודעת.

אורית סוליציאנו: אבל ככה נאמר לי ממשרד הרווחה, שזה יהיה בימים הקרובים.

עודד פורר: אז כבר אני אומר לנציג או נציגת משרד הרווחה שנמצאים איתנו בזום, שזאת השאלה הראשונה שתופנה אלייך מייד כשתקבלי את רשות הדיבור.

עודד פורר: אז אנא, צרי קשר עם מי שממונה על התקציבים אצלכם במשרד, למי שרלוונטי לנושא.

עודד פורר: בבקשה, אורית.

אורית סוליציאנו: אני רוצה להגיד שיש מזל גדול – וזו לא התנהלות תקינה של מדינה ושל ארגונים – שמזל גדול שהרבה אזרחים טובים במדינת ישראל וגם חברות תרמו לנו, כי אחרת פשוט לא היינו מחזיקות מעמד.

אורית סוליציאנו: אני חייבת לומר את זה.

אורית סוליציאנו: זה לא מובן מאליו.

אורית סוליציאנו: אחר כך, אני רוצה להמשיך ולציין שהציבור חייב לדעת – ואת זה אנחנו יודעות היטב אצלנו – בסופו של דבר המסה הקריטית של מי נפגעים מינית ושפונים אלינו, שזה מעיד על הרבה, הוא שהרוב הם קטינים.

אורית סוליציאנו: בשנה האחרונה זה היה 62% קטינים.

אורית סוליציאנו: הנתונים האלו די יציבים במהלך השנים.

אורית סוליציאנו: מכל הנתונים כאן, אני רוצה להצביע על החטא הזה, וזה עוד היה טרם הקורונה, יש עליה אצלנו מאוד גדולה של 33% בפניות על גילוי עריות, כלומר פגיעות בתוך המשפחה.

אורית סוליציאנו: זה היה טרם הקורונה וטרם הסגר.

אורית סוליציאנו: מה קורה עכשיו?

אורית סוליציאנו: אנחנו נדע את זה בשנים הקרובות, את המחיר האדיר של המגפה הזו.

אורית סוליציאנו: אנחנו עוד נשלם וחייבים להיערך לכך הרבה, וזה גם חלק מהמסקנות, בהיבטים של טיפול שאותם נשים וגברים יצטרכו.

אורית סוליציאנו: 47% מהפגיעות טרם הקורונה התחרשו במגורי הנפגעת.

אורית סוליציאנו: זאת הסטטיסטיקה.

אורית סוליציאנו: ולכן ההשלכות של הסגר הן כל כך קרדינליות, ולכן כל פעם מחדש שיש סגרים חייבים לאפשר פתרונות, כמו מלוניות או כל מיני מקומות שאפשר לפחות חלקית, לחלק מהנשים שעדיין נפגעות, שיהיה להן איפה לחיות.

אורית סוליציאנו: אלו הנתונים.

אורית סוליציאנו: 47% ממי שנפגע, נפגע במגורים או של הנפגעת או של הפוגע או במגורים משותפים.

אורית סוליציאנו: הנתונים של משטרת ישראל די יציבים.

אורית סוליציאנו: בהשוואה ל-2014, הייתה עליה של 4%.

אורית סוליציאנו: בהשוואה לשנה שעברה – ירידה של 2%.

אורית סוליציאנו: אלו הנתונים של פניות למשטרה בעוד אצלנו הנתונים כל הזמן עולים.

אורית סוליציאנו: ואפשר להסיק מזה הרבה מסקנות.

אורית סוליציאנו: גם כאן הנתונים של המשטרה די דומים למרכזי הסיוע שאחוז גדול בזמן הפגיעה זה צעירים.

אורית סוליציאנו: זה 50%.

אורית סוליציאנו: אצלנו זה 60%, זה קצת יותר.

אורית סוליציאנו: והשאר זה בגירים.

אורית סוליציאנו: זה נתון שמאוד חשוב לי להגיד, כי זה מראה על פער אדיר.

אורית סוליציאנו: הפער בין מרכזי הסיוע לבין המשטרה בהיכרות עם הפוגע, וזה מעיד על סטריאוטיפים ודעות קדומות.

אורית סוליציאנו: רואים שאחוז גדול, 42% ממי שפונה למשטרה וכשלא הכירו את הפוגע, כלומר, מי שקופץ מבין הסיחים, אונס מהסוג הקלאסי שאין בו שום האשמת קורבן ושום דבר יחסית, בעוד שלמרכזי הסיוע הרוב מי שפונה זה בתוך המעגל המשפחתי, ששם התלונה למשטרה הרבה פעמים מוכיחה את עצמה כמאוד מאוד מורכבת ובעייתית.

אורית סוליציאנו: אם אנחנו רוצים להסתכל על נתוני הפרקליטות גם כן אין הבדל גדול בהשוואה לשנה שעברה.

אורית סוליציאנו: זה פחות או יותר אותם תיקים.

אורית סוליציאנו: אבל אני תכף אדגיש נתון מסוים, שזה מבחינתנו קריטי.

אורית סוליציאנו: אנחנו מנסות ויש לנו הרבה ניסיון בקריאת הנתונים ולנסות לפרש מתוך הררי הנתונים מה עומד מאחורי זה.

אורית סוליציאנו: והשנה החלטנו להסתכל על הסוגיה של תיקי האונס, שהאונס הוא עבירה הכי הכי קשה.

אורית סוליציאנו: והנתון המאוד מאוד עצוב שאנחנו יודעים שמחר מתחיל הדיון על האונס באילת, האונס הקבוצתי שזעזע מדינה שלמה.

אורית סוליציאנו: 92% מתיקי האונס נסגרים ללא כתבו אישום.

אורית סוליציאנו: תראו גם את הגרף.

אורית סוליציאנו: במהלך השנים יש לא רק ירידה - -

קרן ברק: אחלה מדינה.

אורית סוליציאנו: - - במספרי תיקי האונס, אלא גם שיעור הולך וקטן של תיקים שמגיעים לכדי כתב אישום.

אורית סוליציאנו: והדבר הזה מתחבר למסקנה שאני כבר אומר אותה, שלמרות שנשיאת בית המשפט העליות אסתר חיות לא קיבלה את ההמלצה הזאת, אנחנו חושבים שזה לא נכון, המלצה של ועדת ברלינר.

אורית סוליציאנו: חייבים להקים בתי דין ייעודיים לעבירות מין.

אורית סוליציאנו: אחרת, נמשיך לבוא שנה אחרי שנה לכאן ולהגיד את הנתונים והמציאות לא תשתנה.

אורית סוליציאנו: וזה לא יכול להיות.

תהלה פרידמן: רגע, אורית?

אורית סוליציאנו: כן?

תהלה פרידמן: אלה תיקים שנסגרים ללא כתב אישום באיזו עילה?

תהלה פרידמן: יש לכם פילוח?

אורית סוליציאנו: יש לזה פילוחים.

אורית סוליציאנו: זה או חוסר ראיות או חוסר אשמה.

אורית סוליציאנו: את יכולה כאן גם לראות עילות של גניזת תיקים ללא כתב אישום.

אורית סוליציאנו: את רואה ש-67% זה בגלל חוסר ראיות.

אורית סוליציאנו: חוסר אשמה – נתון יותר נמוך.

אורית סוליציאנו: מה שפעם קראו חוסר עניין לציבור והיום קוראים: נסיבות העניין אינן מצדיקות.

עודד פורר: מה זאת אומרת "נסיבות העניין אינן מצדיקות"?

אורית סוליציאנו: זה שם אחר לחוסר עניין לציבור.

אורית סוליציאנו: רצו לקרוא לזה בשם פחות פוגע.

תהלה פרידמן: זה מה שהיה חוסר עניין לציבור.

עאידה תומא סלימאן: המילים המכובסות של חוסר עניין לציבור.

עודד פורר: יש לנו נציג של פרקליטות בדיון?

דלית אזולאי: יש.

עודד פורר: אז כבר אני אומר, הפרקליטות, אני מבקש התייחסות ל-11% האלה של נסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין.

אורית סוליציאנו: לא.

אורית סוליציאנו: זה לא נכון.

תהלה פרידמן: אני יודעת שזה לא נכון.

תהלה פרידמן: אני רק אומרת - - -

קריאה: גם הפרקליטות לא אומרת את זה, אגב.

אורית סוליציאנו: לא.

אורית סוליציאנו: הפרקליטות גם לא אומרת את זה.

אורית סוליציאנו: זה שיעור של כמה אחוזים בודדים של תלונות שווא.

אורית סוליציאנו: ואני ממש, ביום המאבק הבין-לאומי לאלימות נגד נשים, שאנחנו במרכזי הסיוע שנושאות פה, אני לא אוהבת את המשפט, אבל מתחת לאלונקה את כל התופעה הזו, יודעות על 54,000 טלפונים שהגיעו אלינו זה שום תלונת שווא.

אורית סוליציאנו: זה הכול סיפורי חיים שמאוד מאוד קשים שלרוב לא יצאו החוצה.

אורית סוליציאנו: בגלל שיש לי קוצר זמן, אני כן רוצה ממש עוד כמה שקפים.

אורית סוליציאנו: יש כאן נתון מאוד מעניין שאנחנו יכולות להגיד שזה שיפור, אבל זה לא שיפור.

אורית סוליציאנו: בשנה שעברה בגרף הזה על ערערים על סגירת תיקים –כאמור, אפשר להגיש ערער על סגירת תיק.

אורית סוליציאנו: בשנה שעברה היה רק אחד כזה מלא.

אורית סוליציאנו: אז השנה לכאורה יש לנו 10% ערערים על סגירת תיקים, שזה שיפור בהשוואה לשנה שעברה.

אורית סוליציאנו: אבל בסופו של דבר, מתוכם רק בשלושה מקרים זה או השלמת חקירה או הגשת כתב אישום, כלומר 3%, וכל השאר זה שינוי עילת הסגירה.

אורית סוליציאנו: למה אנחנו מדגישות את העניין הזה?

אורית סוליציאנו: לאדם יש זכות, על פי בית המשפט, על פי חוק, להגיש ערער על סגירת תיק.

אורית סוליציאנו: זכות שקיימת.

אורית סוליציאנו: השימוש בזכות הזאת הוא מועט מדי והתוצאות מינימליות מדי.

אורית סוליציאנו: וזה אומר שהזכות שקיימת על פי חוק לא ממומשת.

אורית סוליציאנו: ויש כאן בעיה.

אורית סוליציאנו: עכשיו, ההתמודדות שלנו עם תקופת הקורונה, שנת 2020 – בחודש יוני, ואת זה אני בוחרת להדגיש, הייתה לנו את העלייה הגדולה ביותר של 43%.

אורית סוליציאנו: זה החודש שבו הייתה איזושהי יציאה מהסגר.

אורית סוליציאנו: ואז, אחרי השוק של הקורונה, האנשים, נשים וגברים, הרגישו שיש להם יכולת לפנות.

אורית סוליציאנו: בסך הכול, כל השמונה החודשים של הקורונה יש לנו עלייה כמעט ברבע במספר הפניות.

אורית סוליציאנו: שוב, כשאנחנו מתפקדים רק מתרומות כמעט ובלי שום תקצוב מדינתי.

אורית סוליציאנו: ממש על הקצה.

אורית סוליציאנו: אבל יש לנו עובדות מדהימות במרכזי הסיוע שחל"ת או לא חל"ת הן עובדות ונמצאות שם, הן מתנדבות.

אורית סוליציאנו: וצריך להכיר להן תודה בצורה אדירה.

אורית סוליציאנו: היה לנו גידול אדיר בפניות וואטסאפ אלינו.

אורית סוליציאנו: אתם יכולים לראות את החודשים, למשל, יוני – 154%.

אורית סוליציאנו: אנחנו הבנו היטב שהשירותים און-ליין הם כרגע קריטיים, בעיקר שבבתים הכי קל לעשות את זה ולא צריך לדבר.

אורית סוליציאנו: אז זה פשוט רק מראה איזשהו נתון.

אורית סוליציאנו: והנתון האחרון שחשוב גם להגיד, שקיבלנו ממשטרת ישראל, על הגידול בפגיעות מיניות ברשת.

אורית סוליציאנו: גם כן רואים חלוקה לפני חודשים.

אורית סוליציאנו: גם כן שם דווקא בחודש מאי היה את הנתון הרע ביותר.

אורית סוליציאנו: עכשיו, לסיכום, אני רוצה להגיד שני היבטים של מסקנות, לפני שחברתי ד"ר כרמית קלר-חלמיש תציג את המחקר שהיא ערכה.

אורית סוליציאנו: אז יש לנו מסקנה אחת כללית.

אורית סוליציאנו: כל הזמן מדברים על פרויקטור הקורונה.

אורית סוליציאנו: אנחנו רוצות לראות מישהו, מישהי שהתפקיד שלהם הוא להסתכל על האוכלוסייה של נשים וגברים שממילא בסיכון יותר גבוה לפגיעה ויש להם צרכים ייחודיים.

אורית סוליציאנו: זה אחד.

אורית סוליציאנו: והדבר הזה מתחלק לשלושה היבטים.

אורית סוליציאנו: אחד, סוגיית הטיפולים הנפשיים שעולה בכנסת בהרבה מאוד היבטים.

אורית סוליציאנו: בריאות הנפש עכשיו היא צורך השעה כדי לפחות לתמוך במשפחות שלמות שהאימהות שם קורסות בגלל טריגרים של פגיעה מינית.

אורית סוליציאנו: גם כן סיוע כלכלי בניגוד לתוכנית של אלמ"ב, שגם שם יש הרבה מאוד בעיות, אבל של הרשויות המקומיות.

אורית סוליציאנו: יש איזושהי קופה קטנה לעזור לנשים נפגעות אלמ"ב.

