ועדת משנה להשכלה הגבוהה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 2, 2020-11-25 09:35

עופר כסיף: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לכל הנמצאים בזום, אני רוצה להתחיל בכמה מילים ולאחר מכן לעבור לפרופ' עירית קינן.

עופר כסיף: אני רוצה להתחיל באמירה כללית, שיהיה ברור מה המסגרת של הדיון.

עופר כסיף: האמירה הכללית היא שאין אקדמיה ללא מחשבה עצמאית, אין אקדמיה ללא ספקנות, אין אקדמיה ללא ביקורת, בעיקר ביקורת עצמית.

עופר כסיף: גם חוק המועצה להשכלה גבוהה מכיר בכך.

עופר כסיף: בסעיף 15 בחוק המועצה להשכלה גבוהה נאמר כך: "מוסד מוכר הוא בן חורין לכלכל ענייניו האקדמיים והמינהליים במסגרת תקציבו כטוב בעיניו (בסעיף זה, "עניינים אקדמיים ומינהליים" – לרבות קביעת תוכנית מחקר והוראה, מינוי רשויות המוסד, מינוי מורים והעלאתם בדרגה, קביעת שיטת הוראה ולימוד וכל פעולה מדעית, חינוכית או משקית אחרת)".

עופר כסיף: הסעיף הזה הוא סעיף סופר חשוב, הוא סעיף טוב.

עופר כסיף: אני הייתי אולי קצת מוסיף לו, אבל הוא סעיף טוב.

עופר כסיף: מה שנגזר פה זה שאוטונומיה למוסדות האקדמיים וחופש אקדמי מוחלט הם ערכים ועקרונות יסוד, בוודאי בחברה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

עופר כסיף: ואני חייב להגיד שבוועדה שאני עומד בראשה העקרונות של חופש אקדמי יהיו מקודשים ללא כחל וסרק וללא סייג.

עופר כסיף: חופש אקדמי הוא עיקרון שינחה את הוועדה הזאת מ-א' עד ת'.

עופר כסיף: השאלה שנשאלת היא האם הנושא שאנחנו עוסקים בו היום לא מנוגד או פוגע בחופש הזה.

עופר כסיף: יש כאלה שיגידו שברגע שמתעסקים בהתנדבות בארגון כזה או אחר יש איזושהי פגיעה באותו חופש, כפי שציטטתי מהחוק.

עופר כסיף: והתשובה היא: לא, הפוך – מטרת הדיון הזה היא להגן על החופש האקדמי מפני דורשי רעתו.

עופר כסיף: ותנועת "אם תרצו" היא תנועה שדורשת את רעתו של החופש האקדמי ופוגעת בו במגוון דרכים, ומייד אני אתן דוגמאות.

עופר כסיף: אני רק מזכיר ומדגיש שנציגי "אם תרצו" הוזמנו לדיון הזה, אבל העדיפו שלא להגיע בטענה שהם לא רואים את יושב-ראש הוועדה הזאת כיושב-ראש לגיטימי.

עופר כסיף: זאת החלטה שלהם, שלא יהיו ספקות.

ג'אבר עסאקלה: הם גם יחליטו לכנסת, לא רק לוועדה.

עופר כסיף: הם גם יחליטו מי לא לגיטימי לכנסת, כמו שהם רוצים להחליט מי לא לגיטימי לשמש מרצה.

עופר כסיף: זה רק מוכיח את מה שמלכתחילה הוביל אותנו לדיון הזה.

עופר כסיף: באיזה מובן תנועת "אם תרצו" פוגעת בחופש האקדמי?

עופר כסיף: אני אתן כמה וכמה דוגמאות, ואני מניח שבהמשך הדיון נמצא דוגמאות נוספות.

עופר כסיף: דבר ראשון, רדיפת מרצים שהם רואים כשמאל של המפה הפוליטית.

עופר כסיף: אני מדגיש את "שהם רואים", כי מי שייכנס לאתר האינטרנט שלהם יראה שחלק מהמרצים שהם מכנים כשמאלנים ולפיכך רודפים אותם הם לא באמת אנשי שמאל.

עופר כסיף: ואני לא אומר את זה לזכותם או לגנותם של אותם אנשים – כל אחד יבחר את הערכים ואת העקרונות והאמונות שלו – אני אומר את זה כדי להראות ש"אם תרצו" קובעים מהו שמאל על פי ההשקפות שלהם.

עופר כסיף: הרדיפה של אלה שהם רואים כמרצים מן השמאל נעשית, בין השאר, על ידי קיום של מה שנקרא מלשינון.

עופר כסיף: מה זה המלשינון הזה?

עופר כסיף: באתר האינטרנט של התנועה יש רובריקה שנקראת "הכר את המרצה", ויש בה כל מיני פרטים, גם אישיים, על מרצים, בין השאר על עצומות שמרצים חתמו עליהן, כנסים שארגנו ולא נראים ל"אם תרצו" ככנסים לגיטימיים, ראיונות, קריאות פומביות של מרצים.

עופר כסיף: המאפיין המאחד ברובריקה של "הכר את המרצה" והרשימה שמופיעה תחתיו היא שכולם כאמור מאופיינים על ידי התנועה כשמאל פוליטי.

עופר כסיף: אז זה דבר אחד שמראה כיצד "אם תרצו" פוגעים בחופש האקדמי, מפני שהרובריקה הזאת היא לא רק כדי שידעו מה עמדותיהם של המרצים ותו לא, אלא כי היא נעשית כדי לעשות דה-לגיטימציה למרצים בעלי השקפות מסוימות, לעשות אפקט מצנן כדי למנוע ממרצים להשמיע את קולם, לגרום להם לחשוש.

עופר כסיף: דבר שני, במשך שנים פעילי "אם תרצו" מתפרצים לשיעורים ומפוצצים שיעורים של מרצים שהם רואים אותם כמרצים "מוטים לשמאל", ואני אומר את זה במירכאות כפולות ומכופלות.

עופר כסיף: דבר שלישי, בתאריך 17 באוגוסט 2010 התנועה כתבה מכתב לנשיאת אוניברסיטת בן גוריון דאז, פרופ' רבקה כרמי, ובו התנועה איימה שאם פרופ' כרמי לא תוסיף אנשי ימין לסגל האקדמי ותשנה את תוכני הלימוד, הם יבריחו תורמים לאוניברסיטה ויבריחו סטודנטים.

עופר כסיף: באותו זמן היה קמפיין מתוזמר נגד המחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן גוריון, עד כדי קריאה לסגור אותה, באשמה שכביכול המחלקה שמאלנית.

עופר כסיף: השיא היה כאשר "אם תרצו" הפיצו כרזות שמייחסות לחברי המחלקה תמיכה בלינץ' ברמאללה.

עופר כסיף: אפשר להראות את הכרזה?

עופר כסיף: שימו לב, "אם תרצו" הפיצו כרזות שמייחסות לחברי המחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן גוריון תמיכה בלינץ' ברמאללה.

עופר כסיף: דבר נוסף ש"אם תרצו" עושים במשך שנים זה תיוג של סילבוסים בחוגים למדע המדינה, סוציולוגיה ואחרים באוניברסיטאות בישראל.

עופר כסיף: תיוג סילבוסים – ואני מצטט – כ"ציוניים ולאומיים מול אנטי ציוניים ואנטי לאומיים".

עופר כסיף: דוגמה חמישית, הקלטה וצילום של מרצים, לעיתים קרובות בהיחבא, שבהם "אם תרצו" חושדים באנטי ציונות.

עופר כסיף: דרך אגב, גם פה אני לא אומר אנטי ציונות כגנאי, אני לא אומר את זה באופן שיפוטי, לא לטוב ולא לרע, אני פשוט מציג את זה כעובדה לגבי היחס של "אם תרצו" לזה.

עופר כסיף: אז כאמור, צילום והקלטות של מרצים שבהם הם חושדים או מאשימים באנטי ציונות.

עופר כסיף: "אם תרצו" נוהגים לשתול פעילים שלהם בתוך קורסים, לעורר פרובוקציות מתוכננות בשיעורים, לצלם ולפרסם את זה ברשתות חברתיות.

עופר כסיף: היה מקרה של מרצה באוניברסיטה העברית לפני מספר שנים שפעילי "אם תרצו" ממש התעמרו בה.

עופר כסיף: העמידו מולה חיילת במדים – דרך אגב, גם את אותה חיילת הם הונו, הם לא אמרו לה במה מדובר – ואחר כך המציאו שקר כאילו אותה מרצה תקפה את החיילת ואמרה לה משהו בסגנון "אני לא מוכנה שיהיו חיילים במדים בשיעור".

עופר כסיף: שקר.

עופר כסיף: לאחר מכן נעשה תחקיר, שהופץ לכלל הסטודנטים ולבוגרי החוג ללימודי תרבות, תחקיר שביצעה מרצה מהאוניברסיטה העברית, ד"ר ניקול הוכנר, ראש התוכנית ללימודי תרבות דאז.

עופר כסיף: היא פרסמה מסקנות שאליהן הצטרפו כל חברי הסגל של החוג.

עופר כסיף: בסיכום התחקיר הזה נאמר כך: "אין סטודנטית ערבייה תוקפת סטודנטים במדים, שקר וכזב, דבר שלא היה ולא נברא".

עופר כסיף: אבל למרות כל זאת הדוברות של "אם תרצו" המשיכה לפמפם לערוצי התקשורת את השקר.

עופר כסיף: בעקבות זה המרצה זכתה לאיומים על חייה ועצומות שקוראות לפטר אותה.

עופר כסיף: שני דברים אחרונים.

