ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 160, 2020-11-03 12:15

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו עוסקים בהצעה לסדר היום בנושא: חוסר במרכז שיקום בצפון, של חברי הכנסת אופיר כץ, אלעזר שטרן, דמי אבו שחאדה ויוסף טייב.

משה גפני: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה גם על ששינית את סדר היום לבקשתי, אני מעריך את זה.

אופיר כץ: אני מגיע עכשיו מדיון בוועדת העבודה והרווחה, לגבי פריסה לא שוויונית של מכשירי פט-סי-טי, שגם שם נעשה איזשהו עוול לצפון.

אופיר כץ: בכלל נושא צמצום הפערים במתן שירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז הוא נושא שקרוב מאוד אליי, נושא הדגל שלי, אם כך אני יכול להגדיר אותו.

אופיר כץ: סיירתי כבר בכל בתי החולים בפריפריה, שם אני לומד את המצוקות, שאני מכיר, אני לומד אותן הלכה למעשה ממנהלי בתי החולים, מן הרופאים, מן הצוותים הרפואיים.

אופיר כץ: לצערי אני לא יוצא מעודד מאותם סיורים כי הפערים באמת גדולים.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שבכל אזור הצפון, הגליל המזרחי, אין לנו מרכז שיקום.

אופיר כץ: זה אומר שאדם שצריך שיקום כלשהו צריך לנסוע למרכז.

אופיר כץ: זה יכול להיות שעה וחצי, זה יכול להיות שעתיים ואף יותר.

אופיר כץ: יש גם את הקושי של המטופל שצריך שיקום.

אופיר כץ: אני לא יודע מה השיקום מועיל אם הוא צריך לנסוע ארבע שעות.

אופיר כץ: דבר שני, זה מצריך מלווה.

אופיר כץ: בדרך כלל זה בן משפחה שמשנה את שגרת חייו ולוקח יום חופשה מעבודתו וזו באמת סיטואציה מתסכלת.

אופיר כץ: והאופציה השלישית של אותם אנשים זה פשוט לוותר על הטיפול.

אופיר כץ: הנסיעה הארוכה, המרחק הרב, מה שזה מצריך מהם – הם מוותרים על הטיפול.

אופיר כץ: הייתה כתבה לפני חודש בערוץ 1 של רובי המרשלג, שבה הוא הראה את הפנים של אותם אנשים שנאלצים להתמודד עם החוויה, לנסוע למרכז כדי לקבל טיפול.

אופיר כץ: הייתה שם גברת שאמרה שהם העדיפו לוותר על הנסיעה הארוכה וקנו מכשירים לבית בשביל שבעלה יוכל להפעיל את עצמו.

אופיר כץ: הממוצע הארצי הוא מיטת שיקום לכל 10,000 תושבים.

אופיר כץ: בצפון זה מיטה לכל 50,000 תושבים.

אופיר כץ: לקשישים המצב גרוע יותר.

אופיר כץ: ב-2018 ניתן אישור ורישיון לבנות מרכז שיקום בבית החולים פוריה.

אופיר כץ: את השלב הראשוני של התכנון וכל הדברים האלה הם כבר סיימו.

אופיר כץ: הבעיה היא שהתקצוב למרכז השיקום היחיד שאמור להיות בצפון הוא פחות מחצי מן העלות האמיתית שלו.

אופיר כץ: ביקשו מהם לגייס תרומות.

אופיר כץ: הם גייסו יותר מ-50 מיליון שקלים, שזה באמת סכום יפה מאוד, במיוחד לבית חולים פריפריאלי.

אופיר כץ: לצערי, לא רק בארץ, לבתי חולים פריפריאליים הרבה יותר קשה לגייס תרומות.

אופיר כץ: מה לעשות, האנשים המבוססים יותר נמצאים במרכז והם רוצים את השם שלהם על בתי החולים הנחשבים יותר ולכן יש קושי רב לגייס תרומות בפריפריה.

אופיר כץ: זה אומר שאם נישאר עם התקצוב הזה יהיה לנו שלד אבל לא יהיו לנו מחלקות, לא יהיה לנו טיפול ולא יהיה לנו מרכז שיקום.

אופיר כץ: לכן ביקשתי להעלות את זה לסדר היום של הכנסת.

משה גפני: מי צריך לתקצב את זה?