אורית סוליציאנו: בתחום האלימות המינית אין קופה קטנה כזו.

אורית סוליציאנו: ושוב, אנחנו במרכזי הסיוע מצאנו את עצמנו מחלקות סלי מזון ועושות הרבה מאוד דברים.

אורית סוליציאנו: אבל ה-capacity הכלכלי שלנו מאוד מוגבל.

אורית סוליציאנו: זה חייב להיות משהו מדינתי.

אורית סוליציאנו: וסוגיית מיצוי הזכויות מאוד בעייתית.

אורית סוליציאנו: דיברנו קודם על העובדים הסוציאליים והעומס האדיר עליהם.

אורית סוליציאנו: ולכן הם גם לא מצליחים לתת מידע.

אורית סוליציאנו: ועכשיו, בכלל על התפיסה הכוללת שלנו.

אורית סוליציאנו: אנחנו מרכזי הסיוע בתקציבים מאוד מעטים.

אורית סוליציאנו: אנחנו תשעה ארגונים שחברים באיגוד ועוד שלושה ארגונים שהם לא מרכזים של האיגוד, באמת קיבלנו העלאה של עוד מיליון שקל, משמונה לתשעה מהשר יצחק שמולי.

אורית סוליציאנו: ובאמת אני שוב מברכת, זה לא מובן מאליו בתקופת הקורונה.

אורית סוליציאנו: עם זאת ולנוכח גידול מתמשך במהלך השנים של הפניות אלינו, צורך לפתח שירותים חדשים, העובדה ששנה הבאה כנראה תהיה שנה של קריסה כלכלית עוד יותר עזה, היכולת שלנו לשרוד כשאין אירועי התרמה והרבה מאוד עסקים קורסים ולא יכולים לתרום – אנחנו בכסף מאוד צנוע עושות עבודה אדירה.

אורית סוליציאנו: לכן אנחנו מבקשות שיגדילו את התקציבים שלנו ל-12 מיליון שקל.

אורית סוליציאנו: אנחנו רוצים ודורשים את זה הרבה מאוד שנים, שמערכת אכיפת החוק במדינת ישראל תהיה מערכת מיודעת טראומה מינית על כל מה שמשתמע, והדבר המרכזי בכך הוא שיוקמו סוף-סוף בתי דין ייעודיים לעבירות מין כדי שנשים וגברים יזכו לצדק.

אורית סוליציאנו: לצערי הרב, אנחנו עוד רחוקות מרחק אדיר מצדק.

אורית סוליציאנו: אז זה הסיכום שלי.

אורית סוליציאנו: אני מעבירה לך, כרמית.

עודד פורר: ד"ר כרמית קלר-חלמיש, בבקשה.

כרמית קלר-חלמיש: תודה.

כרמית קלר-חלמיש: אנחנו בעצם מבקשים להציג מחקר שעשינו על מה קרה לנפגעים ולנפגעות שמתמודדים עם פגיעה מינית ועל עבודת מרכזי הסיוע בגל הראשון.

כרמית קלר-חלמיש: המחקר נעשה בשיתוף ד"ר קרן גואטה מהמחלקה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.

כרמית קלר-חלמיש: בעצם אני רוצה להחזיר אתכם לתקופת הגל הראשון.

כרמית קלר-חלמיש: אנחנו חיים במציאות מאוד דינמית.

כרמית קלר-חלמיש: אבל הגל הראשון או ההתפרצות של המגפה תפסו אותנו לא מוכנים עם איזשהו שינוי גדול במציאות החיים שהיינו צריכים להתרגל אליה.

כרמית קלר-חלמיש: אני אעשה את זה מהר.

כרמית קלר-חלמיש: מקורות המידע שהסתמכנו עליהם הם גם סטטיסטיים וגם איכותניים הם גם בחינה של הפניות למרכזי הסיוע וגם ראיונות שנערכו עם נפגעות ונפגעים ועם עובדים ומנהלות במרכזי הסיוע.

כרמית קלר-חלמיש: בעצם זה מציג את הפניות למרכזי הסיוע, שבחינה שנעשתה לגבי החודשים מרץ, אפריל, מאי ויוני 2020 ביחס לאותם חודשים בשנה הקודמת.

כרמית קלר-חלמיש: כפי שניתן לראות, בהתחלה אין גידול משמעותי בפניות.

כרמית קלר-חלמיש: יש אפילו ירידה קלה שמוסברת בכך שהמגפה בעצם דחקה הצדה, ההתפרצות שלה דחקה הצדה את העיסוק בפגיעה המינית.

כרמית קלר-חלמיש: אבל ככל שהחודשים עוברים, אנחנו רואים עלייה בפניות החדשות, בפניות החוזרות, בפניות הכלליות, שמגיעות לשיאן בחודש יוני 2020 באמת עם 42% גידול בפניות חוזרות של נפגעות שאנחנו מלוות באופן קבוע, ו-40% גידול בפניות בסך הכול.

כרמית קלר-חלמיש: נפגעות ששאלנו אותן על החוויות שלהן בתקופה הזאת, תיארו הצפה והתדרדרות במצב הרגשי והפיזי שלהן, תחושה של בדידות, של כליאה, תחושות של חוסר ודאות ופחד.

כרמית קלר-חלמיש: הן ציינו את ביטול וצמצום השירותים.

כרמית קלר-חלמיש: הן תיארו הפרעות האכילה, קשיי תפקוד.

כרמית קלר-חלמיש: תכף אני אביא ציטוטים שמסבירים את זה.

כרמית קלר-חלמיש: אני רוצה לציין שהיו גם חלק מהנפגעות שתיארו את התקופה הזאת כתקופה שהיטיבה איתן ושנתנה להן מין תחושה של מוגנות בתוך הבית שלהן.

כרמית קלר-חלמיש: זה לא באמת שהקורונה עשתה טוב למישהי, אלא פשוט ייתרה את הצורך שלהן להתמודד עם מציאות החיים ועם ההתמודדויות הרגילות שלהן.

את הבידוד: "נאלצתי להפסיק לחלוטין את הטיפול הפסיכולוגי שאני בו כבר שנה.

את הבידוד: דווקא בתקופה כל כך מורכבת בשבילי שבה אני זקוקה לטיפול כמו אוויר לנשימה".

את הבידוד: פה מתארת אחת הנפגעות איך מצד אחד הצרכים הרגשים שלה והצורך בטיפול גובר, ומצד שני אין אמצעים טיפוליים, כל המקומות נסגרים.

את הבידוד: כשאלנו נפגעות ונפגעים מה יכול היה לעזור להם בתוקפה הזאת, הם ציינו סיוע כלכלי, אפשרות לקיים פגישות פנים אל פנים, הרחבה של אפשרויות הסיוע גם בצ'אט – הסיוע מקוון, כי הם שהו הרבה פעמים לא לבד – והתאמות בהנחיות משרד הבריאות, אם זה האפשרות לצאת החוצה או הקלות בעטיית מסכה, שנחוותה אצלם מאוד מורכבת.

את הבידוד: "אם הייתי מקבלת איזושהי עזרה כלכלית, זה היה מאוד עוזר, גם כדי שיהיה לי מחשב נורמלי לתקשר עם העולם וגם כדי שאוכל לנשום, לדעת שיהיה לי מה לאכול בחודש הבא.

את הבידוד: גם ככה אני על הקצה, ועכשיו בלי עבודה, ואף אחד לא יודע מה יהיה".

את הבידוד: באמת פה מתואר המצב הקשה שהיא הגיעה אליו.

את הבידוד: גם העבודה וגם השינוי באסטרטגיות ההתמודדות הרגילות שלה.

את הבידוד: "היה עוזר לי אם היה ניתן לקיים פגישות פיזיות עם הפסיכולוגית, או אישור למפגשים עם חברות טובות אפילו ממרחק, או איזושהי מסגרת מחוץ לבית שיוצרת שגרת יום".

את הבידוד: הרעיון של פגישה פיזית עם אנשים עלה הרבה מאוד, ובאמת מרכזי הסיוע גם מצאו פתרונות גמישים ויצירתיים לקיים את האפשרות הזאת.

את הבידוד: "הייתי שמחה אם היה איזשהו בן אדם או מישהו להתכתב בצורה אנונימית רק כדי לפרוק לפעמים את התחושות ולא להגיע למצב שאני פוגעת בעצמי כדי לשחרר.

את הבידוד: והיכולת לצאת לנשום קצת אוויר בלי לפחד שיתפסו ויעצרו אותי הייתה מאוד חיונית בשבילי".

את הבידוד: באמת בתקופה של הסגר הראשון, שאנחנו כבר קוראים לה בדיעבד, זה היה מאוד משמעותי בשביל לצאת החוצה והאפשרות להתאוורר.

את הבידוד: כששאלנו את העובדות והמנהלות של מרכזי הסיוע כיצד הן חוו את התקופה, הן תיארו את השינויים בעבודת המרכז ובפניות בהתחלה בדחיקה הצידה של התחום, כמו שאמרנו, ועד להצפה של שיחות גם בימים וגם בלילות.

את הבידוד: פניות אקוטיות וקשות יותר הנוגעות לצרכים הישרדותיים של מזון, של כסף, של מקום בטוח לחיות בו.

את הבידוד: הצפה בפניות שנבעה מחוסר של מענים הטיפוליים.

את הבידוד: בעצם כל הפניות התנקזו למרכזי הסיוע שהמשיכו לעבוד 24/7 בדרכים מאוד יצירתיות וגמישות גם כשכל שאר המענים נסגרו.

את הבידוד: ועלייה תלולה במספר הפניות לאמצעים המקוונים, באמת בגלל שחלק גדול מהנפגעים והנפגעות לא יכלו לתקשר בטלפון, נמצאו פתרונות ומענים מאוד יצירתיים בהקשר הזה.

הסיוע ורכזות: "היו המון שיחות של פונות קבועות שבתקופה הזו נותקו מכל מקור תמיכה שהיה להן ופנו לקו מכיוון שזה מקור תמיכה שאותו הן מכירות".

הסיוע ורכזות: "מקרי הקצה נותרו ללא טיפול פרטי וללא מרכזים טיפוליים.

הסיוע ורכזות: חלק מהנפגעות מצאו את עצמן במצב רגשי שהידרדר והמענים לא היו אופציה.

הסיוע ורכזות: לא אשפוז.

הסיוע ורכזות: היה רק את המרכז".

הסיוע ורכזות: אז בעצם גיבשנו שורה של המלצות לגבי ההתנהלות בתקופה הזאת שיכולות להיות נכונות גם לכל תקופת חירום שתתרחש עלינו בעתיד: מינוי יועץ מקצועי לאוכלוסיות מיוחדות, שיראה לנגד עיניו את הצרכים הייחודיים של האוכלוסייה שבעצם נעלמים הרבה פעמים בתוך ההתמודדות; הגדלת תקצוב לטיפול נפשי במערכת הציבורית – על זה נראה לי שדיברנו כבר הרבה; שיפור הממשק בין משרד הבריאות למשרד הרווחה – הרבה פעמים הדברים נופלים שם בתווך; סיוע כלכלי לנפגעות ולנפגעים; הנגשת מידע לציבור – חלק מהנפגעות לא מכירות מה יש ומה אין, בטח בתקופה שמשתנה באופן תמידי; תגבור ופיתוח של השירותים המקוונים של מרכזי הסיוע.

הסיוע ורכזות: אורית, את רוצה להוסיף משהו?

אורית סוליציאנו: לא.

כרמית קלר-חלמיש: זהו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: נעבור להתייחסויות של חברי הכנסת.

עודד פורר: אני תוך כדי אחתוך את זה ונצא להתייחסויותיהם של המוזמנים בחוץ.

עודד פורר: נתחיל איתך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: את האמת זה קצת מעורר גם כעס וגם תדהמה לראות שוב ושוב איך באמת במקום לראות שאנחנו מצליחות כן לשפר את המצב, במקום לראות שאנחנו שהעלינו שנה אחרי שנה את הנושא של חוסר הגשת כתבי אישום וסגירת תיקים על ימין ועל שמאל, אנחנו רואים שדווקא אחוז התיקים הנסגרים עולה במקום שירד, במקום שיטפלו בתיקים האלה בצורה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו נאבקנו בעניין של הגדרת התיק כאשר נסגר – חוסר עניין לציבור.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו קיבל התבטאות אחרת דרך שימוש במונח אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לחזור באמת לסיבה הראשונה שהיו כותבים: חוסר עניין לציבור.

עאידה תומא סלימאן: לפחות זה היה מגלה את הפנים האמיתיות של איך מטפלים בתיקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה ככה בדיוק חושבים עליהם, שהתיקים האלה לא מעניינים את הציבור.

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו הציבור אומר: כן מעניינים אותנו, וכן רוצים לדעת מי בדיוק פוגע מינית בנשים.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד כאשר סוגרים תיקים כאלה בקלות כזו של 96%, קודם כול, פוגעים במאבק הזה, שהציבור יבין שיש פגיעה, ויש פגיעה מאוד קשה.

עאידה תומא סלימאן: והינה, עולים הקולות וראינו את זה גם כן בעבר.

עאידה תומא סלימאן: אם נסגרים 96% מהתיקים, אז אולי באמת אלה תלונות שווא.

עאידה תומא סלימאן: אז אולי באמת רוב התלונות על פגיעה מינית הן תלונות שווא.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה שאולי אנחנו צריכות להיאבק שכאשר סוגרים את התיק, שיכתבו שזו לא תלונת שווא.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לא הוכח שלא הייתה פגיעה.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא הצליחו לקשור את הפוגע לפגיעה, אבל שלא יכתבו מונחים כאלה.

עודד פורר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם כן התדהמה היא שהמדינה עדיין לא מבינה שבזמן הקורונה חייבים לתגבר גם את השירותים שהמדינה נותנת וגם את החברה האזרחית שמספקת את השירותים האלה.