עופר כסיף: כאשר מדובר על מתן נקודות זכות – שזה הרי הטריגר לדיון הזה, הודעה שהתפרסמה שלפיה אוניברסיטת בן גוריון מתכוונת לתת שתי נקודות זכות למי שמתנדב בתנועת "אם תרצו" – הנוהל אומר שאי אפשר להתנדב בגופים שהם פוליטיים.

עופר כסיף: לדעתי אין גוף שהוא לא פוליטי, אין כזה דבר, ואני לא בהכרח פוסל התנדבות בגוף פוליטי, אבל כאן מדובר בגוף שיש לו אסוציאציה או קשר מפלגתי.

עופר כסיף: הקשר המפלגתי הזה הוא לכאורה מפלגת הליכוד.

עופר כסיף: יש לזה הרבה דוגמאות, ואני אתייחס לפסיקה של השופט הנדל בהקשר הזה.

עופר כסיף: הפסיקה הזאת היא ממרץ 2020, ושם השופט הנדל, בעקבות עתירה בנושא הזה, כותב כך: "העתירה והנספחים שצורפו לה מעוררים מספר סוגיות שאינן פשוטות.

עופר כסיף: דומה כי לפחות חלק מהפעולות שביצעה המשיבה (כלומר תנועת "אם תרצו") לפי החומר שהוצג נועדו להשפיע על בוחרים להצביע בעד רשימת מועמדים מסוימת, כך בפרט ביחס לפרסומים שונים המתייחסים במפורש לראש הממשלה בנימין נתניהו והבעת תמיכה בו, כגון שלטי חוצות, מבלי להסתפק בהתייחסות לסוגיה כללית כגון מעמדה של מערכת המשפט".

עופר כסיף: את זה השופט הנדל קובע, אסוציאציה ברורה של תנועת "אם תרצו" לממשלת הליכוד בכלל ולראש הממשלה נתניהו בפרט.

עופר כסיף: כלומר, יש פה חיבור מפלגתי.

עופר כסיף: אז על זה לתת נקודות זכות כהתנדבות?

עופר כסיף: ודבר אחרון, בספטמבר 2013 "אם תרצו" הגישו תביעת דיבה נגד קבוצת אנשים שהקימה באינטרנט אתר שנקרא "אם תרצו תנועה פשיסטית" על כך שמכנים אותה תנועה פשיסטית.

עופר כסיף: שופט בית המשפט המחוזי בירושלים, רפאל יעקובי, קבע בספטמבר 2013 כך: "בשיח המלומדים עליו העיד תומר פרסיקו ביחס למה שנוגע למקורות ההשוואה של מייסד "אם תרצו" רונן שובל ובדברים שאמר במסגרתו שובל עצמו, יש חיזוק לקיום מכנה משותף מסוים בין עמדותיה של התובעת", כלומר "אם תרצו", "לבין עקרונות מסוימים שביסוד הפשיזם.

עופר כסיף: לנוכח האמור יש להחיל בקשר לפרסום זה את הגנת אמת בפרסום".

עופר כסיף: יהיו אולי כאלה שיקפצו ויגידו שבית המשפט העליון הפך את הפסיקה.

עופר כסיף: לא נכון, זה שקר נפוץ שמופץ על יד אנשי "אם תרצו".

עופר כסיף: בית המשפט העליון לא הפך את ההחלטה, הוא קבע שלא היה נכון לבית המשפט המחוזי להיכנס לסוגיה.

עופר כסיף: אבל הוא לא הפך את ההחלטה ואמר שהתנועה היא לא תנועה שיש בה יסודות פשיסטיים.

עופר כסיף: לסיכום, שני דברים אני רוצה לומר פה.

עופר כסיף: דבר ראשון, לא ראוי שמוסד אקדמי יכיר בתנועת "אם תרצו" כתנועה שעבור התנדבות בה יינתנו נקודות זכות, מאחר שמדובר בתנועה עם אסוציאציה מפלגתית ברורה – ובכוונה אני לא אומר פוליטית אלא מפלגתית – ועוד יותר חמור, זאת תנועה ששמה לעצמה מטרה אחת: למנוע את החופש האקדמי, לכרסם בו עד כדי חיסולו וליצור אקדמיה בצלמה ובדמותה של התנועה עצמה, מה שמנוגד לרוח האקדמיה ואף לסעיף 15 בחוק למועצה להשכלה גבוהה.

עופר כסיף: אני אתן עכשיו את רשות הדיבור לפרופ' עירית קינן, דיקנית בית הספר לחינוך מהמכללה למנהל, ואז אעבור לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

עופר כסיף: נעשה פינג-פונג בין חברי הכנסת לבין האורחים.

עופר כסיף: פרופ' קינן, בבקשה.

עירית קינן: תודה רבה.

עירית קינן: קודם כול תודה על עצם הדיון הזה, שהוא חשוב בעיניי מאוד.

עירית קינן: תודה שאתה נותן לי לדבר ראשונה.

עירית קינן: אני ממש מתנצלת, אבל כיוון שנודע לי על זה רק אתמול אני במחויבויות שאני כבר לא יכולה לשנות.

עירית קינן: אנסה לדבר בקיצור.

עירית קינן: קודם כול, אני רוצה להגיד משהו על עצמי, כדי להגיד מאיזה מקום אני מבקשת לדבר.

עירית קינן: בהתמחויות שלי יש שילוב של היסטוריה וחינוך.

עירית קינן: הדוקטורט שלי הוא בהיסטוריה, עיקר הכתיבה שלי הוא בהיסטוריה והשפעתה על היבטים חינוכיים, בעיקר בנושא של אזרחות ודמוקרטיה.

עירית קינן: התקופה שאני עוסקת בה הכי הרבה היא התקופה של מלחמת העולם השנייה ואחריה.

עירית קינן: הארגון הזה הוא ארגון שבמקרה הטוב אפשר לקרוא לו מקארתיסטי, ובמקרה היותר חמור להשתמש בדברי השופט של בית המשפט המחוזי, כפי שחבר הכנסת עופר כסיף ציטט.

עירית קינן: מדובר גם בארגון שמפיץ שנאה.

עירית קינן: זוהי עיקר הפעילות שלו, הפצת שנאה.

עירית קינן: ואני לא צריכה לחזור על דוגמאות, אתם כולכם מכירים אותן.

עירית קינן: אני רוצה לדבר על האקדמיה בכמה היבטים.

עירית קינן: הארגון הזה מתגאה באחד מהאתרים שלו – שחפרתי בהם לעומק – בהשפעה העצומה שיש לו על השלטון.

עירית קינן: הוא מתגאה בזה שהוא זה שהוביל לפיצול משרד החינוך והקמת המשרד להשכלה גבוהה, שזה משרד שנולד מלכתחילה בחטא.

עירית קינן: הארגון הזה רוצה להיכנס לאקדמיה כדי לפגוע בה.

עירית קינן: אני אספר לכם עוד משהו על עצמי: אני גדלתי במושב והייתי חקלאית בילדותי ובצעירותי.

עירית קינן: בחקלאות יש דבר שנקרא הרכבה: אתה לוקח איזשהו ענף, מרכיב אותו על עץ או צמח אחר, כדי לשנות את התכונות של העץ.

עירית קינן: זה בדיוק מה ש"אם תרצו" רוצים לעשות באקדמיה.

עירית קינן: הם נכנסים לאקדמיה כדי לשנות אותה.

עירית קינן: לשנות אותה באופן המנוגד לעקרונותיה, כפי שחבר הכנסת כסיף הסביר כל כך טוב.

עירית קינן: עצם העובדה שהם מנסים להתערב בסילבוסים – מי שמכם בכלל?

עירית קינן: עצם העובדה שהם רודפים מרצים לא רק על הפעילות שלהם בתוך האקדמיה אלא גם על פעילות שלהם מחוץ לאקדמיה אומרת לנו שהם רוצים להשליט את משטרת המחשבות שלהם בתוך האקדמיה ולהפוך אותה לכלי שרת בידיהם – ואני אפילו לא יכולה להגיד "בידי השלטון", כי אני מניחה שאם השלטון ישתנה הם לא ירצו לשרת את השלטון האחר.

עירית קינן: כלומר, יש להם מטרה אחת מאוד ברורה.

עירית קינן: אני רוצה להגיד עוד משהו.

עירית קינן: לחשוב שאפשר להפריד בין מה שהם קוראים לה פעילות הצדקה שלהם, שזאת הפעילות החברתית כביכול, לבין היד שמנענעת את העריסה, כלומר לבין הפעילות הכללית והעיקרית של הגוף, זה או להיות תמים או להיות עיוור או לעצום את העיניים במכוון.

עירית קינן: יש פה מהלך של צבת.

עירית קינן: למה אני מתכוונת?

עירית קינן: מה ש"אם תרצו" מנסים לעשות באקדמיה שרי החינוך מאז בנט עושים במשרד החינוך.

עירית קינן: אני פרסמתי על זה, כתבתי על זה, ואני אומרת לכם את זה ממקום מחקרי, לא ממקום של דעה שמדברים עליה בסלון: מה שמשרד החינוך עושה מאז שבנט נכנס אליו זה חינוך של בוחרי העתיד לבחור בעמדות של הבית הלאומי, הבית היהודי, ימינה או ווטאבר, כל השמות שהם קוראים לעצמם.

עירית קינן: החינוך יוצא דרך לימודי האזרחות.

עירית קינן: אני ממליצה לכם להיכנס ולראות, יש המון חומר שפורסם על זה.

עופר כסיף: עירית, תנסי בבקשה לקצר כי יש לנו עוד דוברים.