אופיר כץ: משרד האוצר צריך לתקצב את זה.

אופיר כץ: נתנו 110 מיליון שקלים.

אופיר כץ: העליתי את זה לסדר היום, הבאתי את זה גם לפה כדי שנקיים על זה דיון נוסף, בשביל לראות איך אנחנו יכולים לגייס את הסכום.

מיקי לוי: אזכיר לך מה היה לפני שלוש שנים עם בית חולים פוריה, איך פעלנו.

אופיר כץ: הייתי בפגישה עם שר האוצר והוא כן מוכן להירתם לנושא, הוא מבין את החשיבות.

אופיר כץ: אני חושב שכל אדם נורמלי ושפוי מבין שחייבים להקים מרכז שיקום בצפון.

אופיר כץ: לא ייתכן שתושב הצפון יקבל פחות מתושב המרכז.

אופיר כץ: לא ייתכן שתושב בצפון שצריך לעבור שיקום יצטרך לנסוע שעתיים בשביל לקבל אותו.

אופיר כץ: תהיה לי גם פגישת המשך במשרד האוצר עם שר האוצר והצוותים שלו שאחראים על תחום הבריאות, על מנת לראות מאיפה אנחנו מגייסים את הכסף כדי שבית החולים לא יתחיל את הבנייה ואז יעצור כי ייגמר לו הכסף.

אופיר כץ: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אדבר איתך, אתה רכז הקואליציה בוועדה: יכול להיות שנעשה ועדת משנה לעניין הפריפריה.

משה גפני: נראה גם איך לכנות את זה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: נבקש שהנושא הזה יתקדם.

משה גפני: בבקשה חבר הכנסת שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: קודם כול אני מתנצל על האיחור שלי, הייתי בוועדה אחרת.

סמי אבו שחאדה: עברתי על ניירות העמדה ששלחו כל מיני ארגוני זכויות אדם שעסקו בנושא וחקרו אותו.

סמי אבו שחאדה: הם מציעים לנו שתי המלצות חשובות, שלדעתי אם נאמץ אותן זה יעזור לנו בכלל.

סמי אבו שחאדה: דבר ראשון, הם מציעים לנו לעשות אמות מידה, לקבוע קריטריונים לגבי הזכויות של המטופלים.

סמי אבו שחאדה: אנשים צריכים לעבור שיקום – שיהיו קריטריונים לכל התושבים בארץ.

סמי אבו שחאדה: זה יפתור את הבעיה גם בצפון וגם בפריפריה בכלל, שיהיו קריטריונים קבועים.

סמי אבו שחאדה: דבר שני שיכול לעזור מאוד לקידום מרכז השיקום בפוריה הוא עניין המאצ'ינג.

סמי אבו שחאדה: פוריה לא יוכל לעמוד במאצ'ינג שהמדינה מצפה ממנו וכפי שאמר ידידי זה יתקע את הפרויקט, פשוט יהיה לנו שלט ולא יהיה לנו פרויקט.

סמי אבו שחאדה: אם תוקם ועדת המשנה, ואני מברך על הרעיון, זה רעיון מצוין, דיברתי עם כמה אנשים בתחום הבריאות בצפון, עם פרופ' פהד חכים שמנהל את בית החולים בנצרת ועם אנשים אחרים.

סמי אבו שחאדה: לא כל מרכזי השיקום צריכים להיות במרכז הענק שחשוב ורצוי שיהיה בפוריה.

סמי אבו שחאדה: זה חשוב, זה טוב, זה פרויקט גדול שעונה על המון צרכים, אבל אפשר גם לעשות מרכזי שיקום – כי על פי חוק מגיע לאזרחים טיפול בבריאות במרחק סביר, באיכות סבירה, ברמה סבירה וכולי.

סמי אבו שחאדה: הצפון צריך יותר ממרכז אחד, כפי שיש במרכז הארץ כמה מרכזים.

סמי אבו שחאדה: הצפון רחב.

סמי אבו שחאדה: בגלל הפערים הגדולים אנחנו מדברים עכשיו על כך שיקום מרכז שיקום בפוריה, זה חשוב ומצוין, אבל זה לא יענה על כל הצרכים.

סמי אבו שחאדה: מדברים על עוד צורך חשוב מאוד, שהוא ההנגשה התרבותית של שירותי הבריאות.