עודד פורר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שנאבקת על העניין התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נאבקנו בוועדת הכספים, וכדאי מאוד לשמוע מתי הם רוצים להעביר את התמיכות.

עאידה תומא סלימאן: אבל נצטרך לנהל עכשיו עוד מאבק, שיתנו תוספות תקציביות לארגונים האלה כדי שיחזיקו את עצמם מעל לקו המים.

עודד פורר: נכון.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

סונדוס סאלח: תודה והערכה כל כך גדולה לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפות מיניות על החוברת ועל עיבוד הנתונים ועל הדאגה לפרסם את הנתונים שמביישים את כל המשרדים שמתעסקים בגדול בכלכלה, בבריאות ופעם אחר פעם מזניחים את בריאות הנפש, את הפגיעות שמתמשכות וגדלות, הפגיעות המיניות במיוחד כשעכשיו גדלו באופן משמעותי.

סונדוס סאלח: מי שחשב שהמגפה תעצור את הפוגע המיני לנהל את סדר-היום שלו או להמשיך לפגוע בילדות במיוחד או בנשים במיוחד, טועים.

סונדוס סאלח: אז הפוגע המיני ימשיך את העבודה שלו.

סונדוס סאלח: הוא פשוט משנה את הכלים שלו ואת השיטות שלו.

סונדוס סאלח: וכאן נשאלת השאלה: האם למשרדים השונים יש תקנות חדשות, יש להם שיטות חדשות לזהות נפגעות ונפגעי מין בזום, במערכי השיעור בשיעורים שמתנהלים במערכת החינוך?

סונדוס סאלח: האם יש נהלים חדשים, תקנות חדשות והוראות חדשות?

סונדוס סאלח: מה עושים כשמזהים פגיעה מינית?

סונדוס סאלח: מה עושים כדי לזהות את הקורבנות?

סונדוס סאלח: האם יש מיפוי?

סונדוס סאלח: אנחנו מתחילת הקדנציה הזו קראנו לעשות מיפוי חדש, לזהות נפגעות נפש, נפגעות מיניות.

סונדוס סאלח: ועד עכשיו זה לא נעשה.

סונדוס סאלח: פשוט סומכים על הנפגעת שתרים טלפון, שתפנה דרך המחשב.

סונדוס סאלח: ורק לדעת שלחלק הגדול מנפגעות המין אין מחשב, אין להן אישה לאינטרנט, והן עדיין סובלות וסובלות הרבה.

סונדוס סאלח: אנחנו רואות שבמשך השנים יש ירידה בכתבי אישום.

סונדוס סאלח: ולצערי, המשטרה מבססת את המידע כאילו יש ירידה בפגיעה המינית, וזה לא נכון.

סונדוס סאלח: רוב התיקים, 70% מהתיקים נסגרים בפחות מחצי שנה.

סונדוס סאלח: אין החמרה בענישה.

עודד פורר: תודה.

סונדוס סאלח: ואנחנו רואים שזה מוביל לעוד ולעוד נפגעות מיניות.

עודד פורר: תודה.

סונדוס סאלח: תודה.

עודד פורר: חבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להעלות עוד כיוון.

יואב סגלוביץ': הנושא של טראומה מינית עלה פה כמה פעמים בדיוני הוועדה.

יואב סגלוביץ': ההשלכות ארוכות הטווח, זה נכון, והנתונים שהוצגו פה הם נתונים בעייתיים.

יואב סגלוביץ': אבל בסוף הטיפול בנפגעות ובנפגעים לוקה ברמה המערכתית.

יואב סגלוביץ': אני אתן דוגמה לתחום אחד.

יואב סגלוביץ': הטיפול האקוטי, שדיברנו על החדרים האקוטיים, הוא לא נגמר שם.

יואב סגלוביץ': יש טיפול אקוטי גם פסיכיאטרי ופסיכולוגי.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם כמה זמן נשים מחכות בתור לטיפול שאחרי.

יואב סגלוביץ': אין פה ראייה כוללת של הסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': אני אספר לכם חוויה.

יואב סגלוביץ': אני הייתי ביום חמישי האחרון בבית החולים לב השרון.

יואב סגלוביץ': ופגשתי את ד"ר שמואל הירשמן שהיה פה אורח כמה פעמים בוועדה.

יואב סגלוביץ': אני אתן נתון אחד שצריך לזעזע פה את כולם.

יואב סגלוביץ': 50% מהמאושפזים הפסיכיאטריים, 50%, בעברם יש פגיעה מינית.

יואב סגלוביץ': כלומר, מעבר לכל מה שאנחנו עושים פה, ניתוחים, וכנראה שנלך לכיוון עוד פעם של מה מערכת האכיפה – אני שם את מערכת האכיפה, למרות שאני בא ממנה, רגע בצד – מה קורה בטיפול הכולל.

יואב סגלוביץ': אין ראייה כוללת, אין טיפול כולל.

יואב סגלוביץ': זה נמצא בשוליים של השוליים.

יואב סגלוביץ': וזה הצער הכי גדול בסיפור.

יואב סגלוביץ': אין ראייה כוללת פה.

יואב סגלוביץ': משרד הבריאות צריך להגיד מה הוא עושה בעניין.

יואב סגלוביץ': עדיף שהוא גם יגיד.

יואב סגלוביץ': אני יודע שלא עושים מספיק.

יואב סגלוביץ': בבתי החולים הפסיכיאטריים היום אין, בצורה מוסדרת ומאורגנת, טיפול כולל בנפגעות של טראומה מינית.

יואב סגלוביץ': עכשיו, זה סיפור עמוק, שבסוף משליך על דורות שלמים קדימה.

יואב סגלוביץ': בהזדמנות הקרובה נדבר על האיתור של נפגעים ונפגעות, שהמספרים הם פשוט מדהימים, לפי המחקרים הבין-לאומיים וגם בארץ.

יואב סגלוביץ': אבל אם 50% נפגעים בבתי החולים הפסיכיאטריים, צריך להבין את היקף התופעה.

יואב סגלוביץ': זה משהו באמת בלתי נתפס.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת קארין אלהרר.

עודד פורר: אחרייך, אני רוצה לתת – נמצאת איתנו פה טוהר, שתיתן לנו עדות.

עודד פורר: אחרי זה נחזור להמשך הסבב.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אני רוצה באמת להודות לאיגוד מרכזי הסיוע, שגם נתן את הדוח המקיף וגם על הפעילות לאורך השנים.

קארין אלהרר: אני חייבת להודות שמשנה לשנה אנחנו עדים לסיסמאות מאוד מרגשות על הינה באה התוכנית, הינה בא התקציב.

קארין אלהרר: ולא רק שמשנה לשנה יש קופי-פייסט על אותן בעיות בדיוק, השנה הבעיות החריפו בגלל משבר הקורונה.

קארין אלהרר: אני שמעתי על היוזמה שלך, אדוני היושב-ראש, להפוך את הוועדה לוועדה בודקת של כל ההיבטים.

עודד פורר: מחר תתחיל העבודה בעניין הזה.

קארין אלהרר: אז אני באמת רוצה לברך אותך על העניין הזה.

קארין אלהרר: ובאמת לקרוא לכל מקבלי החלטות – אני שומעת שיש שדולה בהשתתפות ראש הממשלה.

קארין אלהרר: במקום כל הטקסים, במקום כל ההכרזות הבומבסטיות, אולי עשייה משמעותית, רצינית, הפניית משאבים למקומות הנכונים, יכולות באמת לתת פתרון ומזור לאותן נשים ולאותם נפגעים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רק במאמר מוסגר אגיד שאין לי כוונה להשתתף בשדולה עם ראש הממשלה.

קארין אלהרר: חד-משמעית.

עודד פורר: אני חושב שראש הממשלה לא צריך לבוא לשדולה.

עודד פורר: ראש הממשלה צריך להעביר החלטה ולעשות את המוטל עליו גם מבחינת החלטות, אגב, שכבר ממשלתו קיבלה בעבר.

קארין אלהרר: אין-ספור פעמים.

עודד פורר: אני לא צריך את ראש הממשלה בשדולות; צריך אותו בהחלטות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: טוהר, בבקשה.

טוהר שני זייתון: קודם כול, אני חייבת להגיד שאני מאוד מאוד מתרגשת.

טוהר שני זייתון: אומנם זו לא פעם הראשונה שלי, אבל ככה כל פעם מחדש אני מגלה את הקשיים ואת ההתפתחויות של הפרעה פוסט טראומטית של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

טוהר שני זייתון: אז מי שלא יודע, אני טוהר שני זייתון.

טוהר שני זייתון: אני בת 28.

טוהר שני זייתון: ב-19 בפברואר 2017 עברתי אונס מאוד אכזרי.

טוהר שני זייתון: אונס שבעצם כמו תהום הפיל אותי אל עולם הפוסט טראומה.

טוהר שני זייתון: קודם כול, אני חייבת להגיד שחלק מכל מה שאתם רואים בחוץ, זה שהעולם עצר מלכת, זה שלאנשים אין עבודה, זה שצריך לשים מסכה, זה שאנשים נזהרים אחד מהשני, זה שאי-אפשר לצאת, והאי-ודאות, זה קצת ולו מעט ממה שנפגעות ונפגעי פוסט טראומה מרגישים ביום-יום כשהעולם מתנהל רגיל.

טוהר שני זייתון: אני מרגישה שהקדוש ברוך הוא עשה את זה כדי להעלות טיפה טיפה את המודעות לקושי היום-יומי, למה זה שהעולם עצר מלכת, למה זה ההסתכלות הזרה על העולם, כדי שאנשים טיפה טיפה ירגישו מה אנחנו חוות ביום-יום, כל רגע, כל שנייה וכל דקה.

טוהר שני זייתון: אני מתנצלת אם אני קצת מתרגשת.

עודד פורר: קחי את הזמן.

עודד פורר: תשתי קצת מים.

עודד פורר: אנחנו פה.

טוהר שני זייתון: קודם כול, נאמרו פה רבה הרבה דברים שנורא הזדהיתי איתם, וזה נתן לי הרגשה קצת שבתוך הבדידות הזאת אולי גם קצת הזדהות ואי בדידות של נפגעות אחרות.

טוהר שני זייתון: כל העניין הזה, בתוך כל הכאוס הזה של הקורונה, המון שירותים של בריאות הנפש צומצמו.

טוהר שני זייתון: אני זוכרת שאני פניתי להמון מרכזים.

טוהר שני זייתון: המתנה ארוכה.

טוהר שני זייתון: הפרעת אכילה שהחמירה לי.

טוהר שני זייתון: הרגשה של חוסר ביטחון וחוסר שליטה.

טוהר שני זייתון: הרגשה של אי-ודאות כפולה.

טוהר שני זייתון: זאת אומרת, גם בן אדם סביר שנמצא בתקופת הקורונה מרגיש סוג של טראומה, ומדברים על זה הרבה בחדשות על נפגעי הקורונה, אז תחשבו שלי הוסיפו סלע גדול על התרמיל הכבד שאני סוחבת יום-יום.

טוהר שני זייתון: אני רוצה לדבר, קודם כול, ולשאול מה אני שונה מחולים במחלקות אונקולוגיות, מחולי סכרת, לב ודם?

טוהר שני זייתון: מה אני שונה?

טוהר שני זייתון: למה?

טוהר שני זייתון: בגלל שהגוף שלי פיזית לא נפגע?

טוהר שני זייתון: העין לא רואה והלב לא מרגיש?

טוהר שני זייתון: מה אני שונה?

טוהר שני זייתון: אני ב-28 ביוני, כתוצאה מהקורונה, הגעתי להתקף דיסוציאטיבי מאוד מאוד קשה.

טוהר שני זייתון: והייתי לבד, והגעתי למצב – אני לא גאה להראות את זה, אבל אני רק רוצה שתבינו – של חתך מאוד מאוד עמוק.

טוהר שני זייתון: התקף דיסוציאטיבי שהביא אותי למצב של נכות ביד, שסיכן את חיי.

טוהר שני זייתון: דבר שלא נראה לעין אנושית ויכול להביא למצב המסכן חיים בשל ההתקפים הדיסוציאטיביים בלתי נשלטים, המלווים בהרגשה של נטישה וחוסר ביטחון מהמדינה בפרט.

טוהר שני זייתון: עוד דבר שמאוד מאוד חשוב לי להבהיר הוא שאני זוכרת שפניתי לעובדת סוציאלית וביקשתי ממנה לדעת מה הזכויות שלי בתור נכה, איפה אני בסיפור, בתוך כל הכאוס הזה.

טוהר שני זייתון: היא שלחה לי דף אחרי מספר ימים שלא הצליחה למצוא - - - הנחיות שמתירות לי לצאת לעיתים מעל 100 מטר.

טוהר שני זייתון: אנשים היו מעירים לי, אני זוכרת, בתקופת הסגר כשהרגשתי מחנק ותחושה של דיכאון ודכדוך.

טוהר שני זייתון: אני חושב שאין פה הבהרה מדויקת של הזכויות לנכים.

טוהר שני זייתון: אין פה רגשה של הבנה והכלה.

טוהר שני זייתון: אני כן מצליחה לשפוט לכף זכות, כי אנחנו נמצאים במצב של כאוס, אבל אל תשכחו את האנשים שנמצאים פה, שהעולם מספיק הפנה להם גב.

טוהר שני זייתון: על איזו הרגשה של בדידות וניכור אנחנו מרגישות ביום-יום.

טוהר שני זייתון: לפני הקורונה העולם לא קרץ לי ולא קרא לי.

טוהר שני זייתון: לא הרגשתי צורך לקום בבוקר.

טוהר שני זייתון: לא היה לי למה לקום בבוקר.

טוהר שני זייתון: הרגשתי שהמדינה מפנה לי עורף.