עופר כסיף: תנסי לסיים תוך דקה.

עירית קינן: בכובע אחר שלי אני יושבת-ראש הפורום האקדמי לאזרחות.

עירית קינן: אנחנו נלחמים כבר שנים גם נגד ספר האזרחות וגם נגד ועדת המקצוע, ואני רואה את הפעילות של "אם תרצו" קשורה בזה קשר הדוק.

עירית קינן: זאת פעולה משולבת שנועדה לשנות את אופייה של המדינה, ללא שום גיבוי ציבורי לדבר הזה.

עירית קינן: זה מה ש"אם תרצו" רוצים לעשות.

עירית קינן: אני חושבת שמה שקרה בשנה שעברה באוניברסיטה העברית, שקיבלה את "אם תרצו" ונתנה לה את נקודות הזכות, והשנה חזרה בה מזה – היא חזרה בה בטעות.

עירית קינן: ואוניברסיטת בן גוריון עושה את אותה טעות כרגע, גם בזה שהיא קיבלה אותם וגם כשהיא תנסה לעוות את זה.

עירית קינן: אני רוצה להסביר למה אני מתכוונת.

עירית קינן: האוניברסיטה העברית - - -

עופר כסיף: עירית, עירית.

עירית קינן: אני כבר מסיימת.

עופר כסיף: תודה.

עירית קינן: האוניברסיטה העברית נתנה נימוק מינהלי לזה שהיא חזרה בה.

עירית קינן: היא אמרה שהיא רוצה לצמצם את מספר העמותות שיקבלו הכרה לנקודות זכות.

עירית קינן: הנימוק המינהלי הזה יאותגר מן הסתם בשנה הבאה.

עירית קינן: אז מה אני מצפה מהוועדה שלכם?

עירית קינן: אני מצפה לאמירה עקרונית ומהותית שאומרת שתנועה כמו "אם תרצו" בשום פנים ואופן לא יכולה להיכנס לתוך האקדמיה.

עירית קינן: תודה רבה.

עופר כסיף: תודה רבה לך, עירית.

עופר כסיף: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

עופר כסיף: לאחר מכן פרופ' אלון הראל, שגם צריך לצאת בקרוב, ידבר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, על הדיון החשוב.

יוסף ג'בארין: אני חושב שבפתח דבריך שטחת את כל הסיבות הברורות, המשכנעות והנחרצות מדוע אין מקום לאותו שיתוף פעולה – שאני מקווה שלא יקרה בסוף.

יוסף ג'בארין: אני חושב שד"ר עירית חיזקה את הנקודות שאתה העלית, במיוחד את העניין הזה שאי אפשר להפריד בין פעילות שהיא יותר פוליטית מפלגתית, שתוארה נכון כפעילות שמפיצה שנאה, לבין פעילות אחרת שאופייה הוא יותר חברתי וקהילתי.

יוסף ג'בארין: אני חושב שלהכיר בפעילות כזאת של הפצת שנאה זה כל כך מקרה קיצוני, שאני לא יכול לחשוב על אותה הפרדה.

יוסף ג'בארין: כמי שבא מהאקדמיה וגם היה פעיל סטודנטיאלי, אני לא יכול לראות איך האקדמיה יכולה להתחבר ולשתף פעולה עם הפצה של שנאה וגזענות ושל פסילת אחר ושל הסתה.

יוסף ג'בארין: זה פשוט לא יכול ללכת ביחד.

יוסף ג'בארין: האקדמיה היא מקום לקידום ערכים של שוויון, של סובלנות, ערכים נאורים של כיבוד האחר וזכויותיו.

יוסף ג'בארין: לכן אין מקום בשיח הזה ובמרחב האקדמי לשיתוף הפעולה הזה, שמשמעותו בעצם היא לתגבר ולחזק ואולי גם להזדהות באיזשהו מובן עם פעילות כה פסולה, בטח ברמת הקמפוס והמרחב האקדמי של "אם תרצו".

יוסף ג'בארין: לכן אני מקווה שהמסקנות של הדיון הזה יהיו מאוד ברורות, ואני רוצה ומקווה שהנהלת האוניברסיטה תקשיב למה שאנחנו מעלים כאן ולא תקדם שום שיתוף פעולה עם ארגון "אם תרצו".

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

עופר כסיף: תודה רבה לך.

עופר כסיף: פרופ' אלון הראל איתנו?

אלון הראל: כן, אני כאן, אבל אני לא יכול להדליק את המצלמה.

אלון הראל: אני רוצה להתייחס לשני דברים שתנועת "אם תרצו" עשתה.

עופר כסיף: תציג את עצמך קודם.

אלון הראל: שמי אלון הראל, אני פרופ' למשפטים באוניברסיטה העברית.

אלון הראל: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים בעייתיים שתנועת "אם תרצו" עשתה שגם מאיימים על החירות האקדמית.

אלון הראל: דבר אחר, רשימת המרצים שהם הפיצו באינטרנט, שכוללת רשימת פעולות אנטי ציוניות כביכול של מרצים.

אלון הראל: אני הסתכלתי היום ברשימה כדי להכין את עצמי וראיתי להפתעתי שעינת אלבין, אדם לא פוליטי בכלל ככל שאני יודע, קולגה שלי באוניברסיטה העברית, מואשמת בזה שהיא חברה בארגון שנקרא "משפטניות למען צדק חברתי", ארגון שעוסק בכלל בשאלות של פמיניזם במשפט, הכלה של נשים אתיופיות, פלסטיניות, מזרחיות ועוד שורה ארוכה של דברים, ארגון שעוסק באמת בעניינים חברתיים טהורים.

אלון הראל: שורה ארוכה של פעילות כביכול אנטי ציונית אחרת כללה חברות באגודה לזכויות האזרח, חתימה על עצומה בענייני פליטים – כל מיני עניינים שהקשר בינם לבין ציונות לא מובן לי.

אלון הראל: ברשימה הזאת לא מופיעה רק רשימת המרצים, אלא גם רשימת הטלפונים – שזה דבר שאני רוצה להדגיש – ורשימת האימיילים של המרצים האלה.

אלון הראל: זה בעצם הזמנה לפנות ולהטריד את המרצים האלה.

אלון הראל: הדבר השני הוא המלשינון.

אלון הראל: המלשינון הוא מין מכשיר שמוכר מברית המועצות לשעבר, שבמסגרתו אנשים מספרים באופן אנונימי סיפורים על מרצים ומבקשים מתנועת "אם תרצו" להתערב.

אלון הראל: יש באוניברסיטה העברית ובכל אוניברסיטה אחרת גופים משפטיים וגופים דיסיפלינריים שתפקידם לשאול במידה שמרצה פוגע בסטודנט, והם מקבלים גם תלונות אנונימיות.

אלון הראל: אבל הרעיון שסטודנט יפנה לארגון באופן אנונימי ויגיד "פגעו בי" בלי שהמרצה יודע את זה ובלי שהגופים המשפטיים של האוניברסיטה יודעים את זה, הוא מאוד בעייתי לטעמי.

אלון הראל: אני רוצה להגיד שאני עצמי נפגשתי בבעייתיות הזאת כאשר בסופו של יום, אחרי שיצא המלשינון, פתאום הגיעו אליי כל מיני טלפונים אנונימיים של כל מיני אנשים שאמרו שאני שמאלני.

אלון הראל: הם אפילו לא טענו נגדי איזשהן טענות מיוחדות.

אלון הראל: הייתי יושב במשרד והייתי מקבל שורת טלפונים.

אלון הראל: זה הפסיק אחרי שבוע, זה לא היה אסון גדול, אני לא הייתי במצב של עמירם גולדבלום, שפרצו לו לשיעור וכו'.

אלון הראל: הנקודה השלישית, כשהתכוננתי לוועדה הסתכלתי באתר של "אם תרצו".

אלון הראל: לטעון שזה ארגון לא פוליטי זה יותר מהתעלמות.

אלון הראל: יש שם שורה ארוכה של פעילויות פוליטיות שהם מעורבים בהן באופן ישיר.

אלון הראל: הם מארגנים טיולים לחברון להראות את החשיבות של ההתנחלות בחברון.

אלון הראל: אין לי שום דעה לגבי ההתנחלות בחברון, אבל זאת שאלה פוליטית שמפלגת את עם ישראל, מדינת ישראל ואזרחי מדינת ישראל.

אלון הראל: זאת שאלה פוליטית ב-ה' הידיעה.

אלון הראל: יש שם גם דיונים ארוכים מאוד בתפקיד של בית המשפט העליון, המעורבות של בית המשפט העליון, המשילות – שהיא גם שאלה פוליטית ב-ה' הידיעה.

אלון הראל: לדעתי ראוי שארגון שהוא בעיקרו פוליטי, גם אם הוא עוסק בעבודת שהיא charitable.

אלון הראל: ..

אלון הראל: צריך לזכור שגם תנועת החמאס עוסקת בעבודה שהיא charitable.

אלון הראל: אני לא אומר עכשיו שום דבר בעד או נגד תנועת החמאס, אני רק מזכיר שכמעט לכל תנועה פוליטית יש בפריפריה פעילויות שהן charitable.

אלון הראל: על פי העיקרון הזה, כל ארגון במדינת ישראל שהוא פוליטי ב-ה' הידיעה יכול להקים לעצמו איזה אגף קטן ולהגיד שהוא מסייע לקשישים, ובכך לקבל שתי נקודות זכות.

עופר כסיף: אלון תנסה לסיים.

אלון הראל: אני מקווה שעזרתי.