סמי אבו שחאדה: עניין השפה חשוב מאוד.

סמי אבו שחאדה: רוב האוכלוסייה הערבית גרה באזור הצפון כך שרצוי שיהיה גם בסח'נין, בנצרת, באיזה מקום מרכז שיקום שייתן את שירותי הבריאות עם הנגשה תרבותית.

מיקי לוי: אין בפוריה ואין בצפת.

סמי אבו שחאדה: אני מסכים, גם זה חשוב וגם זה חשוב.

סמי אבו שחאדה: אנחנו רואים את הצורך כבר מעכשיו.

משה גפני: בואו נדבר קודם שיהיה בגלל שבינתיים אין בכלל.

סמי אבו שחאדה: אני לגמרי אתכם.

סמי אבו שחאדה: אני סבור שצריך להרים את הפרויקט הזה בפוריה, אני מסכים.

סמי אבו שחאדה: אני אומר שגם אפשר לעשות מרכזים הרבה יותר קטנים שקרובים יותר לאנשים וייתנו את השירות ויהיו מונגשים גם גיאוגרפית וגם תרבותית גם לאוכלוסייה הערבית ולכל האוכלוסייה בצפון, גם במזרח הגליל וגם במערב הגליל.

סמי אבו שחאדה: צריך לחשוב על זה כי רואים שיש צורך.

סמי אבו שחאדה: הדבר האחרון, פרופ' חכים למשל אמר שהם הודיעו למשרד הבריאות שיש להם קרקע, הם מוכנים לתת את הקרקע ולבנות מרכז קטן, כך שבעלויות נמוכות מאוד יוכל להיות מרכז שיקום גם בנצרת שיוכל לשרת את נצרת ואת נוף הגליל ואת כל האזור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לך, אדוני – ותודה רבה לאופיר כץ שמציג את זה פעם נוספת – לפני כשלוש שנים, בעקבות היעדר מיטות שיקום בבית חולים פוריה, פנה אלינו מנהל בית החולים פוריה דאז.

מיקי לוי: אמרנו שלא יכול להיות שמרמת הגולן או מטבריה או מכפרי הסביבה ייסעו לתל אביב כדי לקבל שיקום, כי גם בצפת אין מיטות שיקום.

מיקי לוי: אנחנו השגנו כאן כסף, אם אני לא טועה, אני צריך לבדוק אצלי בניירת, בסדר גודל של 85 מיליון שקלים.

מיקי לוי: סוכם עם האוצר, ואחרי חצי שנה או שנה הובא לידיעתי שהאוצר דרש מהם מאצ'ינג.

מיקי לוי: הם אמרו: אנחנו לא מסוגלים להביא מאצ'ינג לסכום כזה.

מיקי לוי: קרה מה שקרה, לא הייתה ועדה, הייתה מערכת בחירות והנה הגענו עד הלום ואופיר כץ מביא את אותה בעיה של מיטות שיקום.

מיקי לוי: ניתן כבר בעבר כסף.

מיקי לוי: היום במצב הנוכחי לא מסוגלים לעשות מאצ'ינג, צריך להביא כסף.

מיקי לוי: אין מיטות שיקום.

מיקי לוי: אז דיברנו בסך הכול על תוספת של 16 מיטות שיקום בפוריה.

ינון אזולאי: קודם כול, יישר כוח לאופיר כץ שיזם את הדיון הזה.

ינון אזולאי: גם חברי חבר הכנסת יוסף טייב הצטרף להצעה לסדר אך הוא לא נמצא כאן, אשמח גם לייצג אותו ולייצג את עצמי כתושב הצפון וכמי שמכיר את הפריפריה.

ינון אזולאי: דיברתי גם עם מנכ"ל בית החולים, ד"ר ארז און, שבאמת עושה עבודה טובה מאוד בפוריה ואנחנו יודעים שמפעם לפעם הוא רק משפר ומייעל את בית החולים, את הטיפול וגם במחלקות עצמן אנחנו רואים את זה.

ינון אזולאי: למען גילוי נאות, יש לנו גם הכרת הטוב לבית החולים הזה.

ינון אזולאי: אחותי נפצעה בתאונת דרכים עם כל בני משפחתה, עם בעלה ושני ילדיה, בחזרתם מטבריה לחיפה, הם נפצעו קשה.