טוהר שני זייתון: כמו שנאמר פה, תיקים נסגרים מחמת חוסר ראיות, בגלל שהחוק כבר נמצא הרבה הרבה אחורה והעולם המודרני התקדם ואנשים מוצאים את הדרך שלהם לפגוע.

טוהר שני זייתון: אני רוצה לדבר גם על העניין הזה של – רק לשתף אתכם הרגשה האישית שלי.

טוהר שני זייתון: המסכה.

טוהר שני זייתון: שוב, אני לא אומרת שאני צריכה להוריד את המסכה, כי אין מה לעשות, אנחנו צריכים לשמור באמת על שלום הציבור ועל הבריאות.

טוהר שני זייתון: ובאמת שנצא מתקופת הקורונה.

טוהר שני זייתון: אבל אני חייבת רק לשתף אתכם בתחושה הזאת שהמסכה חוסמת לי את הפה ונותנת לי חיזוק בעצם על זה שאני צריכה לשתוק, לא לדבר, ולא יכולה לספר ולשתף את מה שעובר לי ולצעוק, כי אין מי שיקשיב באמת.

טוהר שני זייתון: כולם נמצאים פה בכאוס.

טוהר שני זייתון: אני מרגישה שהעיניים הן אלה שבולטות אצלי.

טוהר שני זייתון: כל ההתמקדות היא בעיניים, שהעיניים הן הראי לנפש.

טוהר שני זייתון: אני מרגישה חשופה.

טוהר שני זייתון: אני מרגישה שכל הציבור נמצא בתחושה של אי-ודאות, נמצא על הקצה, שאני בעצם הייתי על הקצה עד עכשיו וזה הוכפל.

טוהר שני זייתון: את מקבלת יחס של אנשים עצבניים וכעוסים.

טוהר שני זייתון: את מקבלת יחס של אי התחשבות מעצם היותך נכה, כי כולם נמצאים בבלגן, כולנו נמצאים באי-ודאות.

טוהר שני זייתון: אני חייבת להגיד שהדבר היחיד שהוקל לי הוא, למרות שצמצמו ולא הייתה לי לא עובדת סוציאלית שהגיעה לבקר, לא הייתה לי מדריכה – אני חייבת לציין שהפגיעה שלי הייתה ממש לא מזמן.

טוהר שני זייתון: אני הייתי לבד.

טוהר שני זייתון: לא היה מי שיעזור לי לשטוף כלים.

טוהר שני זייתון: לא היה מי שיעזור לי להתקלח.

טוהר שני זייתון: לא היה מי שיעודד אותי.

טוהר שני זייתון: הכול היה בזום.

טוהר שני זייתון: כל הביורוקרטיה, מבחינת הביטוח הלאומי, נתנה לי הרגשה שעושים פה איפה ואיפה.

טוהר שני זייתון: כי לוועדה של הביטוח הלאומי אני כן יכולה להגיע, שיבדקו את הנכות שלי ואת התפקוד שלי.

טוהר שני זייתון: אבל ללכת ולבקש מעובדים סוציאליים או מפסיכולוגים להגיע אליי הביתה – זה לא, כי יש קורונה.

טוהר שני זייתון: והביטוח הלאומי עסוק בחל"ת ולכן ועדות הערער נמשכו כשבעה, שמונה חודשים והצריכו אותי להגיע שוב פעם לוועדה.

טוהר שני זייתון: כל פעם אני צריכה להגיע לוועדה.

טוהר שני זייתון: על זה לא מתחשבים.

טוהר שני זייתון: זה חייב להגיע.

טוהר שני זייתון: הנוכחות חובה.

טוהר שני זייתון: אבל שהעובד הסוציאלי יגיע אליי הביתה וידבר איתי ויבדוק את המצב הנפשי שלי – לא, קורונה.

טוהר שני זייתון: זה איפה ואיפה.

טוהר שני זייתון: אין איוש במשרדים.

טוהר שני זייתון: את מרגישה בדידות.

טוהר שני זייתון: את מרגישה נטישה.

טוהר שני זייתון: כל הביורוקרטיה מספיק כבדה לי בתור נכה.

טוהר שני זייתון: אז את מגישה את הכול בצורה מקוונת והדברים נמשכים ונמשכים, אם זה בסיוע בשכר דירה, ואם זה, שוב, בתשובות בוועדות הערער לביטוח הלאומי.

טוהר שני זייתון: אני חייבת להגיד גם עוד דבר על מערכות התמיכה של אדם סביר.

טוהר שני זייתון: נפגעות ונפגעי פוסט טראומה מינית סובלים ברובם מקשיים בניהול מערכות יחסים זוגיים, בתפקוד משק הבית, בהתבודדות פנימית ובידוד פנימי מהעולם המסוכן.

עודד פורר: סליחה.

עודד פורר: סליחה, רגע.

עודד פורר: סליחה, טוהר.

עודד פורר: סליחה.

עודד פורר: חברים, אני מבקש שקט באולם.

עודד פורר: תמשיכי.

טוהר שני זייתון: בעולם המסוכן.

טוהר שני זייתון: ואני אומרת שיש פה קושי למצוא גם את – כל המצב הזה של הניכור, וכל המצב המקוון הזה מקשה עוד יותר למצוא את בן הזוג שלך, לרכוש אמון חדש בחברה הישראלית.

טוהר שני זייתון: ועוד תופעה שאני שומעת אותה, לא רק ממני, אלא מחברות אחרות, היא שבגלל הקורונה והרצון, אתם יודעם, למצוא את בן הזוג שלך, להמשיך הלאה בחיים שלך, הרבה בנות נאלצות לקבוע בבתים הפרטיים שלהן עם בני הזוג, עם הבחורים פוטנציאליים, דבר שחושף את הנפגעת לתקיפה ולפגיעה מינית נוספת.

טוהר שני זייתון: על זה אתם לא חושבים?

טוהר שני זייתון: יש פה תופעה ממש ממש קשה.

טוהר שני זייתון: וגם אני מסבירה שוב.

טוהר שני זייתון: כשרע מבפנים ורקוב, הכול חסר ערך בעינייך.

טוהר שני זייתון: הדיכאון שורץ.

טוהר שני זייתון: הדברים הקטנים, ה-self-care היו מרימים אותי קצת.

טוהר שני זייתון: כל הזמן אני זוכרת שהפסיכולוגית שלי הייתה אומרת לי: קומי, קומי מהמיטה; קומי מהתרדמת; קומי מהדיכאון; צאי, לכי לחוף הים; תשמעי גלים, תריחי את הים; לכי קצת לקניון, תתאווררי.

טוהר שני זייתון: את זה אין לי.

טוהר שני זייתון: זה נלקח ממני.

טוהר שני זייתון: הכלים הבסיסיים שעזרו לי להחזיק ביום-יום.

טוהר שני זייתון: אין עבודה.

טוהר שני זייתון: אין קניונים.

טוהר שני זייתון: צריך לשרוד.

טוהר שני זייתון: רק דברים בסיסיים.

טוהר שני זייתון: אין למה לצאת החוצה.

טוהר שני זייתון: הכול מסוכן.

טוהר שני זייתון: להתרחק מכולם.

טוהר שני זייתון: זו הרגשה מאוד מאוד קשה.

טוהר שני זייתון: שוב, אני לא אומרת שעכשיו הטבות 100% מכל מה שאמרתי, ויאללה צאו לחופשי.

טוהר שני זייתון: אבל אני כן חושבת שיש עניין של שיח, של העלאת המודעות, של גילוי אמפתיה, של התחשבות, של חשיבה קצת מחוץ לקופסה של כל תקנות הקורונה.

טוהר שני זייתון: לבוא ולהראות שבעצם יש פה אנשים חסרי ישע.

טוהר שני זייתון: כשאתם בעצם אומרים: שלום הציבור, שלום הציבור – שלום הציבור פה גם זה הנכים שיכולים להגיע למצב של סכנת חיים.

עודד פורר: תודה.

טוהר שני זייתון: אני רוצה להגיד תודה רבה גם למרכזי הסיוע, שלמרות שהיו כל מיני הפגנות ושביתות של עובדים סוציאליים שלא יכלו לתת לי מענה, הם עבדו 24/7.

טוהר שני זייתון: וזה נורא הוקל לי שהם היו שם בשבילי 24/7 והם תמיד שם בשבילי 24/7.

טוהר שני זייתון: ועל זה באמת מגיע להם תודה רבה.

טוהר שני זייתון: תודה רבה גם לכם על ההקשבה.

עודד פורר: תודה, טוהר.

עודד פורר: תודה על הנכונות שלך לבוא ולדבר כאן.

עודד פורר: אני חושב שאי-אפשר להתעלם מהעובדה שבאירועי הקורונה יש פה נזקים שנגרמים גם מתחת לפני השטח, גם את הנזקים שלא רואים פיזית תמיד.

עודד פורר: חברת הכנסת תהלה פרידמן, בבקשה.

תהלה פרידמן: קשה לדבר אחרי טוהר.

תהלה פרידמן: טוהר, תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני בטוחה שזה לא היה פשוט לבוא לפה.

תהלה פרידמן: ועל זה תודה.

תהלה פרידמן: לפני חודש, לפני כמה שבועות דיברתי עם לילי בן עמי.

תהלה פרידמן: היא האחות של מיכל סלה, זיכרונה לברכה, שנרצחה.

תהלה פרידמן: והיא אמרה לי איזה משפט שלא עוזב אותי מאז.

תהלה פרידמן: היא אמרה לי: אנחנו עשינו טעות; אנחנו צריכים לשנות את הפרדיגמה; כל הזמן אנחנו מתעסקים כאילו בכלים של העבודה הסוציאלית, של שיקום, של רפואה של הקורבנות, ואנחנו לא מספיק מתעסקים במניעה; אנחנו לא מספיק מתעסקים באיתור התוקפים ובהפסקה של הפגיעה.

תהלה פרידמן: זה דבר שאני הולכת איתו נורא, נורא חזק.

תהלה פרידמן: היא אמרה את זה אומנם על רצח נשים.

תהלה פרידמן: דיברנו על איזה אירוע.

תהלה פרידמן: היא אמרה: אני לא רוצה שם את שר הרווחה; אני רוצה את שר הביטחון; אני רוצה שישתמשו בכלים לאיתור טרוריסטים כדי לאתר רוצחים.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, היא אמרה: בואו נהפוך את צורת החשיבה שלנו.

תהלה פרידמן: אני חושבת על זה גם לגבי אלימות מינית, שכאילו אנחנו מקבלים את זה בתור איזו גזרת גורל: זה ככה זה.

תהלה פרידמן: וכל מה שאנחנו יכולים לעשות הוא לראות איך מושיטים יותר סיוע ועושים יותר לכיוון של הנפגע.

עודד פורר: תודה.

תהלה פרידמן: וזה מקומם.

תהלה פרידמן: אנחנו מוכרחים לא להתייאש מהיכולת להפסיק את הפגיעות.

תהלה פרידמן: חלק מלא להתייאש מהיכולת להפסיק את הפגיעות הוא לא להיות מוכנים בשום פנים ואופן לנתון המחריד הזה של 92% שאפילו לא עומדים לדין.

תהלה פרידמן: 92% מתוך אלה שכבר הלכו להגיש תלונה.

עודד פורר: כן.

תהלה פרידמן: אלה שכבר עשו את התהליך ופשוט שום דבר לא קורה עם הדבר הזה.

עודד פורר: תודה.

תהלה פרידמן: ויש איזה מילה נגד מילה.

תהלה פרידמן: ובפדופיליה, כשמדובר בילדים רכים, הנתונים אפילו יותר קשים.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, כשמדובר באנשים שפגעו ממש בפעוטות, אז שם ממש אין העמדה לדין.

עודד פורר: תודה.

תהלה פרידמן: אז את הדבר הזה אנחנו חייבים, חייבים לא לקבל בתור גזרת גורל.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

עודד פורר: אחרייך אני אתן לנציג של פרקליטות המדינה שיענה על מה שעלה פה קודם.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר שהישיבה הזאת היא מצד אחד ריטואל שנתי, ומצד שני היא הדבר האחרון משגרתי שיש, אלא היא ממשיכה לקומם כל שנה מחדש.

תמר זנדברג: והשנה זה אפילו חטא על פשע.

תמר זנדברג: יש כאן את המצב כביכול הרגיל, שכביכול התרגלנו אליו, שלמעלה מ-90% מהתלונות, למעלה מ-90% מהמקרים לא מגיעים למיצוי של הצדק.

תמר זנדברג: הם נושרים בסגירת התיקים.

תמר זנדברג: הם נושרים בזיכויים.

תמר זנדברג: הם נושרים באי הגשת תלונות לכל אורך חייה של מערכת האכיפה.

תמר זנדברג: נושרים המקרים האלה.

תמר זנדברג: נושרים הפשעים האלה.

תמר זנדברג: אני בכוונה לא קוראת להם תלונות, ואני לא קוראת להם תיקים, ואני לא קוראת להם הרשעות.

תמר זנדברג: כל אחד מהם נופל באיזשהו שלב אחר.

תמר זנדברג: אבל המציאות, בסופו של דבר, היא שמתרחשים פשעים מיניים ללא צדק, נקודה.

תמר זנדברג: זה מצב שכל שנה אנחנו רואים אותו.

תמר זנדברג: זה הנתון אולי הכי קבוע בדוח של האיגוד שחוזר כאן כל שנה ולא משתנה.

תמר זנדברג: והשנה, בשנת 2020, נוסף משבר הקורונה – שאני חייבת לומר שכאן בוועדה רואים את זה פעם אחר פעם; רואים את זה גם בוועדות אחרות – שהשאיר את הנשים מאחור.