אלון הראל: תודה.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

עופר כסיף: אחריו תדבר ד"ר ניקול הוכנר.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהזרעים של תנועות פשיסטיות כמו "אם תרצו" נמצאים עמוק אחורה בשנים.

ג'אבר עסאקלה: כשהייתי סטודנט באוניברסיטה העברית ואחר כך יושב-ראש ועד הסטודנטים הערבים וגם חבר הסתדרות הסטודנטים היה תא משמעותי אחד של הימין, שהיה למעשה ארגון פשיסטי, שהתמקד במטרה אחת: למנוע מהשמאל פעילות פוליטית, למנוע מהסטודנטים הערבים פעילות באוניברסיטה.

ג'אבר עסאקלה: הם נהגו אפילו באלימות.

ג'אבר עסאקלה: חלק מהם מככבים היום כשרים בממשל ישראל, כמו למשל ישראל כץ, שהסתובב עם דובון צבאי ושרשרת.

ג'אבר עסאקלה: אבל שם החוצפה שלהם לא הגיעה עד כדי כך שהם הציבו את עצמם כמשטרת מחשבות.

ג'אבר עסאקלה: היום הם מתנהגים כמשטרת מחשבות.

ג'אבר עסאקלה: הם רוצים שהאקדמיה תלך בדרך שלהם, בדרך הימנית, שהאקדמיה תוותר על חופש החשיבה, על חופש הדיבור, על חופש המחקר, ולמעשה הם היום מקבלים לגיטימציה דרך הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: הממשלה היא לא פחות גרועה מ"אם תרצו".

ג'אבר עסאקלה: אני קורא מכאן: אם יש לנו שר משפטים עם עמוד שדרה אמיתי, עמותה כזאת צריכה להימחק מספר העמותות.

ג'אבר עסאקלה: אסור לקיים אותה, כי היא תנועה גם גזענית, גם פשיסטית וגם אלימה.

ג'אבר עסאקלה: ולכן חובה למנוע ממנה להתקיים באופן חוקי.

ג'אבר עסאקלה: תנועות פשיסטיות מהסוג הזה צריך להוציא מחוץ לחוק.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

עופר כסיף: תודה רבה, חבר הכנסת עסאקלה.

עופר כסיף: ד"ר הוכנר איתנו?

עופר כסיף: היא לא איתנו.

עופר כסיף: אני מבקש מהיועצת המשפטית של אוניברסיטת בן גוריון לדבר.

עופר כסיף: היא נמצאת?

תמר מונד: כן.

ג'אבר עסאקלה: היא מפחדת לדבר?

עופר כסיף: אפרופו מה שאומר חבר הכנסת עסאקלה בבדיחות הדעת על הפחד לדבר – הלוואי שזאת הייתה רק בדיחות הדעת, כי ניסיתי להזמין היום כמה וכמה מרצים שסבלו מנחת זרועה, כמעט תרתי משמע, של "אם תרצו" והיו כאלו שפחדו.

יאיר גולן: אני אייצג אותם, אל תדאג.

עופר כסיף: גברת מונד, בבקשה.

תמר מונד: אני רוצה להציג את הסיבות שבגללן האוניברסיטה קיבלה את ההחלטה שהיא קיבלה.

תמר מונד: אני רוצה לפתוח ולומר שהאוניברסיטה לא קיבלה החלטה שמשמעה מתן לגיטימציה לתנועה או הסכמה איתה, ואני לא מציגה פה דעה שמדברת על הסכמה או לא הסכמה ובוודאי לא לגיטימציה.

תמר מונד: הסיבות שלנו הן אחרות לחלוטין.

תמר מונד: אפתח בזה שבשנה שעברה "אם תרצו" הגישו בקשה במסגרת הקול קורא שהאוניברסיטה מפרסמת להכרה בארגונים שמעניקים שתי נקודות זכות במסגרת התנדבות סטודנטים בהם, ואנחנו דחינו את הפנייה שלהם, מהסיבה שבין שאר הדרישות דרשנו שתהיה פעילות רציפה, ולא הוצגה לנו פעילות כזו.

תמר מונד: תנועת "אם תרצו" כמובן פנתה אלינו במכתב שוצף בטענה שהדחייה הייתה על רקע פוליטי, ואנחנו אמרנו שהם פשוט לא עמדו בדרישות הקול קורא ולכן אנחנו לא נדרשים לדון בטענות שלהם.

תמר מונד: השנה "אם תרצו" למדה משנה שעבר והציגה בקשה שעל פניה כוללת פעילות התנדבותית עם קשישים, עם חולים, עם חקלאים, פעילות שכוללת מעגלי שיח בין מגזרים, שזו על פניו פעילות מסוג הפעילות שאנחנו מאשרים, וזאת גם פעילות רציפה.

תמר מונד: כלומר, היא עמדה בתנאי הקול קורא.

תמר מונד: ואז אנחנו נדרשנו לשאלה האם החוק שאומר שאין לאשר ארגונים שהם ארגונים מפלגתיים או פוליטיים מונע מאיתנו לאשר אותה.

תמר מונד: לא הייתה לנו אינדיקציה שתנועת "אם תרצו" היא תנועה מפלגתית.

תמר מונד: חבר הכנסת כסיף פתח את הדיון בציטוט של ניל הנדל, שאנחנו נבדוק אותו, אבל כשאנחנו קיבלנו את ההחלטה אנחנו בהחלט לא ראינו איזשהו שיוך מפלגתי של התנועה.

תמר מונד: בחומרים שאנחנו ראינו, ראינו שתנועת "אם תרצו" - --

ג'אבר עסאקלה: לא פתחתם את אתר האינטרנט שלהם?

תמר מונד: בחומרים שאנחנו ראינו וגם בתצהירים שהם הגישו לבית משפט ראינו שאין להם זיהוי מפלגתי.

תמר מונד: לכן דנו בשאלה האם תנועת "אם תרצו" היא תנועה שאנחנו צריכים לפסול אותה על שום היותה תנועה פוליטית.

תמר מונד: ועכשיו אני מבקשת איזושהי פתיחות למה שאני מבקשת לומר.

תמר מונד: השאלה של פרשנות חוק, כפי שלימד אותנו פרופ' אהרון ברק, היא שאלה שנוגעת לפרשנותו התכליתית של החוק, כאשר אנחנו בדרך כלל מתחילים מהלשון, וכשהלשון סובלת מספר משמעויות אנחנו הולכים בדרך כלל לתכלית הסובייקטיבית ולתכלית האובייקטיבית של מי שחוקק את החוק.

תמר מונד: המונח "פוליטי" הוא מונח רחב מאוד.

תמר מונד: בהגדרתו המילונית הוא כולל את כל היחסים שבתחום הציבורי והמדיני.

תמר מונד: אני מקריאה: מכלול הסוגיות במרחב פרט, חברה, ריבון.

תמר מונד: מאחר שהמונח הזה הוא מונח שכולל קשת רחבה של ארגונים שפועלים במרחב הפעילות של פרט, חברה, ריבון, אנחנו נדרשים לתכלית של החוק.

תמר מונד: ואנחנו חשבנו שמאחר שהחוק הזה מפנה למוסדות להשכלה גבוהה ומאחר שמוסדות להשכלה הגבוהה הם הגוף המובהק שאמון על ריבוי דעות, על גיוון, על - - -

עופר כסיף: גברת מונד, סליחה, אבל אני חייב לקטוע אותך, כי את מתעלמת מהדבר החשוב ביותר שהועלה פה עד כה, גם מפי וגם מפי חבריי.

עופר כסיף: אני באמת התחלתי את הדיון בחשיבות החופש האקדמי, ואני לא נכנס עכשיו לסוגיה – כי לא נצא ממנה – עד כמה באמת יש קשר.

עופר כסיף: ..

עופר כסיף: אני תכף אראה לך דוגמאות ברורות, ואני מאוד מתפלא איך אתם, בתור מוסד מכובד, לא עקבתם אחרי הדברים ולא דליתן אותן בקלות מהמקורות, שהם מאוד גלויים וברורים, ותכף אני אתן דוגמאות מעבר למה שאמר השופט הנדל.

עופר כסיף: אבל לפני שאני בכלל נכנס לשאלה האם זה גוף פוליטי או מפלגתי והאם בכלל גוף פוליטי מראש לא יכול לקבל נקודות זכות עבור התנדבות, הדבר המאוד פשוט הוא שמדובר בארגון ששם לעצמו מטרה לפגוע בחופש האקדמי.

עופר כסיף: למה הדברים משולים?

עופר כסיף: תסתכלי על עצמך כמוסד שנמצא תחת מתקפה.

עופר כסיף: הרי מה עושים "אם תרצו"?

עופר כסיף: הם רוצים לכרות את הענף שעליו אתם יושבים, הם רוצים לחסל את החופש האקדמי על ידי הפחדה והטרדה.

יאיר גולן: אני מסתייג מדבריך: הם לא רק רוצים, הם פועלים לעשות את זה.

עופר כסיף: מקבל את התיקון של חברי חבר הכנסת גולן.

עופר כסיף: הם פועלים במשך שנים כדי להטריד, כדי להפחיד, כדי להציק וכדי לסתום פיות של מרצים, כדי שלא יוכלו לעשות את מה שהם אמורים לעשות – ללמד ולחקור.

עופר כסיף: כל מי שלא מוצא חן בעיניהם הם עושים עליו איקס, גם על ידי פרסום טלפונים ופרטים אישיים כדי שיטרידו אותם.

עופר כסיף: לכן מה שאת אומרת זאת היתממות.

ג'אבר עסאקלה: הם גם נוהגים באלימות.