ינון אזולאי: בהתחלה חשבנו שהם בפוריה ואולי צריך להעביר אותם, אולי המקום לא טוב.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד לכם שטיפלו בהם בצורה באמת מסורה.

ינון אזולאי: זו תאונה שכולנו זוכרים, וברוך השם הם היום על הרגליים ומשתקמים.

ינון אזולאי: אז היה שיקום בחיפה, והציעו להם גם ללכת צפונה יותר.

ינון אזולאי: אני מסתכל על אנשים שצריכים שיקום דווקא באזור הגליל המזרחי.

ינון אזולאי: יש מרכז שיקום יום במבואות חרמון, שהוא מרכז גדול מאוד, יפה וטוב, אבל זה מרכז יום.

ינון אזולאי: צריך לפעמים שיקום לאורך תקופה.

ינון אזולאי: נכון שצריך גם בנהריה ובנצרת ובצפת, צריך בכל המקומות האלה כדי לקרב את הפריפריה, שהיא תהיה בעצם המרכז.

ינון אזולאי: אבל כרגע מה שנמצא לנו על השולחן הוא בית החולים פוריה בטבריה, ששם כבר התחילו.

ינון אזולאי: כרגע חסרים להם כ-140 מיליון שקל, אם אני לא טועה, רק לשלב א'.

ינון אזולאי: מדינת ישראל צריכה להבין שבמיוחד בתקופה כזאת של קורונה, זו שנה שבה חייבים כמה שיותר לתמרץ, לעזור ולמצוא את הפתרונות של הכסף הזה.

ינון אזולאי: יכול להיות שמצד אחד זה הרבה כסף, אבל זה כסף מועט אם אנחנו ניקח את ההוצאות של המשפחות האלה שיוצאות וצריכות לנסוע, כמה אבדות נוספות יש לנו בגלל זה.

ינון אזולאי: אני חושב שזה מתגמד ומשרד האוצר צריך לעשות הכול על מנת לעזור ולסייע לבית החולים הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ד"ר יצחק זיו-נר, ראש אגף השיקום במשרד הבריאות, בזום, בבקשה.

יצחק זיו-נר: שלום לכם, אני שמח מאוד שאתם מעלים את הנושא לסדר היום, כל הכבוד לכם, נושא חשוב ביותר, בכלל שיקום בישראל, שאין לנו מספיק מיטות ארצית, ובוודאי בפריפריה הבעיה קשה יותר.

יצחק זיו-נר: לאור ראיית הקושי הזה משרד הבריאות נתן תעדוף ובשלוש השנים האחרונות בתוכנית הרב-שנתית הוקצו מיטות שיקום רבות.

יצחק זיו-נר: אחד הפרויקטים זה בית חולים פוריה שציינתם.

יצחק זיו-נר: אני גם בוועדה שהקימה לאחרונה חטיבת בתי החולים במשרד הבריאות שמטרתה לעקוב אחרי הבנייה של בית החולים השיקומי בפוריה, שיכלול ארבע מחלקות, שתיים גריאטריות ושתיים של שיקום, כלומר תהיה תוספת של 72 מיטות שיקום, ופרט לכך גם שיקום יום.

יצחק זיו-נר: זה יהיה פתרון בגליל המזרחי.

יצחק זיו-נר: בגליל המערבי יש את בית חולים הגליל המערבי בנהריה עם מחלקה של 40 מיטות.

יצחק זיו-נר: לצערי בכל אירוע של קורונה סוגרים את המחלקה הזאת והופכים אותה למחלקת קורונה כך שיש 40 מיטות שיקום עם צוות שיקום מיומן שאינו בניצול לטובת השיקום לאוכלוסיית הגליל המערבי.

ינון אזולאי: למה סוגרים דווקא את המחלקה הזאת?

יצחק זיו-נר: שאלה טובה.

יצחק זיו-נר: אני לא מקבל תשובה טובה.

ינון אזולאי: לא דיברתי עם ד"ר ברהום, שהוא באמת אדם מוערך ואני יודע שהוא מנהל בית חולים מוערך מאוד, אבל יכול להיות שאם תשאלו אותו, לא פעם הוא אמר שיש חוסר בתקציב.

ינון אזולאי: יכול להיות שזה מה שגורם לו לגעת דווקא במקום הזה.

ינון אזולאי: אולי כדאי לשבת איתו בצורה מסודרת ולשמוע למה דווקא מרכז השיקום נסגר.