תמר זנדברג: בכל שדרות הדברים המגדריים, בין אם זה פיצויים, שאנחנו ראינו שהקצבאות שייעודיות לנשים, כמו לדוגמה אותם דמי לידה שנאבקו כאן לנשים שהיו עצמאיות בשנת 2019, זה הדבר האחרון שתוקן.

תמר זנדברג: אחרי שתוקנו כל העוולות שהיו קשורות לגברים.

תמר זנדברג: אנחנו רואות את זה באלימות המינית.

תמר זנדברג: אנחנו רואות את זה בהתמודדות הנפשית.

תמר זנדברג: אנחנו רואות את זה בפיטורים.

תמר זנדברג: כל אירוע, כל תופעה שהיא ממוגדרת, שהיא קשורה לנשים בלבד או בעיקר, נדחקה אחורה במשבר הקורונה.

עודד פורר: תודה.

תמר זנדברג: והשאירה מאחוריה קורבנות של נשים, כמו טוהר, שהפגיעה המינית היא הרבה פעמים היא פגיעה נפשית מורכבת, של אלימות במשפחה כלפי נשים וילדים שבהתמודדות כלכלית וכל אותן ההתמודדויות.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהיציאה מהמשבר הזה או ההתמודדות עם המשבר הזה מצריכה מאיתנו חשיבה מחודשת על משבר הקורונה כמשבר נשי.

תמר זנדברג: יש לזה המון המון היבטים, בראשם האלימות המינית וההתמודדות הנפשית והכלכלית.

תמר זנדברג: ויכול להיות שבצד ועדת החקירה שהכרזת עליה, הייעודית לנושא - -

עודד פורר: אלימות במשפחה.

תמר זנדברג: - - של אלימות במשפחה, בהחלט צריך גם שהוועדה הזו תהפוך לאיזשהו שולחן שיקיף את משבר הקורונה כמשבר נשי מכל הזוויות שלו, כתמה חוזרת.

עודד פורר: כן.

תמר זנדברג: כי פשוט אחרת – קראתי, בגלובס הייתה השבוע סקירה מדהימה על המצב הכלכלי של הנשים.

תמר זנדברג: לא קשור לאלימות.

תמר זנדברג: אני רק אומרת שתבינו.

תמר זנדברג: היה שם מחקר שאמרה החוקרת שמשבר הקורונה החזיר נשים 100 שנים אחורה.

מרב מיכאלי: 100 שנים אחורה.

תמר זנדברג: זה קשור לעבודה מחוץ לבית ולשכר וכו'.

תמר זנדברג: אבל אנחנו רואים כאן שגם בתחום האלימות וההתמודדות הנפשית רואים את הדבר הזה.

עודד פורר: תודה.

תמר זנדברג: וזה השולחן.

תמר זנדברג: זאת הוועדה.

תמר זנדברג: אני זורקת את הדבר לכאן, שכולנו נרים את הכפפה.

תמר זנדברג: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: עורכת הדין בת-עמי ברוט מפרקליטות המדינה, איתנו?

בת-עמי ברוט: כן.

בת-עמי ברוט: אני מציעה שעורכת הדין אושרת שוהם תתחיל בתשובה של הפרקליטות ואני אשלים אחר כך.

עודד פורר: היא לא רשומה אלצנו, אבל בסדר.

עודד פורר: אין לי בעיה.

עודד פורר: מי שיכולה לתת לנו את התשובות.

עודד פורר: בבקשה.

אושרת שוהם: מאה אחוז.

אושרת שוהם: קודם כול, בוקר טוב.

אושרת שוהם: אני אושרת שוהם.

אושרת שוהם: אני עומדת בראש פורום עבירות מין בפרקליטות המדינה.

אושרת שוהם: מדובר בפורום חדש שהוקדם אך לפני שנה, שבעצם הוא חלק מהעבודה של הפרקליטות, עבודה פנימית גם בנושא של עבירות מין, בנושא שנועד לאחד את ההתמודדות שלנו, וכמובן לשפר את העבודה שלנו גם ממשקי חוץ.

אושרת שוהם: אנחנו עובדים הרבה מול המשטרה, גם בהכשרות של המשטרה וגם בהכשרות של חוקרים על מנת לשפר את החקירות ולהביא לאחוזי העמדה לדין גבוהים.

אושרת שוהם: אני אתייחס מעט לנתונים.

אושרת שוהם: אני אומר כך שנתונים שלנו, כפי שעולה בדוח הפרקליטות, הם לא נתונים זהים לדוח שקיבלנו רק הבוקר ממרכזי הסיוע.

אושרת שוהם: אצלנו הנתונים הם: 86% מהתיקים נסגרים, זה לא 92%.

עאידה תומא סלימאן: זה היה בשנה שעברה.

אושרת שוהם: וזה דומה מאוד, אפילו קצת יותר לטובת עבירות המין, לצערי, אבל זה דומה מאוד לנתונים שיש שלנו בכלל התיקים.

אושרת שוהם: אנחנו נמצאים במטריה משפטית שבה המבחן, למשל, כתב אישום, הוא מבחן - - -

עאידה תומא סלימאן: את מתייחסת לסטטיסטיקה של שנה שעברה.

עודד פורר: אושרת, בואי נתייחס - - -

אושרת שוהם: רגע.

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: תשמעי, רגע.

עודד פורר: אנחנו חייבים למצות את הדיון הזה ויש פה הרבה דוברים, ואני כן רוצה להתמקד במשהו ספציפי.

עודד פורר: בואי תתמקדי.

עודד פורר: 86%, 92%.

עודד פורר: בואי תתמקדי בנסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין.

עודד פורר: אני רוצה להבין מה הכוונה בזה.

אושרת שוהם: מאה אחוז.

קרן ברק: זה פשוט לא - - -

עודד פורר: אני הבנתי מה הכוונה, קרן.

אושרת שוהם: אני אומר ככה.

אושרת שוהם: מרבית התיקים נסגרים, לצערנו, למרות שאנחנו גם שולחים להשלמות חקירה וגם עושים מאמץ גדול למצות את החקירה, נסגרים מחוסר ראיות מספיקות.

אושרת שוהם: מיעוט התיקים נסגר מחוסר אשמה, במקום שבו באמת אין בסיס מספיק בתלונה.

אושרת שוהם: נסיבות העניין אינן מצדיקות, אני יכולה לפלח אותן.

אושרת שוהם: אין לי את הנתונים שלנו בפילוח ואני יכולה להגיד ממה זה נובע.

אושרת שוהם: זה לא חוסר עניין לציבור ושמעתי את חברת הכנסת בכבוד.

אושרת שוהם: אני אומר כך: חוסר עניין לציבור יכולים להיות תיקים של קטינים, שפוגעים מינית, או אפילו, לצערנו הרב, אנחנו נמצאים במציאות שבה יש קטינים שעושים עבירות מין חמורות.

אושרת שוהם: אבל לפעמים הם עושים את זה בגיל מאוד צעיר.

אושרת שוהם: לפעמים יש הליך שיקום משמעותי.

אושרת שוהם: ולפעמים יש המלצות כאלו ואחרות אם זה קורה בתוך המשפחה, והתיקים נסגרים לא כי מישהו חושב שזה לא מעניין את הציבור, אלא כי יש הליכים אחרים שהם הליכים, במיוחד כשמדובר בקטינים, שהם מתאימים יותר.

אושרת שוהם: זה יכול להיות גם כאשר המתלוננת מבקשת שלא לנהל את התיק.

אושרת שוהם: היא מבקשת שלא להמשיך לשתף פעולה עם ההליך.

אושרת שוהם: היא הגישה תלונה.

אושרת שוהם: היא עשתה את המאמץ.

אושרת שוהם: ואנחנו נתקלים לעיתים במתלוננות שמבקשות שלא להמשיך את ההליך.

אושרת שוהם: עכשיו, זה לא תיק שאני אסגור אותו מחוסר ראיות, כי יש לי ראיות.

אושרת שוהם: אבל יש לי מתלוננת שמבקשת שלא להמשיך את ההליך ולא להמשיך לשתף פעולה.

אושרת שוהם: אז אני נאלצת לסגור את התיק הזה, לא כי הציבור לא מעוניין בניהול הליך כזה, אלא כי הנסיבות לא מאפשרות לי כרגע לנהל את התיק הזה והמתלוננת – ואנחנו מאוד מאוד קשובים.

אושרת שוהם: אנחנו בשנים האחרונות מאוד מאוד קשובים למתלוננות בכל צומת אפשרי שאנחנו יכולים.

אושרת שוהם: וזה נימוק נוסף.

אושרת שוהם: אני יכולה להגיד שמי שמעוניין בכך - - -

עודד פורר: סליחה, אושרת, את יודעת להגיד לי לגבי הנושא של חוסר ראיות, כמה מזה משהו שניתן לתיקון?

עודד פורר: אם זה בבתי החולים לא אספו את הראיות, אם זה הגשת התלונה הייתה מאוחרת.

עודד פורר: כמה מתוך זה אתם עושים?

עודד פורר: ואילו פעולות אתם עושים מול המשטרה כדי לצמצם את ההיקף הזה?

אושרת שוהם: אז אני אומר ככה.

אושרת שוהם: אנחנו עושים – א', אנחנו שותפים למערכי ההכשרה של המשטרה, ונמצא כאן גל ספן שאחראי על כך מטעם המשטרה.

אושרת שוהם: ואנחנו עושים גם השתלמויות מחוזיות שבהן אנחנו בעצם מבקשים לשפר את החקירות.

אושרת שוהם: אני כן חייבת לומר שהרבה מאוד מהתיקים של עבירות מין מטבע הדברים מתרחשים בין שני אנשים.

אושרת שוהם: אבל זו מגבלה.

אושרת שוהם: אנחנו משתדלים מאוד מאוד לחזק את התיק באמצעות, האם הם יכולים לחזק אותו באמצעות ראיות חיצוניות.

אושרת שוהם: הבעיה היא שזה אינהרנטי.

אושרת שוהם: וזה הקושי הגדול שאנחנו מאוד מאוד משתדלים לעשות הכול כדי להתגבר עליו, זה שהתלונות מגיעות הרבה פעמים שבשלב מאוחר, כעבור זמן.

אושרת שוהם: ואז היכולת שלי היום למצוא ראיות לדבר שקרה לפני עשר שנים, ראיות מחזקות, למצוא אפילו ראיות, כמו שאנחנו קוראים, ראיות דיגיטליות וסרטונים שמראים את המפגש.

עודד פורר: אוקיי.

אושרת שוהם: או מראים איזשהן התכתבויות וואטסאפ וכו'.

אושרת שוהם: אלה דברים שמאוד מאוד קשה לקשר.

עודד פורר: תודה.

אושרת שוהם: מדובר בעבירות שבאות בתקופה הכי מאוחרת.

אושרת שוהם: זה אינהרנטי.

אושרת שוהם: אבל אנחנו עושים כל מאמץ באמת להכשיר את החוקרים וגם אצלנו נשלחות להשלמות חקירה.

אושרת שוהם: אני חייבת להגיד כראש הפורום לעבירות מין שאנחנו לא שוקטים במובן הזה שהתיק לא עובר ככה ונגנז.

אושרת שוהם: התיקים נשלחים להשלמות.

אושרת שוהם: אנחנו עושים מאמצים מאוד מאוד גדולים.

אושרת שוהם: מראיינים את המתלוננת.

אושרת שוהם: הרבה פעמים אחרי הראיונות עם המתלוננת, אנחנו שולחים עוד פעם להשלמה כי מצאנו בכך עוד איזשהו משהו שיכול לסייע.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: תודה.

אושרת שוהם: אבל עדיין, שוב, אני אומרת שאחוזי הסגירה שלנו, לצערי, בגלל המבחנים המשפטיים, הם גבוהים.

אושרת שוהם: אבל אחוזי הסגירה הם לא שונים מאשר בתיקים אחרים.

עודד פורר: אוקיי.

אושרת שוהם: והיינו רוצים לשפר את הדבר הזה בעולם המציאות.

אושרת שוהם: תודה.

אושרת שוהם: אבל אנחנו בסופו של דבר מחויבים משפטית ועושים כל שלאל ידינו לשפר את הסיטואציה הזאת.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

עודד פורר: אחרייך – חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

קרן ברק: קודם כול, לנו אין הרבה שנים של קופי-פייסט משנה לשנה, תמר, על הוועדות.

קרן ברק: אנחנו רואים את זה בעצם שנה שנייה שאנחנו נמצאים ביום הזה, בשבוע של המלחמה באלימות נגד נשים.

קרן ברק: ואני מודה שאותי זה לא הפתיעו המספרים האלה.

קרן ברק: כי גם הן יודעות, במרכזי הסיוע, שממש ברגע שהתחילה הקורונה, ממש באותו שבוע, פניתי לשר לביטחון הפנים.

קרן ברק: ראיתי את התוצאות, שזה מה שיקרה שנה אחרי.

קרן ברק: ופניתי לשר לביטחון הפנים ואמרתי לו: זה מה שהולך לקרות; נשים יהיו כלואות, נשים וילדים יהיו כלואים בתוך בתיהם; לא יהיה להם לאן לברוח.

קרן ברק: אנחנו כמדינה סגרנו אותם בתוך שבי שיתרחשו בו הזוועות הכי גדולות.

קרן ברק: ולכן אני מבקשת ממך כשר הממונה לשלוח כוחות של שיטור.

קרן ברק: מקום לראות אם אוכפים את המסכות או כל מיני דברים כאלה, פשוט שהכוחות האלה ידפקו בבתים של המשפחות שידוע שיש שם בעיות ויבדקו מה קורה שם.

קרן ברק: פנינו גם לשר החינוך וביקשנו שיעשה אותו דבר ושמערכת החינוך תרים טלפונים לבתים שיודעים שיש שם בעיות וישאלו מה קורה בבתים, וינהלו שיחות ארוכות יותר, לא לימודים בזום, אלא עם הילדים.