ג'אבר עסאקלה: אני בעצמי ראיתי אותם נכנסים לאולם שהרציתי בו באוניברסיטת תל אביב ורצו לפוצץ באלימות את המפגש הזה.

ג'אבר עסאקלה: אני לא מבין איך אתם עיוורים לכל הדברים האלה.

ג'אבר עסאקלה: בואו גם נזכור מי היה ראש המל"ג בזמן שנלחצתם ולחצו עליכם כדי לעזור ל"אם תרצו".

עופר כסיף: כן, בבקשה.

תמר מונד: אני לא יודעת על מה דובר כרגע, מתי נלחצנו וכו', אבל אני חייבת לומר שאוניברסיטת בן גוריון מכירה את "אם תרצו" ונמצאת בדרך כלל משני צידי המתרס איתם.

תמר מונד: אבל אנחנו סברנו שגם לגבי גוף שאנחנו מסתייגים רוב הפעמים מפעילותו – אנחנו לא מתייחסים לתוכן הפעילות שלו ולהסכמה או לאי-הסכמה שלנו איתו, אלא אנחנו מתייחסים לשאלה הכללית.

תמר מונד: היום זה "אם תרצו", אבל מחר זה יכול להיות ארגון מהצד השני של המתרס - - -

עופר כסיף: סליחה שאני קוטע אותך, אבל - - -

יאיר גולן: למה זה דיון עקרוני אם - - -

תמר מונד: אבל תנו לי לגמור את התשובה.

תמר מונד: אתם רוצים לשמוע את התשובה שלי או אתם רוצים לשמוע רק את עצמכם?

עופר כסיף: גברת מונד, אנחנו נשמע אותך וניתן לך את הזמן הראוי, אבל לא יכול להיות שאת אומרת דברים שהם כל כך מופרכים במקרה הרע ומיתממים במקרה הטוב.

עופר כסיף: הרי הובאו כאן ראיות ברורות לכך שמדובר בארגון שכל מטרתו להצר את החופש האקדמי אם לא לחסלו, והוא גם עושה את זה בפועל, כפי שאמר חבר הכנסת גולן – ואת ממשיכה ואומרת "יבוא מהצד השני ארגון.

עופר כסיף: ..".

עופר כסיף: אני אומר לך כאן ומתחייב שאם יבוא ארגון מהצד השני, כפי שאת מכנה אותו, שתהיה גם לו מטרה לפגוע בחופש האקדמי והוא יפעל למענה, אני מבטיח לך שאני אקדם דיון בדיוק באותו נוסח ובאותו אופי.

עופר כסיף: כי חופש אקדמי לא צריך להיפגע על ידי אף אחד.

עופר כסיף: כאן מדובר בארגון שכבר פוגע בחופש האקדמי – ואת מתעלמת מזה.

תמר מונד: חבר הכנסת כסיף, אתה מדבר על תפיסות עולם.

תמר מונד: אתה רואה את זה בדרך מסוימת, אבל אני מניח שאם היו פה חברי "אם תרצו" – שלא נמצאים פה – הם היו מציגים את זה באיזושהי דרך אחרת.

עופר כסיף: הם לא נמצאים משום שהם לא רוצים.

תמר מונד: אני לא יכולה ככה, אתה רוצה לתת לי לגמור משפט?

עופר כסיף: הם לא רוצים להיות כאן.

עופר כסיף: הם הוזמנו, אבל הם לא רוצים להיות כאן, בדיוק מאותה סיבה שהדיון הזה מתקיים.

תמר מונד: סליחה, אני לא מייצגת אותם, אבל החוק מאפשר לי לא לקבל ארגון שהוא ארגון מפלגתי או פוליטי.

תמר מונד: הפרשנות של האוניברסיטה לחוק היא שמתוך תפיסת עולם מרחיבה אנחנו רואים את המונח "פוליטי" כחל על קשת גדולה מאוד של ארגונים ופעילויות, ולכן, מתוך תפיסת עולם שהיא מרחיבה, אנחנו מבקשים לצמצם את המונח "פוליטי" למונח שקרוב יותר למונח "מפלגתי".

תמר מונד: אני אומרת שוב, הנושא המפלגתי טעון בדיקה, לא היינו ערים לו.

תמר מונד: אבל כשאנחנו נשארים עם המונח "פוליטי" – זה מה שהחוק מורה לי.

תמר מונד: מאחר שבחרתי, מתוך תפיסת עולם ליברלית, לא לקבל את הפרשנות המרחיבה ל"פוליטי" אלא את הפרשנות הצרה, זו ההחלטה של האוניברסיטה.

עופר כסיף: גברת מונד, סיימת?

תמר מונד: כן.

עופר כסיף: לפני שאני נותן לחבר הכנסת גולן את זכות הדיבור אני מעלה במצגת מכתב שנשלח ב-22 בנובמבר לנשיא האוניברסיטה, לרקטור, לדיקאן ולראש לשכת דיקנט הסטודנטים.

עופר כסיף: על המכתב הזה חתומים יושבי-ראש של כמה וכמה תאים סטודנטיאליים באוניברסיטת בן גוריון, מכחול לבן דרך "אופק – עומדים ביחד", מרצ, וחד"ש.

עופר כסיף: במכתב יש עובדות שמוכיחות שמדובר בתנועה מפלגתית.

עופר כסיף: קודם כול אני אצטט ממה שכתוב אצלם לגבי הכרה בגופים ובארגונים שאינם פוליטיים או מפלגתיים: "סטודנט יהיה זכאי לשתי נקודות זכות פעם אחת במהלך לימודים לתואר אקדמי ראשון בעבור פעילות שהיא אחת מאלה...

עופר כסיף: כל עוד הארגונים האלה אינם גופים וארגונים שהם פוליטיים או מפלגתיים".

עופר כסיף: אני נותן דוגמה אחת מהמכתב: ב-19 בנובמבר השנה, לפני שבוע, "אם תרצו" הזמינו לקורס בהנחיית ד"א מרדכי קידר, כאשר מדובר כאן על נאום על עצרת תמיכה בראש הממשלה נתניהו.

עופר כסיף: זה לא מפלגתי?

עופר כסיף: ויש לכם פה עוד רשימה ארוכה.

עופר כסיף: אני לא יכול לצטט כאן את כל המכתב, אבל אני מציע שתקראי אותו, הוא מדבר מספיק טוב בפני עצמו.

עופר כסיף: אני מצטט עוד קטע ממנו: "לדעתנו ברור מעל כל צל של ספק כי תנועת "אם תרצו" הינה ארגון פוליטי.

עופר כסיף: את ההסברים הטעונים מדוע תנועה זו פוליטית ימנית, ויש הטוענים גם מפלגתית, ניתן לשטוח על גבי עשרות עמודים", וכאן יש כמה וכמה דוגמאות, שלא אחזור עליהן.

עופר כסיף: אני מציע לך שתקראי את זה.

עופר כסיף: לא יכולה להיות היתממות שאומרת שהארגון הזה הוא לא מפלגתי ובטח שלא יכולה להיות היתממות והתעלמות מהרדיפה השיטתית של התנועה הזאת אחר מרצים שלא מיישרים איתו קו.

עופר כסיף: זה לא יעלה על הדעת.

עופר כסיף: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

יאיר גולן: אני חושב שהחלטת אוניברסיטת בן גוריון לוקה באי-סבירות קיצונית.

יאיר גולן: זה דבר שהוא פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

יאיר גולן: אתה מנית, אדוני, את עיקרי הטיעונים מדוע זה בלתי סביר ובלתי הגיוני, ואני רוצה להוסיף לזה מעט נופך אישי.

יאיר גולן: בשנת 2018 הייתי מועמד לרמטכ"לות, וארגון "אם תרצו" ניהל כנגדי קמפיין אישי בטענות שקריות.

יאיר גולן: הוא לקח דברים שאמרתי ב-2006, עיוות אותם לחלוטין.

יאיר גולן: הוא החתים 100 משפחות שכולות על עצומה כנגדי.

יאיר גולן: אנחנו הולכים לתמוך בארגון ולאפשר לו לפעול בתוך כותלי אוניברסיטה שממומנת על ידי עם ישראל, על ידי אזרחי ישראל, ולאפשר להם לפעול נגד קציני צה"ל שלא מיישרים איתם קו?

יאיר גולן: הם לא מהלכים אימים רק על אנשי אקדמיה, הם מהלכים אימים על כל מי שלא מיישר קו עם גישה לאומנית קיצונית.

יאיר גולן: אני מזכיר שבצד קמפיין ה"שתולים" באוניברסיטה היה גם קמפיין "שתולים" בתרבות.

יאיר גולן: אני מזכיר מי הופיע על הכרזה שהייתה מרוחה בכל הארץ: עמוס עוז, גילה אלמגור, יהושע סובול ואחרים.

יאיר גולן: לזה אנחנו מאפשרים עבודה דרך אוניברסיטה שמשולמת על ידי כספי המיסים שלנו?

יאיר גולן: השתגענו?

יאיר גולן: וזה עוד בלי קשר אם הם מזוהים עם מפלגה כזאת או אחרת.

יאיר גולן: זאת החלטה בלתי סבירה באופן קיצוני.

יאיר גולן: אני רוצה לומר עוד דבר.

יאיר גולן: יש במדינת ישראל ידע מפליג לגבי לחימה בארגוני טרור.

יאיר גולן: אני לא בא להגיד ש"אם תרצו" הוא ארגון טרור, ומראש אני אומר את זה כדי שיהיה ברור.