ינון אזולאי: אולי יש לו מחלקות אחרות שהוא יכול לסגור.

ינון אזולאי: קשה לי להאמין שד"ר ברהום לא יענה לכם תשובות.

יצחק זיו-נר: אם בכספים עסקינן, כי אתם ועדת הכספים, ד"ר ברהום מתקשה מכיוון שקופות החולים אינן משלמות את הסכומים הריאליים לשיקום.

יצחק זיו-נר: לשיקום יש תשומות גבוהות.

יצחק זיו-נר: זה צוות של רופאים, אחיות, פיזיותרפיסטים, מרפאות בעיסוק, קלינאיות תקשורת, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, תזונאים.

יצחק זיו-נר: הוא חושב שהוא לא מקבל מחיר ריאלי עבור יום אשפוז.

יצחק זיו-נר: אני כן חושב שהוא מכיר בחשיבות השיקום.

ינון אזולאי: המחיר בפריפריה פחות מאשר במרכז?

משה גפני: משרד הבריאות הוא משקיף שיושב על הטריבונה?

יצחק זיו-נר: ממש לא.

יצחק זיו-נר: אנחנו נוקטים בגישה פרואקטיבית.

יצחק זיו-נר: אנחנו משוחחים איתו.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אתם צריכים להגיד מה סוגרים ומה לא סוגרים.

משה גפני: אתם צריכים להגיד איזה מרכז שיקום קיים ואיזה מרכז שיקום ממשיך להתקיים.

משה גפני: כל הצפון נמצא בלי מרכז שיקום.

ינון אזולאי: גם יותר מזה, הוא אומר בעצם שיש 40 מיטות שנסגרו שם בגלל שמנהל בית החולים לא מקבל מקופות החולים.

ינון אזולאי: כמשרד הבריאות אתם צריכים לדעת אם זה נכון או לא ולטפל בזה כדי ש-40 המיטות האלה יהיו ויוכלו לשמש לשיקום.

ינון אזולאי: תפנו מקום לטיפול בקורונה במקום אחר ואז תוכלו לפנות תקציבים גם לפוריה.

יצחק זיו-נר: קודם כול, העניין מטופל, אנחנו לא יושבים על הטריבונה.

יצחק זיו-נר: אנחנו נוקטים בגישה פרואקטיבית ומקיימים שיחות עם ד"ר ברהום.

יצחק זיו-נר: אני מקווה מאוד שהוא יפתח את המיטות.

משה גפני: אבקש תשובות.

משה גפני: אני רוצה שתעקוב אחרי זה.

משה גפני: אולי נקים את ועדת המשנה הזאת, לעקוב אחרי הסיפור הזה.

משה גפני: זה סיפור עצוב מאוד.

משה גפני: החברים העלו פה טענות נכונות, שאנשים צריכים לנסוע מהצפון למרכז הארץ.

משה גפני: לא יכול להיות שלא יהיה מרכז שיקום בצפון.

יצחק זיו-נר: אין על כך ויכוח.

סמי אבו שחאדה: בגלל המרחק הזה חלק מן האנשים לא מקבלים את הטיפול.

יצחק זיו-נר: רק אסיים ואציין שבבית חולים בעפולה יש 19 מיטות שיקום והוקצו עוד מיטות כדי להשלים את המחלקה ל-36, אבל זה גם לא נפתח.

יצחק זיו-נר: יש 19 מיטות במקום 36, שקיימות פיזית ומתוקצבות על ידי משרד הבריאות.

יצחק זיו-נר: הדבר השני שגם התייחסתם אליו הוא שיקום בקהילה.

יצחק זיו-נר: לא הכול צריך להיות באשפוז.

יצחק זיו-נר: אנחנו מנסים לעודד פתיחת מרכזי שיקום בקהילה.

יצחק זיו-נר: לאחרונה נפתח בשפרעם, במבואות חרמון כפי ששמעתם ובעוד מקומות.

יצחק זיו-נר: בהינתן שמרכז השיקום בבית החולים בפוריה ישלים את הבנייה זו בהחלט תהיה תרומה נכבדה מאוד ואנחנו נמשיך לנסות להרחיב.

יצחק זיו-נר: אני רוצה להדגיש שבבניית הקירות לא מסתיימת המלאכה.