קרן ברק: שישאלו מה קורה בתוך המשפחות האלה.

קרן ברק: וצר לי שבאמת כל מה שחשבתי שיקרה לפני שזה קרה באמת ואנחנו רואים את המספרים האלה.

קרן ברק: וצר לי שאחרי שביקשתי מאותו משרד לביטחון הפנים, אחר שהשר, לזכותו ייאמר, הוציא הנחיה בעקבות הפניה שלי, וגם אמר שבעקבות הפניה שלי, הוציא הנחיה למשטרה לעשות את הבדיקות האלה.

עודד פורר: השר הזה או הקודם?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: הקודם, גלעד ארדן.

עודד פורר: אותו שר שהכריז שתקום יחידת פיקוח על עצירת האלימות במשפחה עד הראשון בספטמבר.

קרן ברק: כן.

קרן ברק: נכון.

קרן ברק: אבל אחרי שפניתי לבקש את הנתונים מה היה באותן בדיקות של המשטרה, אין נתונים ולא הסכים לתת לי נתונים.

קרן ברק: זו הייתה ההוראה שלהם למערכת אכיפת החוק.

קרן ברק: אבל הוא לא הסכים לתת אחרי זה נתונים, מה הממצאים שלהם היום.

עודד פורר: לסיכום.

קרן ברק: אני חייבת להגיד כמה דברים.

קרן ברק: אין ספק שמניעה היא קריטית וצריך להתחיל במניעה כי אנחנו שולחים הרבה מאוד ילדים בגילים צעירים למסלול כזה שכשהם יתבגרו הם יהיו תוקפים ואנחנו לא עוזרים להם בשלבים שהם קטנים.

עודד פורר: ברור.

קרן ברק: ודבר שני, ופה – חכה, אני חייבת להגיד משהו לגבי הפרקליטות ובכלל.

קרן ברק: גם נושא פדופיליה שאני מטפלת בה וגם בנושאים האלה יש משהו בלתי נסבל ביכולת של הפרקליטות כל הזמן לדאוג לזכויות הנאשם, לזכויות הנחקר.

קרן ברק: כל הזמן דואגים להם ולא דואגים בעצם לחברה ולפוגעים ולנפגעי העבירה.

קרן ברק: אנחנו הציבור נפגעי העבירה.

קרן ברק: זה לא נפגע עבירה אחד.

קרן ברק: ברגע שאתה לא עוצר את אותם תוקפים ונחקרים ואתה כל הזמן דואג לזכויות שלהם ולא חושב על החברה מבחוץ כמה היא סובלת, וזה האירוע וככה זה נגמר בסוף.

קרן ברק: מדינת ישראל היא גן עדן לפדופילים.

קרן ברק: ישראל היא גן עדן להרבה מאוד תוקפים כאלה.

קרן ברק: בגלל שאנחנו כל הזמן שומרים עליהם ולא על החברה שאנחנו צריכים לדאוג לחברה, ולא לזכויות הנחקר.

עודד פורר: מאה אחוז.

עודד פורר: תודה.

קרן ברק: ופה אני מבקשת שבהקשר הזה, אם אנחנו נעצור אותם נעשה מניעה זה מצד אחד וזה מצד שני, אולי זה לא יהיה ריטואל קבוע כל שנה שאנחנו שנגיע לאותם מספרים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: הייתה גם הצעת החוק שלי לעניין מאגר הפדופילים.

עודד פורר: פשוט הזכרת את זה.

קרן ברק: גם לי יש חוק כזה.

קרן ברק: לי יש חוק כזה גם, אוקיי?

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: תקועה.

עודד פורר: פעם אחר פעם מופלת על ידי משרד המשפטים שוב ושוב.

קרן ברק: נכון.

עודד פורר: בלי שום הסבר מניח את הדעת.

עודד פורר: אין שום סיבה שבמקומות אחרים בעולם אפשר להקים מאגר כזה.

עודד פורר: אנחנו מדברים על אנשים שהורשעו.

עודד פורר: לא מדברים על חשודים, אלא על מורשעים.

עודד פורר: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: תודה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת הדיון הזה הוא דיון קצה שמלמד על המציאות החברתית שאנחנו נמצאים בה.

אורנה ברביבאי: גם עוד לפני הקורונה אנחנו עדים שכל המענה לנפגעות אלימות, להטרדות מיניות בכל היבט שהוא היה תמיד, תמיד, תמיד, בקצה סדרי העדיפויות של החברה בישראל.

אורנה ברביבאי: תוסיפו עכשיו את הקורונה כאירוע קצה של בדידות, של חוסר יכולת לתפקד, של מערכות שקוראות – את דיברת על עובדות סוציאליות, שמישהו ירים אלייך טלפון.

אורנה ברביבאי: בואו נראה מי תומך בעובדות סוציאליות כדי שיתמכו במי שכל כך זקוקה לזה, בעובדה שנדרש ארגון וולונטרי לייצג את נפגעות המין ונפגעות האלימות.

אורנה ברביבאי: והפארסה הזאת שיש תוכניות גדולות שמסבירות למה חשוב וצריך והמימוש שלהן הוא אפס, כלום, שום דבר, ומשנה לשנה אנחנו רואים יותר נפגעות, ומשנה לשנה אנחנו רואים את החומרה ואת ההשפעה ארוכת הטווח שיש לנשים שנפגעות יום-יום ומסתכלות למעלה, למדינה, לריבון, ואף אחד לא סופר אותן.

אורנה ברביבאי: אני מרגישה קצת ציניות בוועדה הזאת לא בגלל אופי הוועדה, חלילה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שעצם זה שהנושא עולה לסדר-היום הוא חשוב ומשמעותי.

אורנה ברביבאי: אני רק חושבת שהחידלון של הבית הזה כמחוקק, במקום שמה עשו ממנו במדינה דמוקרטית, בעובדה שאנחנו לא מצליחים לקדם כלום, אפילו חברת כנסת, חברה מהקואליציה לא מצליחה לקדם חוקים שנועדו למען הכלל.

אורנה ברביבאי: אז אני שואלת: מה אנחנו עושים פה כשאנחנו מסתכלים על הקורבנות והאופן שבו אנחנו מתמודדים איתן?

אורנה ברביבאי: זה מחייב שינוי מיידי.

אורנה ברביבאי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ליאנה בלומנפלד-מגד, ייעוץ וחקיקה משרד המשפטים, בבקשה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: כן.

ליאנה בלומנפלד-מגד: שלום.

ליאנה בלומנפלד-מגד: בוקר טוב.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני רציתי להתייחס למספר נושאים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: קודם כול, אני מזכירה לוועדה, ומי כמוכן מכירות את הנושא הזה, אני מזכירה לוועדה שבעצם בחודש דצמבר שעבר הוגשו המלצות דוח ועדת ברלינר לנשיאת בית המשפט העליון, לשר המשפטים ולשר לביטחון הפנים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני מזכירה שעוד לא קיימנו דיון בוועדה לגבי ההמלצות האלה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ונראה לי שזה זמן חשוב לקיים את הדיון הזה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: כי יש שם לא מעט המלצות שנועדו להיטיב עם נפגעי עבירות מין וגם עם נפגעי עבירות בכלל.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני מציינת את הדבר הזה כי בהמשך השבוע, ואני לא אעשה פה ספוילר, אבל בהמשך השבוע שר המשפטים יודיע על כמה יוזמות חקיקה שבכוונת המשרד שלנו לקדם, שנועדו להיטיב עם נפגעי העבירה בכל מיני מישורים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: נפגעי עבירות מין הם לגמרי אוכלוסייה שאנחנו רואים אותה באופן מיוחד כאוכלוסייה פגיעה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: זאת הסיבה שהוועדה הזו הוקמה מלכתחילה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: וזאת הסיבה שיש רפרנטים ייעודיים בפרקליטות ובגופים נוספים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ואנחנו ממש כרגע בעבודה על כמה יוזמות חקיקה מאוד משמעותיות.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני באמת יכולה לומר שאנחנו שמים מאוד מאוד דגש על נפגעי עבירות מין ואלימות.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ונפגעי עבירות מין הוכרו גם בפסיקה וגם באמת בדוח ועדת ברלינר שמציינת בצורה מפורשת מה המאפיינים המיוחדים של הנפגעים האלה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אנחנו שמים דגש מיוחד על הנפגעים ועל החוויה שלהם בהליכים המשפטיים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: מאוד מאוד חשוב לשים לב שחלק מהקושי המיוחד של נפגעי עבירות מין, מעבר לנזק שנגרם להם כתוצאה מהפגיעה עצמה, הוא הקושי המיוחד לעבור את ההליכים המשפטיים גם בגלל הפגיעה בפרטיות שנלווית לדבר הזה וגם בגלל ההליך המאוד חושפני שהם צריכים לעבור.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ולכן, מבחינתנו, יש מאוד מאוד מאוד משמעות להקל במה שניתן מבחינת ההתנהלות של ההליכים הפליליים בהקשרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: ליאנה, בינתיים, 92% מהם לא צריכים לעבור את התהליך החושפני הזה.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא מאפשרים להם.

עאידה תומא סלימאן: הם לא מגיעים לבתי משפט.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני מסכימה עם הקושי הזה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני כן חייבת לומר שאנחנו היינו שמחים לקבל את דוח האיגוד לא במועד הזה, כדי שנוכל ללמוד את הדברים גם אנחנו, לראות איפה הקשיים והבעיות אצלנו.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני רק אגיד, בטח הפרקליטות לא הספיקה, אבל גם אני לבדוק את הנתונים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: גם מבחינת תחושה אנחנו עדיין בעיצומו של האירוע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

ליאנה בלומנפלד-מגד: זאת אומרת, הקורונה לא נגמרה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: גם ההגבלות לא נגמרו.

ליאנה בלומנפלד-מגד: וגם הבחינה של תיקים, אנחנו יודעים שלוקח זמן לבדוק תיקים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: גם לוקח זמן להגיש את התלונה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: וגם לוקח זמן לקבל החלטה לגביהן.

ליאנה בלומנפלד-מגד: לכן, רק מתחושת בטן, יש לי תחושה שמדובר בדברים חלקיים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: קשה כבר להעריך מה נעשה מבחינת הפרקליטות ומה הם הנתונים האמיתיים כשאנחנו מדברים על דבר שהתרחש או מתרחש רק בשמונה החודשים האחרונים.

עודד פורר: אז כך שהדברים עדיין בעבודה.

עודד פורר: אני מניחה שיש לא מעט תיקים שעדיין נחקרים, עדיין פתוחים.

עודד פורר: ולצערנו, חלק מהתיקים גם בטח עוד לא הגישו תלונה.

עודד פורר: ועל פניו, יש לי שאלה אלייך, עורכת הדין בלומנפלד-מגד.

ליאנה בלומנפלד-מגד: כן.

עודד פורר: אחת מהסיבות שהנפגעות חוששות להתלונן היא גם החשש של חקירות על עברן המיני.

עודד פורר: עכשיו יש הצעת חוק שאומרת שלא יחקרו נפגעת על העברה המיני.

עודד פורר: השאלה היא: אם הצעת החוק תוגש, מה תהיה העמדה המקצועית של מחלקת הייעוץ והחקיקה במשרד המשפטים?

ליאנה בלומנפלד-מגד: תודה על השאלה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: זו באמת שאלה חשובה ואני חושבת שגם בוועדת ברלינר אנחנו הלכנו בין הטיפות בהקשרים האלה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: יש פה איזונים לא פשוטים.

עודד פורר: אגב, בשבוע הבא יתקיים כאן הדיון על הדוח של ברלינר יחד עם השופטת ברלינר.

ליאנה בלומנפלד-מגד: מעולה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני שמחה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: תודה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני כן יכולה, קודם כול, לומר שיש הוראה בחוק זכויות נפגעי העבירה בהקשר הזה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ובגדול לא אמורים לשאול על העבר המיני, אלא אם כן זה רלוונטי לחקירה.

עודד פורר: שואלים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: ולכן יש כבר הוראה בהקשר הזה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: השאלה היא כמובן שאלת הפרשנות.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני לא יכולה להתחייב פה שתמיד בכל חקירה זה נדרש, ותמיד יכול להיות שצריך לחדד נהלים ולבדוק בדיוק את אופן היישום בכל מקרה ומקרה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אבל אנחנו גם צריכים להיות ערים לזה שכשאנחנו מדברים על עבירה מין, אין לי פה תשובה מספיק טובה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני אומרת פשוט את האמת.

ליאנה בלומנפלד-מגד: כשאנחנו מדברים על עבירות מין שמתבצעות באופן פרטי בין שני אנשים וזה חלק לפעמים מרצף של קשר, ויש טענה מצד אחד שזה נעשה בהסכמה, מצד שני שזה נעשה לא בהסכמה, אז מאוד יכול להיות שהרצף של הקשר חשוב וגם לפעמים קשרים קודמים יכולים להיות רלוונטיים.

ליאנה בלומנפלד-מגד: למשטרה יש מדיניות בהקשר הזה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: אני חושבת שזה חשוב לשמוע ואפשר אולי לקיים דיון ייעודי סביב הנושא הזה, כי הקושי המרכזי, אחד הקשיים הברורים שאנחנו ראינו בוועדת ברלינר וגם לזה אנחנו מתכוונים שאני מאוד מקווה שנצליח לתת מענה באחת מהיוזמות של השר – אחד מהדברים הקשים שראינו בשלב החקירה הוא שלמשטרה יש נהלים מאוד מאוד ברורים לגבי עבירות מין ולגבי הרגישות הנדרשת, אבל הקושי המרכזי של הנפגעים הוא חשיפת חומרים אישיים גם סביב החקירות עצמן.