יאיר גולן: אבל אנחנו נלחמים בארגוני דעוה, ארגוני צדקה שפועלים ביהודה ושומרון, בעבר כאלה שפעלו ברצועת עזה, וידענו להגיד שהפעילות שלהם בסופו של דבר מביאה להסתה ומביאה גם לטרור.

יאיר גולן: "אם תרצו" זה ארגון שמסית באופן שיטתי וקבוע.

יאיר גולן: אומנם הוא עושה אולי פעילות צדקה, אבל אי אפשר להסתכל רק על פעילות הצדקה ולא להסתכל על כל שאר הפעילות שלו, זה דבר בלתי סביר, בטח ובטח במדינת ישראל, מדינה שנלחמת כנגד כל העולם כדי שארגונים שפועלים כנגדנו במקומות אחרים יוכרו כארגוני טרור למרות שיש להם גם פעילות צדקה.

יאיר גולן: ולכן אני חושב שזה פשוט בלתי סביר באופן קיצוני.

יאיר גולן: קמפיין השתולים זה קמפיין הבוגדים.

יאיר גולן: מה זה שתולים?

יאיר גולן: שתולים של מי?

יאיר גולן: שתולים של אויבי ישראל.

יאיר גולן: כלומר, כל אותם מרצים וכל אותם אנשי תרבות שתויגו תחת הכותרת שתולים – זאת דרך מכובסת להגיד עליהם שהם בוגדים.

יאיר גולן: ואנחנו יודעים מה דינו של בוגד.

יאיר גולן: ולכן זה בלתי סביר בעליל שאוניברסיטה מכובדת בישראל – אוניברסיטה, לא איזה מכללה פרטית, שלא ממומנת, למרות שאין דברים כאלה באמת – מרשה לעצמה להגיד ש"אם תרצו" הוא ארגון לגיטימי.

יאיר גולן: אני לא מצפה שהאוניברסיטה תפעל נגד "אם תרצו", זה לא תפקידה.

יאיר גולן: אבל לתת לה לגיטימציה, להביא אותה למרכז החברה הישראלית, להגיד שהם עושים פעילות שעליה אפשר לקבל קרדיט אקדמי זה דבר בלתי סביר בעליל, ואני לא מצליח להבין איך העקרונות הליברליים שדיברה עליהם הגברת מונד מסתדרים עם עקרונות אחרים שבונים חברה במדינת ישראל.

יאיר גולן: זה דבר פשוט בלתי סביר.

יאיר גולן: זה ליברליזם שמאבד את עצמו לדעת, זאת פעולה שהיא אוטואימונית והיא עתידה להרוס – פשוט להרוס – את החופש האקדמי בבן גוריון.

עופר כסיף: תודה רבה, חבר הכנסת גולן.

עופר כסיף: לפני שאני אתן לפרופ' אורן יפתחאל מאוניברסיטת בן גוריון לדבר, אני רוצה שהחברים יצפו בסרטון המחריד, סרטון השתולים ש"אם תרצו" הוציאו בזמנו.

עופר כסיף: (מוקרן סרטון).

יאיר גולן: זו גישה פלורליסטית, ליברלית וראויה שאוניברסיטה צריכה לתת לה גב.

עופר כסיף: אני מסכים עם מה שאמרת, חבר הכנסת גולן.

עופר כסיף: זה סרטון שאין לי מילים אחרות להגדיר אותו מלבד מחליא, וזה עוד אנדרסטייטמנט.

עופר כסיף: זה מתקשר עם מה שאתה אמרת קודם, המילה שתולים היא מילה מכובסת לבוגדים, וגם נאמר בסרטון באופן מאוד ברור שהם אומנם ישראלים אבל הם נלחמים בנו.

עופר כסיף: מה יותר הגדרה של אויב מזה?

עופר כסיף: ואפרופו מה שחבר הכנסת גולן אמר לגבי מחלה אוטואימונית, זה מזכיר לי שזיגמונד באומן, מהאינטלקטואלים הגדולים של דורנו, אמר פעם על הפוסט מודרניזם שהוא ניצחון הרעיון הליברלי על החברה הליברלית.

עופר כסיף: זה מילים אחרות לתאר בדיוק את אותה מחלה אוטואימונית שאתה מדבר עליה.

עופר כסיף: פרופ' יפתחאל, בבקשה, ותנסה בבקשה לקצר לשלוש או ארבע דקות מקסימום.

אורן יפתחאל: שלום לכולם, אני שמח על הדיון.

אורן יפתחאל: אני בא מאוניברסיטת בן גוריון וגאה להיות חלק ממנה, ותמר ואני מכירים.

אורן יפתחאל: אני רוצה למחות על ההחלטה של האוניברסיטה להעניק את נקודות הזכות האלה.

אורן יפתחאל: אני מדבר מניסיון אישי של לפחות 15 שנה של מאבקים מול הארגון הזה, שכמובן חורג לחלוטין, תמר, מהנושא של חופש אקדמי.

אורן יפתחאל: כמו שנאמר פה, זה אחד הארגונים שפועל הכי חזק נגד האוניברסיטאות, נגד הקמפוסים, וכמו שנאמר פה, גם אם כרגע הוא מלביש כפפה ורודה על היד – היד והזרוע נשארות רעילות וממשיכות לפעול בכל הכוח נגד העקרונות שהאוניברסיטה תומכת בהם.

אורן יפתחאל: יש לזה היסטוריה ארוכה, הקמפיין נגד פרופ' נעמי חזן, תוך כדי הסתה פרועה, שלטים בכל הארץ שהצמיחו לה קרניים.

אורן יפתחאל: היה גם קמפיין נגד האוניברסיטה שלנו.

אורן יפתחאל: "אם תרצו" פעלו הכי חזק נגד האוניברסיטה בגלל שהם זיהו את החולשה.

אורן יפתחאל: נתנו להם להיכנס, הם זיהו את החולשה ופעלו בכל הכוח, כולל סחיטה במצלמות נסתרות של רבקה כרמי כדי למנוע מתורמים לתרום אם לא יפטרו מרצים מסוימים.

אורן יפתחאל: אין דרך אחרת להגדיר את זה מלבד סחיטה בסגנון מאפיה.

אורן יפתחאל: למזלנו הנהלת האוניברסיטה התעשתה ברגע הזה, אחרי שלפני זה היא הייתה מאוד רכה מול "אם תרצו".

אורן יפתחאל: וזה הלקח שאנחנו חייבים ללמוד, תמר, עד היום.

אורן יפתחאל: ברגע שנותנים להם להיכנס הם לא הופכים פתאום לכבשה, הם נשארים זאב.

אורן יפתחאל: נותנים להם להיכנס דרך החלון והם אחר כך משתלטים כמה שהם יכולים.

אורן יפתחאל: אנחנו ניאבק נגדם.

אורן יפתחאל: הקמפיין נגד רבקה כרמי בזמנו בא אחרי הקמפיין המאוד מאוד ארסי נגד המחלקה לפוליטיקה וממשל.

אורן יפתחאל: אל תשכחו שהם הובילו מהלך של ניסיון לסגור מחלקה מצטיינת, המצטיינת ביותר בארץ, על בסיס פוליטי גלוי ופרוע וברוטלי, וזה נמנע ברגע האחרון.

אורן יפתחאל: אני הייתי בוועדת הכנסת שרצתה לסגור את המחלקה הזאת, גדעון סער היה אז השר.

אורן יפתחאל: אי אפשר להתעלם מהיסטוריה של משהו שקרה רק לפני מספר שנים.

אורן יפתחאל: הם הוציאו פוסטר ענק שמבקש מסטודנטים לבוא לאוניברסיטת בן גוריון כדי לבוא ללמוד פוליטיקה וממשל והראו את המחבל עם הידיים האדומות של הלינץ', ואמרו: בואו תלמדו איתו – או עליו – ותגנו על הזכויות שלו, ועוד שקרים כאלה, שנועדו לחסום, להפחיד ולמנוע את הדיון האקדמי.

אורן יפתחאל: אני לא נגד אנשים מהימין, יש להם זכות לגיטימית לחלוטין, כמו לכולם.

אורן יפתחאל: אבל אני כן נגד אנשים שפועלים בארסיות, בהסתה ובסימון מטרות בצורה גלויה כדי לפגוע בכל מה שיקר לאקדמיה.

אורן יפתחאל: אחרי הקמפיין של פוליטיקה וממשל ואחרי הסחיטה של רבקה כרמי הם המשיכו.

אורן יפתחאל: היה לנו אירוע על אום אל-חיראן, האירוע הטראגי שבו נהרג יעקוב אבו אלקיען, שהם ניסו למנוע אותו בכל הכוח.

אורן יפתחאל: היה לנו אירוע של שוברים שתיקה, שבו עמוס עוז ז"ל, אחד הפרופסורים המכובדים אצלו, דיבר והם ניסו למנוע ממנו בכל הכוח ועשו הפגנה, שהיה צריך לבקש מהביטחון להרחיק אותם מהאירוע כדי שלא יפגעו בו פיזית.

אורן יפתחאל: והיה כמובן את קמפיין השתולים, שארגון בצלם, שאני הייתי היושב-ראש שלו, "כיכב" שם.

אורן יפתחאל: אי אפשר להתעלם מכל אלה ולהגיד שעכשיו הם באים לעזור למטרות חברתיות.

אורן יפתחאל: בואו נהיה כנים, בואו נהיה עקרוניים, בואו נתמוך בכל מי שתומך בדיון חופשי, דיון אקדמי וזכויות אדם, ולא ניתן לזאב להיכנס בעור של כבש כשאנחנו בהחלט יודעים שהוא ממשיך להיות זאב.