יצחק זיו-נר: אין רופאי שיקום בישראל ואני ביקשתי בזמנו ממנכ"ל משרד הבריאות להקדים תקנים.

יצחק זיו-נר: משמע, שמשרד הבריאות יממן תקנים למתמחים כדי שבבוא היום כשבית החולים יהיה בנוי יהיו רופאים שיוכלו להפעיל את מחלקות השיקום.

יצחק זיו-נר: מנכ"ל המשרד בזמנו הקצה תקנים להקדים על מנת שאנשים יתמחו בבתי חולים במרכז הארץ, כדי שבבוא היום נוכל לאייש את המחלקות.

יצחק זיו-נר: אנחנו גם מצפים שבתי החולים בצפון יהיו קצת יותר עם יוזמה ופעילות ויקבלו את הדברים שמשרד הבריאות מקצה להם וינצלו אותם כפי שהיינו מצפים.

משה גפני: אם אני מבין נכון, משרד הבריאות הוא המשרד המרכזי שמפעיל את מערכת הבריאות הציבורית בארץ.

משה גפני: כל הזמן אתה נוקט בלשון: אנחנו מבקשים, אנחנו מקווים, אנחנו מתפללים.

משה גפני: אתם לא יכולים לחייב?

משה גפני: כאשר גיאוגרפית חלק נכבד מתושבי המדינה אין להם את זה, להגיד להם: אתם לא יכולים להמשיך לתפקד בלי שיהיה מרכז השיקום הזה.

משה גפני: זה נשמע לי חסר היגיון.

יצחק זיו-נר: זה מה שנעשה, כבוד חבר הכנסת.

יצחק זיו-נר: הקצו את המיטות, נתנו את התקציבים.

יצחק זיו-נר: כנראה צריך עוד.

יצחק זיו-נר: על נושא הכסף אני לא יכול לדבר.

יצחק זיו-נר: אני מעלה לסדר היום את החשיבות.

יצחק זיו-נר: אנחנו עוקבים האם מנצלים את מה שאנחנו נותנים.

משה גפני: מי צריך לדבר על הכסף?

ינון אזולאי: את החשיבות אנחנו העלינו.

יצחק זיו-נר: יש מקום להשתפר, אבל אנחנו נמשיך לשקוד שייתנו ויקצו יותר לצפון.

יצחק זיו-נר: בהחלט נשמח לעזרה של ועדת הכספים ושל משרד האוצר להקצות יותר לפריפריה.

משה גפני: סגנית מנהל בית החולים פורייה, ד"ר הגר מזרחי, בבקשה.

הגר מזרחי: שלום רב לחברי הוועדה.

הגר מזרחי: אקצר בדבריי, אני יודעת שזמנכם יקר.

הגר מזרחי: ראשית, אני רוצה להודות לכם ולחבר הכנסת אופיר כץ על העלאת הנושא.

הגר מזרחי: זה נושא חשוב מאוד.

הגר מזרחי: המרכז בשלבים של בנייה.

הגר מזרחי: הייתי שמחה להראות לכם – אנחנו כבר בשלב של בניית השלד של הקומה השלישית.

הגר מזרחי: מדובר במרכז שעיקר העשייה שלו תהיה אשפוז שיקומי, מלבד אשפוז יום ומרכזי יום שהוזכרו כבר.

הגר מזרחי: התקציב שהוקצה לנו על ידי המדינה עומד על 110 מיליון שקלים.

הגר מזרחי: התקציב הזה יכסה את התכנון ואת בינוי השלד.

הגר מזרחי: השלבים הבאים של העשייה – מתוך 162 מיטות, אנחנו מכוונים מראש, בגלל קשיים תקציביים, לפתיחה של 90 מיטות אשפוז.

הגר מזרחי: התקציב החסר עומד על 126 מיליון שקלים.

הגר מזרחי: מלבד זה אנחנו כמרכז רפואי הקדשנו מאמצים רבים וגויסו 62 מיליון שקלים.

הגר מזרחי: בסך הכול 110 מיליון שקלים ו-62 מיליון שקלים והתקציב החסר יגיעו לתקציב של 288 מיליון שקלים כדי שנוכל לפתוח ולהפעיל את המרכז בשלב הראשון שלו, שזה רק 90 מיטות.