עודד פורר: תודה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: בהמשך לשאלתך, כבוד היושב-ראש, גם שאלות בנוגע לעבר המיני, אבל גם חשיפת חומרים אישיים, כמו למשל, טיפולים פסיכולוגיים, יומנים אישיים, ייעוץ אצל פסיכולוגית של בית ספר.

ליאנה בלומנפלד-מגד: פה יש קשיים לא קלים, כי החשיפה הזאת והפגיעה בפרטיות היא משמעותית גם מול הנאשם ולפעמים גם מול המשפחה של הנפגע.

עודד פורר: תודה.

ליאנה בלומנפלד-מגד: וזה אחד מהדברים שצריך לתת לו מענה יותר טוב, ולא נמצא מענה מספיק טוב כרגע.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת קטי שטרית.

עודד פורר: אחריה – חברת הכנסת ע'דיר כאמל מריח.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שאת רוב חברותיי וחבריי אמרו לפני.

קטי קטרין שטרית: אני רק אחדד שני דברים.

קטי קטרין שטרית: קודם כול, גם ככה המענים לנפגעות ולנפגעי תקיפות מיניות הם נורא מעטים.

קטי קטרין שטרית: אבל הם עוד יותר הצטמצמו בתקופת הקורונה כמובן בגלל ההנחיות, ולצערנו הרב, הם הותירו את הנפגעים ואת הנפגעות עם אפשרויות דלות מאוד של טיפול.

קטי קטרין שטרית: כל הזמן אני חוזרת לכך שתפיסת הבעיה הזו היא מאוד שולית עבור גורמים במשרדים הממשלתיים.

קטי קטרין שטרית: לדוגמה, אם אנחנו נלך לגבי משרד הבריאות, אז משרד הבריאות הכריז שפגיעה מינית לא עומדת בקריטריונים של מצב חירום רפואי.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכשאתה שומע את זה, אז כבר אתה מבין ואתה תוהה אם זו הגישה, אז איך אפשר למצוא פתרונות.

קטי קטרין שטרית: אל בכל זאת ניסיתי לחשוב על מספר פתרונות לעת הזאת.

קטי קטרין שטרית: מה גם שהגשתי, ללא קשר לקורונה, הצעת חוק לגבי ערכות האונס שצריך לשמור אותן, כי, אני לא יודעת כמה אתם יודעים, אבל אחרי תקופה מאוד מאוד קצרה, אם הנאנסת לא מגישה תלונה ולא פונה לבית המשפט וכו', פשוט זורקים את זה.

קריאה: שלושה חודשים, נכון?

קריאה: שלושה חודשים.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: כבר לא.

עודד פורר: כבר לא.

קריאה: זה מה שהיה, כן.

קטי קטרין שטרית: חד-משמעית.

עודד פורר: זה היה בעבר.

עודד פורר: זה כבר לא.

עודד פורר: לפחות מהנתונים שהוצגו בפנינו גם מול החדרים האקוטיים גם מול בתי החולים, זה כבר לא.

קריאה: כן.

קטי קטרין שטרית: זה לא מספיק.

קרן ברק: וזה נשאר לנצח?

קטי קטרין שטרית: זה לא נשאר לנצח.

קטי קטרין שטרית: זורקים את זה.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, צריך להבין שהפגיעה היא פגיעה שנכון, יכול להיות שאולי בשלב הראשון היא מייד נגשת למשטרה, היא מייד עושה, אבל יש גם כאלה שיש להן טראומה מאוד רצינית והן יושבות, ועד שהן פותחות את הנושא הזה, ועד שהן נפתחות לנושא הזה לוקח זמן.

קטי קטרין שטרית: ולכן אי-אפשר לקחת הערכות האלה ולזרוק אותן, כי זה חבל מאוד.

קטי קטרין שטרית: אחר כך לך תוכיח.

עודד פורר: חד-משמעית.

קטי קטרין שטרית: ואז הן ניגשות לבית המשפט, ובבית המשפט הן כבר נזרקות.

קטי קטרין שטרית: וזה חטא על פשע.

קטי קטרין שטרית: לכן אני הגשתי הצעת חוק שלצערי הרב, כמובן, כמו כל הצעות החוק האחרות לא קודמה.

קטי קטרין שטרית: היא קראת: הצעת חוק זכויות החולה, שמירת דגימות שנלקחו מנפגעי עבירות המין.

קטי קטרין שטרית: ואני מאוד מקווה שאני אצליח עוד בכנסת הזו - - -

עודד פורר: קטי, על הצעת החוק הזו חתומים חברי כנסת מהאופוזיציה?

קטי קטרין שטרית: לצערי, זה היה כל כך לפני הרבה הזמן שאני כבר לא זוכרת.

עודד פורר: אני אגיד לך למה, כי בתוך הבלגן שנמצאת הממשלה עם ועדת השרים לענייני חקיקה שלא מאפשרים לכם להעלות הרבה פעמים את הצעות החוק הפרטיות, אם חתום חבר כנסת מהאופוזיציה כיוזם הוא יכול להעלות אותה.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: אבל איך אפשר להעביר את זה?

קרן ברק: מה זה משנה?

עודד פורר: אני באמת חושב שאפשר להעביר אותה.

קטי קטרין שטרית: מה זה משנה?

קטי קטרין שטרית: גם ככה לא - - -

קרן ברק: אצלנו אפשר להעביר?

קרן ברק: ראית אותנו מעבירים משהו?

עודד פורר: אני לא יודע.

קטי קטרין שטרית: בסדר.

קטי קטרין שטרית: הצעת חוק זו דרך אחת.

קטי קטרין שטרית: אבל יש לי עוד שתי הצעות.

קטי קטרין שטרית: אני בעד לפתוח קווי טלפון.

עודד פורר: תודה.

קטי קטרין שטרית: אני מבקשת להציע עוד שתי הצעות, כי הרי - - -

עודד פורר: בקצרה, קטי.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: המסר המרכזי ששורר בחודשים האחרונים בעקבות הקורונה הוא שההישארות בבית בעצם אמורה לשמור מבחינה בריאותית מפני הקורונה, אבל היא מתעלמת מנפגעי ונפגעות אלימות המינית שעבורם הבית הוא לא תמיד המקום הבטוח ביותר.

קטי קטרין שטרית: הייתי מוסיפה ומבקשת להרחיב את נושא קווי הטלפונים לנפגעות ולנפגעי תקיפות מיניות וכן פרסום של אותם קווים טלפון במדיה הרחבה לצורך הנגשה לכלל האוכלוסייה, וגם חשיפה רחבה יותר של התופעה ברשת האינטרנט לצורך מתן ביטחון בפניה לעזרה לאותם נפגעים ונפגעות ותשומת לב סביב הנושא.

קטי קטרין שטרית: כי כשאנחנו מקשיבים לבחורה המקסימה הזו שיושבת מולנו, אז עבור הרבה מאיתנו זה מספר.

קטי קטרין שטרית: אבל כשחושפים את זה ומביאים את זה בפני הציבור, אז צריך להבין שיש נשמה מאחורי כל מספר.

עודד פורר: תודה.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו פה מזדעזעים מהסיפור, אבל הציבור הרחב לא כל כך מכיר את הסיפור הזה, וצריך לדבר על זה בקול רם וצריך לעשות את הכול כדי שדברים כאלה לא יקרו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת ע'דיר כאמל מריח, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: טוהר, אני חייבת לציין, אני הקשבתי לך ושמעתי את הקושי שיוצא מבית החזה שלך.

ע'דיר כמאל מריח: ואנחנו כולנו כנשים וכגברים – אני שמחה שגם גברים מצטרפים למאבק שלנו, כי הגיע הזמן שלא נשכנע את המשוכנעות, שנייצא את המאבק הזה גם למין השני כהיבט מגדרי.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מבקשת מחברותיי להפסיק להאשים את הפרקליטות.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא חושבת שלהפנות אצבע מאשימה לפרקליטות זה הדבר הנכון, כי אני מאמינה שאנחנו נוגעים ונוגעות בקצה הקרחון של התופעה.

ע'דיר כמאל מריח: התופעה היא לא רק נפגעות תקיפה מינית.

ע'דיר כמאל מריח: יש השלכות רוחב הרבה יותר רחבות ומשמעותיות שדנות בנו ושואלות לגבינו, מי אנחנו כחברה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מתמודדים בעידן הקורונה, במגפה, בעוני.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מבקשת מכל חברותיי וחבריי לשים לב ולדבר לכל הסקטורים.

ע'דיר כמאל מריח: אני יכולה להגיד לכם שבחברה הדרוזית והערבית פחות מדברים על זה, זה כאילו לא קיים.

ע'דיר כמאל מריח: אבל זה קיים.

ע'דיר כמאל מריח: מטאטאים את זה מתחת לשטיח ולא מדברים על זה.

ע'דיר כמאל מריח: בגלל זה גם אני עמלה עת הצעת חוק שאני מגבשת כדי לחייב כל מוקד, כל מענה חירום שייתן מענה בכמה שפות נוספות מלבד העברית.

ע'דיר כמאל מריח: גם כן באמהרית, בערבית, ברוסית, כי גם מצאנו שחלק המחסמים הם שכשאישה מתקשרת - - -

קרן ברק: - - - את יודעת.

ע'דיר כמאל מריח: כן, אבל גם לחייב את זה.

ע'דיר כמאל מריח: ונחשו מה, השפה היא קושי.

ע'דיר כמאל מריח: היא יכולה להוות חסם.

ע'דיר כמאל מריח: אז אני גם מבקשת שנבחן את זה בצורה רוחבית, את כלל ההיבטים גם של פריפריה, עוני, מפרנס יחיד, אלימות, רצח, כל מה שצייתן.

עודד פורר: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: אבל גם מבקשת מכולנו כנבחרי ציבור לקחת אחריות ולדבר לכלל הסקטורים.

ע'דיר כמאל מריח: להעלות מודעות לזכויות הבסיסיות.

ע'דיר כמאל מריח: תתפלאו, זה לא קיים ולא מודעים לזה כל כך.

עודד פורר: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: נמצאת איתנו כאן עובדת סוציאלית, עורכת הדין רוני בלונדהיים, מאחד ממרכזי הסיוע.

עודד פורר: אחריה בזום אני אחזור לבת-עמי ברוט מפרקליטות המדינה.

רוני בלונדהיים ברין: שלום.

רוני בלונדהיים ברין: תודה.

רוני בלונדהיים ברין: אז יש לי כמה דקות להציג עולם שלם.

רוני בלונדהיים ברין: והאתגר שלי הוא לומר מעט שמכיל את המרובה.

רוני בלונדהיים ברין: ולכן בחרתי בשלושה היבטים שאותם אני ארצה להציג על המשמעות של משבר הקורונה ובעיית האלימות המינית ואלימות בכלל בחברה הדתית והחרדית.

רוני בלונדהיים ברין: הנקודה הראשונה שאני אתייחס אליה היא מאפיין הצפיפות והעומס.

רוני בלונדהיים ברין: זה מאפיין של החברה החרדית שמצאנו אותו משמעותי בתקופת הקורונה באופן שבו השפיע על רמת האלימות והפגיעות המיניות בבית, ריבוי נפשות במרחב קטן יחסית, הצפיפות.

רוני בלונדהיים ברין: בתקופת הסגר הראשון פנתה אלינו אישה שבעלה הרים עליה יד בפעם הראשונה.

רוני בלונדהיים ברין: עובר לקורונה, היה מתח בבית והייתה אלימות מילולית, אבל זה לא הסלים לכדי אלימות פיזית.

רוני בלונדהיים ברין: לדבריה, הוא למד במשך השנים לווסת את עצמו על ידי התאווררות כשהרגיש שהוא מוצף.

רוני בלונדהיים ברין: הוא היה יוצא לעבודה ולכולל.

רוני בלונדהיים ברין: הילדים לא היו בבית, וזה אפשר לו מרווח נשימה.

רוני בלונדהיים ברין: בתקופת הסגר זה נלקח ממנו, כולם תקועים בדירה קטנה ואין לו לאן לברוח עם הכעס והתסכול.

רוני בלונדהיים ברין: אז הוא הוציא את זה עליה.

רוני בלונדהיים ברין: זו סיטואציה הגיונית בכל חברה.

רוני בלונדהיים ברין: אבל דמיינו את הסיטואציה הזו עכשיו במשפחה עם 12 ילדים ושלושה חדרים, שני חדרי שינה, בלי טלוויזיה ומחשב שעוזרים להעסיק את הילדים ולתת מנוחה להורים.

רוני בלונדהיים ברין: צריך להבין שהמשפחות האלה מגדלות לפעמים למעלה מעשרה ילדים בדירות קטנות של שניים- שלושה חדרים.

רוני בלונדהיים ברין: הם בונים על היציאה של הילדים הגדולים לישיבות, מה שלא קורה בתקופת הסגר.

רוני בלונדהיים ברין: הצפיפות הזו של מספר ילדים במיטה אחת מייצרת הרבה קשיים.

רוני בלונדהיים ברין: אחד מהם הוא מוגנות נמוכה בהרבה מהרגיל לנפגעים הפוטנציאליים.

רוני בלונדהיים ברין: הגיעו אלינו מקרים של הסלמה של פגיעות מיניות שכבר החלו קודם, כמו גם מקרים בהם הפגיעה החלה בתקופה הזו.

רוני בלונדהיים ברין: גם אם הצפיפות היא לא הסיבה הישירה, היא ודאי תורמת להתרחשות הפגיעה.

רוני בלונדהיים ברין: המאפיין השני הוא חזרתם הביתה של הפוגעים.

רוני בלונדהיים ברין: בעולם החרדי הבנים הולכים ללמוד בישיבות בתנאי פנימייה החל מכיתה ז'.