אורן יפתחאל: אז אני מבקש, תמר, גם מהאוניברסיטה להתעלות מעבר לפרשנות של אהרון ברק פעם על מה זה "פוליטי", ולהתייחס לאיום על האוניברסיטה, שנכנס אלינו כמו שהוא.

עופר כסיף: אני מודה לך מאוד.

עופר כסיף: אני מבקש ממוריה חלמיש, יועצת השר להשכלה גבוהה, לדבר.

עופר כסיף: היא נמצאת?

עופר כסיף: היא לא נמצאת?

עופר כסיף: אין אף אחד מהמשרד להשכלה גבוהה?

עופר כסיף: חבל.

עופר כסיף: אני רוצה להדגיש פה שלצד ההזמנה ששלחנו לאנשי "אם תרצו", שסירבו, כאמור, תוך כדי השתלחות ביושב-ראש הוועדה, מסתבר שגם המשרד להשכלה גבוהה לא רואה לנכון להגיע.

ג'אבר עסאקלה: גם לא המחלקה של המים והביוב במשרד?

עופר כסיף: אז כפי שאמרתי בישיבה אחרת, כנראה שכשיש שר שהוא גם שר למים וגם להשכלה גבוהה הוא ממלא פיו מים כשמדובר בהשכלה גבוהה.

עופר כסיף: אז אני מאוד מצר על כך, כי חשוב היה לשמוע גם את העמדה שלהם.

עופר כסיף: אני פונה למועצה להשכלה גבוהה, עמרי גולן, יועץ משפטי, נמצא?

 << דובר >> עמרי גולן: שלום, שמי עמרי, אני עורך דין בלשכה המשפטית של המל"ג.

 << דובר >> עמרי גולן: בהמשך לדיון שהיה כאן על החופש האקדמי, חשוב לציין שהמוסדות להשכלה גבוהה הם תאגידים עצמאיים וחלה עליהם החובה לעמוד בהוראות החוק, זה ברור מאליו.

 << דובר >> עמרי גולן: רק אתמול בערב אנחנו קיבלנו לראשונה את חוות הדעת המשפטית של האוניברסיטה בנושא הזה, וככל שיידרש אנחנו נבחן אותה.

 << דובר >> עמרי גולן: עם זאת, בהמשך לדיון שהיה כאן, חשוב לי לציין שהשאלה שעומדת לדיון לדעתנו היא שאלה משפטית כללית – מהו ארגון שאינו פוליטי לצורך החוק הזה, שבו אפשר יהיה להשתתף בפעילות חברתית.

 << דובר >> עמרי גולן: זה לא דיון לעניין ארגון כזה או אחר.

 << דובר >> עמרי גולן: זו שאלה משפטית וצריך לדון בה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אנחנו הראינו קודם שמדובר במשהו שהוא מעבר לנושא המשפטי, אבל אני מניח שבכובע שלך זה מה שאתה יכול ורשאי לעסוק בו, ואנחנו מכבדים את זה.

עופר כסיף: אני אחר כך אעבור גם לדוברת מדוברות המל"ג, ביאטה קרנץ.

עופר כסיף: אבל לפני זה אני פונה לד"ר ניקול הוכנר מהאוניברסיטה העברית, שעשתה בזמנו תחקיר לאחר שהייתה תקיפה – לא פיזית, אבל סוג של תקיפה – של מרצה על ידי שקרים מצד "אם תרצו".

עופר כסיף: ד"ר הוכנר, אם אפשר, שלוש או ארבע דקות.

עופר כסיף: בבקשה.

עופר כסיף: היא התנתקה.

יאיר גולן: עד שנגמור את הבעיות הטכניות ראוי להעיר שהמל"ג, לדעתי באופן יזום לאור הדיון הציבורי שמתרחש כרגע, ראוי שיבחן את הנושא המשפטי פה לעומקו.

יאיר גולן: אני מבקש שזה יופיע בסיכום שלך, אדוני היושב-ראש.

עופר כסיף: כן, אני כותב לי, תודה רבה על ההערה החשובה.

עופר כסיף: ד"ר הוכנר מתחברת?

עופר כסיף: אז נמתין עוד רגע.

עופר כסיף: אני יודע שהיא צריכה לצאת, בגלל זה אני ממתין ולא נותן למישהו אחר.

קריאה: היא עדיין לא איתנו.

עופר כסיף: אז אני אעבור בינתיים לפרופ' עמירם גולדבלום מהאוניברסיטה העברית.

עופר כסיף: בבקשה, אדוני.

עמירם גולדבלום: תודה רבה, עופר.

עמירם גולדבלום: אני רוצה להתנתק מכמה מהנושאים שעלו כאן.

עמירם גולדבלום: אותי פחות מעניין אם הם מגדירים את עצמם ארגון פוליטי או לא והאם זה מוגדר חוקית פוליטי או לא, כי כל ארגון הוא בעיניי ארגון פוליטי כזה או אחר, ולרוב הארגונים שפועלים באוניברסיטה יש דעות פוליטיות ואג'נדה פוליטית, כך שלא זאת הבעיה.

עמירם גולדבלום: אני גם מוכרח להגיד שאין לי שום בעיה עם זה שהם מבקשים לעבוד עם חקלאים, קשישים או עם ילדים שדורשים תשומת לב מיוחדת.

עמירם גולדבלום: גם זאת לא הבעיה.

עמירם גולדבלום: הבעיה העיקרית שלהם זה האיום על מרצים.

עמירם גולדבלום: האיום על מרצים צריך היה להיות הקו המנחה של כל האוניברסיטאות, לא רק של אוניברסיטת בן גוריון לבד.

עמירם גולדבלום: היה צריך לתבוע שאם יש איום על מרצים, לא תהיה פעילות של "אם תרצו", כמו הפעילות שבה הם פרצו – סליחה שאני עושה את ההשוואה, אבל ההשוואה הזאת חיונית – לשיעור שלי כמו שנערי היטלר פרצו לשיעורים של מרצים יהודים לפני השואה.

עמירם גולדבלום: על זה הפסיקו את הפעילות שלהם לחודש אחד, גם כן תגובה די עלובה, וגם היא תחת לחץ שלי, שהודעתי שאני לא חוזר ללמד אם האוניברסיטה לא תעניש אותם.

עמירם גולדבלום: יש צורך שהמרצים באוניברסיטאות ידרשו מההנהלות שלהם לתבוע שכל פעילות של "אם תרצו" בקמפוסים – ומותר להם לפעול בקמפוסים כרצונם – תהיה תלויה בזה שכל איום שלהם על המרצים מוסר לחלוטין.

עמירם גולדבלום: זאת אומרת, האתר הזה של "הכר את המרצה" – אתם רוצים שיכירו את המרצים?

עמירם גולדבלום: אין בעיה, אבל תורידו את מספרי הטלפון ותסירו את כל הפרטים המזהים שמאפשרים להם לתקוף מרצים – וכאמור, אני בעצמי הותקפתי, כמו שאלון הותקף ואחרים באוניברסיטה העברית.

עמירם גולדבלום: אז הנושא העיקרי בעיניי הוא הנושא של האיום, ועל זה צריכות להתאחד כל הנהלות האוניברסיטאות.

עמירם גולדבלום: גם ור"ה צריכה לטפל בזה, גם המל"ג צריך לטפל בזה, והצדדים המשפטיים הם משניים בעיניי.

עופר כסיף: תודה רבה, פרופ' גולדבלום.

עופר כסיף: אני עובר לד"ר הוכנר, שהצטרפה אלינו.

עופר כסיף: שלום ניקול.

ניקול הוכנר: אני רוצה להתחיל בקצת רקע.

ניקול הוכנר: אני עכשיו מדברת מקמפוס הר הצופים, שזה קמפוס מאוד ייחודי, יש בו גם סטודנטים ערבים, גם סטודנטים ממזרח ירושלים, גם חרדים, גם סטודנטים מאסיה ועוד סטודנטים לא יהודים.

ניקול הוכנר: מה שאני רוצה להגיד בזה זה שהמקום הוא מאוד מאוד נפיץ ואנחנו צריכים מאוד מאוד להיזהר מהחיכוך שיש פה בין אוכלוסיות.

ניקול הוכנר: ולכן גורם שמלבה את האש ומביא שיח של שנאה ואלימות – גם אם זאת אלימות סימבולית – לדעתי זה דבר מאוד מאוד מסוכן, במיוחד בקמפוס שצריך להיות מגדלור לערכים ליברליים.

ניקול הוכנר: דבר נוסף, יש לא מעט סטודנטים פה שנושאים נשק, ברישיון כמובן.

ניקול הוכנר: תעשו אחד ועוד אחד.

ניקול הוכנר: לא פעם חששתי בשנים האחרונות מטבח.

ניקול הוכנר: אני אומרת את זה בצורה הכי ברורה.

ניקול הוכנר: רק על הדבר הזה אני נכנסת פה לוועדה.

ניקול הוכנר: כדי להגיד שלא רק מדובר פה בעימות אידיאולוגי לגיטימי כביכול שקצת מפלרטט עם הגבולות.

ניקול הוכנר: לא, יש פה סכנה של ממש מבחינתי, ואני חושבת שחלק מהאנשים חשו את זה.

ניקול הוכנר: בנוסף לסרטון שהעליתם קודם, באתר של "אם תרצו" יש שמות של מרצים – אני לא נמצאת שם – כולל עצומות שהם חתמו עליהן.

ניקול הוכנר: זאת ממש מטרה עבור השותפים של העמותה הזאת לדעת במי לפגוע ולמי להתייחס.

ניקול הוכנר: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לסבול אלימות כזאת נגד אנשים בתוך ההשכלה.