הגר מזרחי: אני רוצה לציין שכמובן כחלק מתפקידנו אנחנו שוקדים גם על פיתוח המשאב האנושי, שהוזכר כאן על ידי ד"ר צחי זיו-נר, וביחד עם משרד הבריאות מקווים מאוד לקבל את התקנים החסרים כדי לגייס אנשים וכדי לשלוח אנשים להתמחות מרחבי הצפון כדי שנוכל להפעיל את המרכז.

הגר מזרחי: עשייה נוספת שלנו מתמקדת בפיתוח מרכזים או חלקים מתחומי השיקום.

הגר מזרחי: פתחנו השנה את תחום שיקום הלב.

הגר מזרחי: אנחנו מתעתדים ממש בחודשים הקרובים לפתוח את שיקום הריאות.

הגר מזרחי: כל אלה יהיו הנבטה, התחלה של שירותים, כדי שכאשר יהיה לנו את המרכז בעוד שנתיים וחצי מהיום נוכל להתחיל לתת שירותים לתושבי הצפון.

הגר מזרחי: תודה רבה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

ינון אזולאי: אולי נציג משרד האוצר.

ינון אזולאי: הוא טרח להגיע לכאן, תן לו להגיד משהו.

משה גפני: לא שהוא טרח אלא צריך לשמוע את משרד האוצר, כמו תמיד.

משה גפני: בבקשה.

רועי רייכר: שלום רב.

רועי רייכר: הייתה החלטת הממשלה שדרשה לתקצב את מרכז שיקום פוריה ב-150 מיליון שקל, 55 מיליון שקל ממשרד האוצר, 55 מיליון שקל ממשרד הבריאות ועוד מאצ'ינג שהיה אמור להגיע מבית החולים.

רועי רייכר: לפני כשנה וחצי–

רועי רייכר: שנתיים התקיים דיון שבו הוצג אומדן עדכני יותר של המספרים ומ-150 מיליון שקל עלו ל-220 מיליון שקל.

רועי רייכר: גם את הדבר הזה משרד הבריאות, ביחד עם בית החולים, כחלק ממסגרת תוכנית השיקום הגדולה שד"ר צחי זיו-נר דיבר עליה קודם, הקצה משאבים כדי להתקרב לאותם סכומים.

רועי רייכר: עכשיו אנחנו נמצאים בסיטואציה שגם האומדן הזה, האומדן השני המעודכן, עלה לאומדן שלישי מעודכן.

רועי רייכר: אנחנו קיבלנו את העובדה שהאומדן שידענו עליו לא מספיק ושצריך עוד.

רועי רייכר: שר האוצר קיבל פנייה מחבר הכנסת אופיר כץ.

רועי רייכר: מה שהונחינו לעשות, ואנחנו נעשה, אנחנו נשב עם חבר הכנסת כץ ונבחן את הדברים כדי לראות איך מתקדמים ואיך מייצרים פתרון זמני, איך עושים את זה בשלבים.

רועי רייכר: אני לא יודע עדיין לבנות פתרונות, גם לאור מה שאמרתי על שני התהליכים הקודמים, אבל בעקבות הפנייה של מזכירות הוועדה ושל חבר הכנסת אופיר כץ נשב ביחד ונבחן את הדברים כדי לראות איך מייצרים מזור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אופיר כץ, אני מבקש שתעקוב אחרי זה.

אופיר כץ: אעקוב ואעדן אותך ואת הוועדה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: נקים ועדת משנה ונראה שהחברים יוכלו להשתתף בזה.

משה גפני: עוד נדבר על העניין הזה.

אופיר כץ: ועדת המשנה חשובה.

אופיר כץ: אני כל הזמן מתרוצץ בין ועדות עם הנושאים האלה.

אופיר כץ: אודה לך אם באמת תהיה כאן ועדת משנה.

משה גפני: נרכז את זה כאן ותביא את זה אחרי כן למליאת הוועדה.

משה גפני: אנחנו נעקוב אחרי זה.

משה גפני: זה דבר חמור מאוד.

משה גפני: אנחנו מדברים על צפון המדינה.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב כזה: אנשים, שעל פי רוב מצבם הסוציו-אקונומי לא גבוה, צריכים לנסוע לשיקום במרכז הארץ.

משה גפני: זה מתאים לרפובליקת בננות, מתאים למדינה לא מודרנית.

משה גפני: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: אני מקווה שאכן כך יהיה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.