רוני בלונדהיים ברין: כשהאח הפוגע נמצא במרבית הזמן בישיבה, האחות הנפגעת יכולה להרגיש בטוחה בבית.

רוני בלונדהיים ברין: כשהוא חוזר היא יכולה לנסות לצמצם את השהות שלה בבית.

רוני בלונדהיים ברין: בתקופת הסגר כולם חזרו מהישיבות לבתי הוריהם ולצעירות לא יהיה לאן ללכת.

רוני בלונדהיים ברין: הייתה לנו פונה חרדית בת 21 שנפגעה על ידי אח שלה.

רוני בלונדהיים ברין: הוא אנס אותה והוא איים עליה שלא תספר והיא פחדה ממנו פחד משתק.

רוני בלונדהיים ברין: היא לא סיפרה אפילו להורים.

רוני בלונדהיים ברין: זה היה לפני הקורונה.

רוני בלונדהיים ברין: ואנחנו עזרנו לה למצוא מסגרת פנימייתית בסמינר, כי בסמינרים יש אפשרות לפנימייה עבור בוגרות ותלמידות י"ג-י"ד.

רוני בלונדהיים ברין: בסגר, הפנימייה שלה נסגרה והיא נאלצה לחזור הביתה, ונאנסה שוב ושוב ושוב על ידי אותו אח.

רוני בלונדהיים ברין: אז היא פנתה אלינו שוב ואנחנו נעזרנו ברווחה שהצליחה בסופו של דבר למצוא לה מקלט.

רוני בלונדהיים ברין: אבל לא לכולן יש את האפשרות לפנות לעזרה.

רוני בלונדהיים ברין: העזרה לא תמיד נגישה וזמינה.

רוני בלונדהיים ברין: אני רוצה להתייחס גם לאותן נפגעות שאין להן את האפשרות להושיט את ידן לעזרה.

השלישי והאחרון: עכשיו, תחשבו מה קורה לבחורה כזו שעוברת אונס.

השלישי והאחרון: לא רק שהיא עוברת חוויה מזעזעת כמו כל בחורה, אלא שהחשיפה שלה למיניות עוברת בבת אחת למיניות מאפס למאה אחוז.

השלישי והאחרון: בפעם הראשונה בחייה היא נמצאת עם גבר זר לבד בחדר.

השלישי והאחרון: בפעם הראשונה גבר נוגע בה.

השלישי והאחרון: בפעם הראשונה היא נחשפת לעירום גברי, ובאותה הפעם היא כבר מקיימת יחסים מלאים בכוח.

השלישי והאחרון: והבחורה הזו נשארת לגמרי לבד.

השלישי והאחרון: את כל הסיסמאות החשובות שמחלחלות לתודעה הציבורית מהעיתונות, הרדיו, הרשת: את לא לבד – היא לא מכירה.

השלישי והאחרון: לפעמים היא אפילו לא מבינה שהדבר הנורא שעברה לא אירע באשמתה.

השלישי והאחרון: אבל נתקדם שלב ונניח שאותה בחורה מבינה שהיא נפגעה ושהיא זקוקה לעזרה.

השלישי והאחרון: אם היא מבינה את זה, עומדים בפניה חסמים מפני פניה לעזרה.

השלישי והאחרון: היא תמיד מודעת לקיומם של ארגונים המטפלים באלימות לסוגיה.

השלישי והאחרון: קיים טאבו על פניה לעזרה מחוץ למעגל הקרוב וקיים לחץ חברתי המונע פניה לגורמים מחוץ לקהילה, כי זה לשון הרע, כי זה דין מויסר, כי זה חילול השם.

השלישי והאחרון: נתקדם שלב ונניח שאותה בחורה מבינה שהיא נפגעה ושהיא זקוקה לעזרה ונניח שהיא מעוניינת כן להיעזר בגורמי סיוע או טיפול.

השלישי והאחרון: אבל שירותי הרווחה הצטמצמו, מרכזי הטיפול נסגרו וגם מטפלים פרטיים העדיפו להעביר את פעילותם לרשת.

השלישי והאחרון: הנשים והבנות הללו, שאין להן מחשב ואין להן וואטסאפ, מצאו את עצמן לבד במערכה.

השלישי והאחרון: מבינות או לא מבינות, אבל מאד לבד.

השלישי והאחרון: סגורות בדלת אמותיהן, לפעמים עם הפוגע שלהן לפעמים בלי.

השלישי והאחרון: אבל מאוד מאוד לבד.

השלישי והאחרון: הנשים הללו, ששרויות במצוקה, זקוקות למענה מקצועי שבכל מקרה קשה להן להגיע אליו מתוך עולמן המסוגר.

השלישי והאחרון: אך בתקופת הקורונה כשהמענים, שעוד נותרו פעילים, עברו ברובם למרשתת, על אחת כמה וכמה.

השלישי והאחרון: קראתי אנקדוטה יפה של הרב עילאי עופרן שהיא רלוונטית לענייננו ואיתה אני אסגור.

השלישי והאחרון: במד"א יש כלל בטיפול באירוע רב נפגעים: מי שצועק הכי חזק, צריך אותך הכי פחות.

השלישי והאחרון: כי מי שצועק יש לו הכרה ויש לו דופק ויש לו חמצן מספיק בשביל לצעוק.

השלישי והאחרון: הוא יכול לחכות.

השלישי והאחרון: מי ששוכב לידו בדממה הוא ככל הנראה במצב חמור הרבה יותר.

השלישי והאחרון: כשהדר וישמעאל מגורשים למדבר ולהדר אוזלים המים מן החמת היא משליכה את ישמעאל תחת אחד השיחים "ותשא את קולה ותבך".

השלישי והאחרון: מייד אחר כך כתוב: "וישמע אלוהים את קול הנער".

השלישי והאחרון: זאת למרות שהגר היא זו הבוכה בקול, ואילו ישמעאל כלל לא מסופר שבכה.

השלישי והאחרון: התורה מדגישה, אם כן, שאלוקים שומע דווקא את בכיו של ישמעאל.

השלישי והאחרון: חובה עלינו להיות שם עם לב שומע דווקא בזמן הקורונה.

השלישי והאחרון: חובה עלינו לשמוע את זעקת הכאב, אך להיות קשובים במיוחד לקול הדממה הדקה, The Sound of Silence.

השלישי והאחרון: החמלה והחסד דורשים אוזניים מחודדות הקשובות לזעקת הדל, שהרי לפעמים המצוקה הכי גדולה היא חוסר היכולת להביע מצוקה.

השלישי והאחרון: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ד"ר בת-עמי ברוט, פרקליטות המדינה.

עודד פורר: אשמח גם אם תסבירי את השונות בנתונים, כי אומרים לי מרכזי הסיוע שאת הנתונים קיבלו מכם.

בת-עמי ברוט: אז אני אציין שפרקליטות המדינה פרסמה דוח משנת 2019 ממש לאחרונה, ב-8 בנובמבר.

בת-עמי ברוט: והנתונים שמופיעים בו הם נתונים שונים.

בת-עמי ברוט: הם נתונים מדויקים.

בת-עמי ברוט: ומבחינת המדידה של הפרקליטות לשנת 2019, הפרקליטות הגישה כתבי אישום בכ-16% מתיקי עבירות המין שנפתחו בפרקליטות בשנה הזו, ולא יועדו לגניזה על ידי המשטרה.

בת-עמי ברוט: זאת לעומת 14% מכלל העבירות, כפי שעורכת הדין אושרת שוהם אמרה.

בת-עמי ברוט: בנוסף הוגשו על ידי הפרקליטות בשנה זו כתבי אישום ב-240 תיקים נוספים שנפתחו בפרקליטות בשנת 2019.

בת-עמי ברוט: אם אנחנו מסתכלים – אנחנו בודקים את התיקים על רצף השנים – הרי יש הרבה תיקים גם שמתנהלים או תיקים - - -

עודד פורר: הנתונים שהציגו כאן היו על תיקי אונס, לא רק על עבירות אלימות מינית.

עודד פורר: יש אלימות מינית שאינה אונס.

בת-עמי ברוט: קודם כול, אנחנו מתייחסים לכל תיקי עבירות המין כשגם יש לנו פילוח.

בת-עמי ברוט: מאחר שבכל שנה כתבי אישום שמוגשים הן ביחס לתיקים שנפתחו בפרקליטות באותה שנה והן ביחס לתיקים שנפתחו בשנים קודמות – אנחנו עשינו גם ממוצע רב-שנתי.

בת-עמי ברוט: ובממוצע הרב-שנתי מגישה הפרקליטות מדי שנה כתבי אישום בכ-25% מתיקי עבירות המין הנפתחים שלא יועדו לגניזה על ידי המשטרה.

בת-עמי ברוט: זאת לעומת ב-22% מכל העבירות.

בת-עמי ברוט: זאת אומרת, אנחנו דווקא רואים שמנתוני הפרקליטות עולה שמוגשים יותר תיקים בעבירות מין באחוזים גבוהים יותר מאשר בעבירות אחרות.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: תודה.

בת-עמי ברוט: סליחה?

עודד פורר: כן.

עודד פורר: לסיכום.

בת-עמי ברוט: אז בעצם אנחנו יכולים לראות שאנחנו עושים מאמץ מאוד גדול.

בת-עמי ברוט: אני חושבת שהשנה גם הוקדם הפורום לעבירות מין, אנחנו גם עושים עבודה מאוד משמעותית ביחידות הסיוע לנפגעי העבירה כדי ללוות את נפגעי העבירה, להנגיש להם את הזכויות שלהם.

בת-עמי ברוט: אנחנו מקווים שאנחנו נוכל לראות גם לאורך השנים את השיפור.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לסכם את החלק הזה של הדיון, כי אני חייב לומר שהדיון הבא שלנו נוגע בדיוק באותו עניין, מה שנקרא, מעניין לעניין באותו עניין.

עודד פורר: אנחנו נעבור תכף לדיון על הימלטות מדין של חשודים באונס באמצעות סמי אונס.

עודד פורר: זה נושא, בעיניי, דרמטי על תחום שבו פשוט מתחת לרדאר מבוצעים כאן מעשים מחרידים, ומבחינת המערכות, זה פשוט כמעט לא קיים ברמה הזאת.

עודד פורר: אנחנו מדברים על כמעט שאין הרשעות בתחום.

עודד פורר: על זה הדיון הבא.

עודד פורר: לפני כן, אני כן רוצה לסכם את החלק הזה של הדיון.

עודד פורר: אז ראשית, להודות כמובן לאיגוד מרכזי הסיוע על הדוח, כמובן על כל הפעילות שנעשית בשוטף, אבל אני חושב שאיסוף הנתונים והצגתם בצורה מסודרת עם אותו מחקר מלווה שהוצג כאן.

עודד פורר: אז אני רוצה להודות גם על הצגת המחקר.

עודד פורר: אבל כן יש כמה מסקנות מכאן שבהחלט אנחנו לוקחים אותן הלאה.

עודד פורר: ואני חושב שמשרדי הממשלה צריכים להרים את הכפפה.

עודד פורר: הדבר הראשון שבהחלט אני חושב שצריך להיות, והוא, צמוד לפרויקטור הקורונה, חייב להיות פרויקטור – אני הייתי מחבר את שני הנושאים גם יחד – לנושא של טיפול ומענה לצרכים מיוחדים של נפגעי אלימות במשפחה ו/או אלימות מינית.

עודד פורר: אלה שני נושאים שנעלמים מתחת לרדאר בתוך משבר הקורונה, מחייבים התייחסות בכל החלטה של קבינט הקורונה.

עודד פורר: כשהקבינט מקבל החלטה על סגר, כשהקבינט מקבל החלטה על צמצום פעילויות מסוימות במשק או פעולות מסוימות במשק, חייבים לקחת את הנושא הזה כחלק מסדר-היום.

עודד פורר: במקביל, בנושא של טיפולים נפשיים ופסיכולוגיים ובכלל שירותי בריאות הנפש, מצופה מהממשלה בתקופה הזאת – וגם כאן לא צריך להיות, כמו שאמרתי, מדען טילים – שלא צריך לצמצם את שירות בריאות הנפש בתקופה הזאת, אלא להרחיב אותם.

עודד פורר: זאת בדיוק התקופה שהשירותים האלה צריכים להיות מורחבים ומונגשים לאוכלוסייה, כי אין ספק שתהיה עלייה בצריכה שלהם.

עודד פורר: הוועדה קוראת לשר העבודה והרווחה, בשיתוף פעולה עם שר הפנים, למצוא את הדרך למתן סיוע כלכלי לנפגעי ולנפגעות אלימות מינית באמצעות הרשויות המקומיות באיזשהו פורמט שיאפשר מתן סיוע ראשוני וסיוע חירום ברמת הסיוע הכלכלי.

עודד פורר: הוועדה קוראת למשרד האוצר לכשיכין תוכנית תקציב סוף-סוף – אולי זה יהיה לשנת 2025, אני לא יודע לאיזו שנה הם מתכננים תקציב – אבל חייבים להגדיל את התקצוב למרכזי הסיוע.

עודד פורר: הסכומים האלה ברמת תקציב מדינה הם פשוט פעוטים.

עודד פורר: אבל האימפקט שלהם הוא ענק וחשוב.

עודד פורר: לגבי הקמת בתי הדין ייעודיים לעבירות מין ובכלל לגבי המסקנות שעלו מהדוח של השופטת ברלינר, אנחנו מקיים כאן דיון ביום שלישי הבא בשעה 10:30 על הדוח יחד עם השופטת ברלינר ושם גם נעלה את הנושאים הללו.

עודד פורר: אני מודה לכל מי שלקח חלק ולקחה חלק והובילו את הנושא.

עודד פורר: אנחנו ניתן לצוות הטכני פה התארגנות עד 11:10 ונתחיל את הדיון בנושא: הימלטות מדין של חשודים באונס באמצעות סמי אונס.