ניקול הוכנר: מדובר פה בחוקרים מובילים במדעי החיים, במדעי החברה, במדעי הרוח, בכל הפקולטות.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: את יכולה לספר לנו בשתי מילים על הניסיון שעשית עליו תחקיר, לגבי האמבוש שעשו למרצה?

עופר כסיף: אני בכוונה לא אומר את שמה, היא לא מעוניינת שאגיד את שמה.

ניקול הוכנר: כשהייתי ראש התוכנית בלימודי תרבות היה עימות בין סטודנטית אחת לבין מרצה שהתפתח מתוך דיון עם סטודנטים ערבים שהיו בכיתה.

ניקול הוכנר: העימות עצמו פחות חשוב ממה שקרה אחר כך.

ניקול הוכנר: זה כלל צילום בסתר, שהוא בלתי חוקי, זה כלל רדיפה, זה כלל השמצות.

ניקול הוכנר: אנשים – גם אליי –שלחו אימיילים מאיימים, איומי מוות ועוד ועוד, עד כדי כך שבהמשך הדרך נאלצתי להתלונן במשטרה.

ניקול הוכנר: אני לא חושבת שבתור חוקרת ומרצה אני צריכה להגיע לתחנת משטרה.

עופר כסיף: תודה רבה, ד"ר הוכנר.

עופר כסיף: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לדור ישי, יושב-ראש תא מרצ באוניברסיטת בן גוריון, חבר המועצה הסטודנטיאלית ומי שגם ניסח את המכתב שציטטתי ממנו קודם.

עופר כסיף: בבקשה, דור, אבל תנסה לקצר לשלוש דקות, כי זמננו הולך ומתקצר.

דור ישי: שלום לכולם ותודה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת עופר כסיף, ולכל חברי הכנסת שהגיעו.

דור ישי: זה באמת דיון מאוד חשוב.

דור ישי: אני רק אגיד שטוב מאוד ש"אם תרצו" לא הגיעו לכאן, כי זה לא דיון בעניין שלהם.

דור ישי: הדיון הוא על ההתנהלות של האוניברסיטה ועל ההחלטה שהם לא פוליטיים ולא מפלגתיים.

דור ישי: המכתב נשלח לכולם ואני שמח שהוא גם עלה כאן, כי לא קיבלנו תשובה מהאוניברסיטה לגביו.

דור ישי: לשון החוק מאוד ברורה, ההתייחסות בה היא לארגון, היא לא לסוג הפעילות.

דור ישי: וכפי ששטחנו במכתב וגם כפי שנאמר פה מספיק, הארגון הזה הוא פוליטי ומאוד מאוד מפלגתי.

דור ישי: אבל אני אדלג על החלק הזה ואני אנסה לתת את האינפוט מתוך האוניברסיטה.

דור ישי: אני סטודנט שלוש שנים באוניברסיטה, אני פעיל חברתית פה, אני יו"ר תא מרצ, כפי שהוזכר.

דור ישי: לאוניברסיטה אין באמת אפשרות לפקח על אופי הפעילות.

דור ישי: ברגע שיש אישור לתת שתי נקודות זכות, כל התהליך שעובר זה חתימה של רכז הארגון, לצורך העניין רכז מטעם "אם תרצו", שחותם על 30 שעות התנדבות בסוף הפעילות ואז שתי נקודות הזכות מועברות לסטודנטים שהתנדבו במסגרת הזאת.

דור ישי: זאת אומרת שמצד אחד הם יכולים לרשום שהם צבעו קירות של קשישים בבאר שבע, ובאותו זמן להיות בסיור בחברון.

דור ישי: דבר שני, שהזכירה גם גברת מונד, זה העניין של הליברליזם.

דור ישי: יש באוניברסיטה אמנת השיח, וכל הארגונים והתאים – יש פה קרוב ל-120 ארגונים ותאים – חתומים כולם על המסמך הזה, מלבד "אם תרצו".

דור ישי: "אם תרצו" הם הגוף היחיד שלא הסכים לחתום עליו.

דור ישי: אני יכול להגיד שבאוניברסיטה יש לגמרי ליברליזם ופלורליזם, ופעם בחודש כמעט אנחנו עושים פאנלים פוליטיים מכל הקשת.

דור ישי: אבל "אם תרצו" לא נכנסים לקטגוריה הזאת, כי הם לא משתפים פעולה עם שיח אמיתי ופתוח.

דור ישי: והדבר הכי חשוב, כשאוניברסיטת בן גוריון נותנת אישור לארגון שכזה, זה פשוט לתת אישור לדברים שהוא עושה.

דור ישי: זה לתת גושפנקה לארגון שכבר אמרתם פה מה הוא עושה.

דור ישי: העניין המשפטי הוא מאוד מאוד חשוב.

דור ישי: אני חושב שזאת פרשנות מאוד מתירנית ומרחיבה ללשון החוק.

דור ישי: יש מספיק ליברליזם באוניברסיטה, אין צורך בארגונים שפוגעים בו.

דור ישי: תודה.

עופר כסיף: תודה רבה לך.

עופר כסיף: הצטרף אלינו מישהו מהמשרד להשכלה גבוהה ומשלימה?

מיטל אליהו: לא, מנסים לאתר אותם.

עופר כסיף: אני פונה לרחלי ורשבסקי.

רחלי ורשבסקי: שלום, אני ראש מדור למעורבות חברתית באוניברסיטת תל אביב.

רחלי ורשבסקי: אני הצטרפתי לדיון הזה כמאזינה וכדי להבין לאן נושבות הרוחות במוסדות אקדמיים אחרים.

רחלי ורשבסקי: מאז שהחוק הזה עמד להיחקק היו הרבה מאוד דיונים לגבי החוק הזה, שמאפשר שתי נקודות זכות על מעורבות חברתית, ללא בקרה של המוסדות וללא יכולת מעקב אחרי הפעילות וללא מעורבות של המוסדות לגבי מה נעשה בפעילות וללא למידה עמוקה ואמיתית.

רחלי ורשבסקי: היה סימן שאלה מאוד משמעותי האם באמת צריך חוק כזה במוסדות שהפעילות בהם מאוד ענפה, פעילות שמבוקרת על ידי המוסד ברוח האידיאולוגית או הרוח הליברלית או כל רוח אחרת שהמוסד רוצה להתוות.

רחלי ורשבסקי: יש פה שאלה מהותית, שמביאה אותנו לסוג כזה של דיונים.

רחלי ורשבסקי: למה בעצם המוסדות להשכלה גבוהה צריכים חוק שכופה עליהם להכיר בשתי נקודות זכות על פעילות בארגונים שיכולה להיות פרשנות לגביהם לכאן ולכאן?

רחלי ורשבסקי: אני חושבת שבדיון כזה גם אפשר לפתוח את השאלה למה אנחנו צריכים חוק כזה, למה המוסדות בכלל צריכים לדון בשאלה האם "אם תרצו", או כל ארגון אחר, הוא ארגון לגיטימי.

רחלי ורשבסקי: למוסדות יש את הפרקטיקות שלהם ואת התהליכים שלהם כדי לבחון כל ארגון לגופו וכל פעילות לגופה ולראות שהיא עומדת ברוח התוכניות שהמוסד רוצה להוביל.

רחלי ורשבסקי: זאת שאלה, אפשר לפתוח את זה לדיון.

עופר כסיף: תודה רבה, יכול להיות שנקדיש לזה דיון בפני עצמו ואז נזכור להזמינך שוב.

רחלי ורשבסקי: אני אשמח שתסתכלו על הפרוטוקולים כדי לראות מה היו הסיבות האמיתיות שבגללן נחקק החוק הזה.

רחלי ורשבסקי: החוק הזה פוגע, הוא נכנס לתוך השיקולים האקדמיים של המוסדות בקשר לבניית תוכנית הלימודים שלהם.

רחלי ורשבסקי: ואל תשכחו שהצד השני של החוק זה הנושא של שירות המילואים.

עופר כסיף: נכון, צריך לבחון אם הוא לא מתנגש עם אותו סעיף 15 של חוק המועצה להשכלה גבוהה.

עופר כסיף: זה נושא בפני עצמו ואולי אנחנו באמת נדון בו.

רחלי ורשבסקי: זה מה שאני מציעה.

רחלי ורשבסקי: להרחיב את הדיון גם למקום הזה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: ביאטה קרנץ מהדוברות של מל"ג איתנו?

ביאטה קרנץ: כן, אבל אין לי מה להוסיף מעבר למה שחברי עו"ד עמרי גולן אמר.

ביאטה קרנץ: כפי שאמרנו, הסוגיה תיבחן מבחינתנו.

עופר כסיף: יש עוד מישהו שנמצא ויכול לתרום לדיון?

עופר כסיף: חבר הכנסת עסאקלה רוצה להוסיף.

ג'אבר עסאקלה: אני מציע להכניס לסיכום את העניין ש"אם תרצו", בהתנהגות ובהתנהלות שלהם ובמתקפה על חופש הביטוי ועל החופש האקדמי, מקבלים גיבוי מהממשלה וממפלגת הליכוד בפרט.

ג'אבר עסאקלה: צריך להדגיש את זה, כדי שנדע בפני מה אנחנו עומדים.

ג'אבר עסאקלה: דבר שני, אני חושב ששר המשפטים חייב לבדוק לעומק את הנושא של רישומה של עמותת "אם תרצו".

ג'אבר עסאקלה: לדעתי עמותה כזאת לא יכולה להיות רשומה בישראל, כי הקשר שלה למפלגת הליכוד והקשר שלה לפעילות אנטי דמוקרטית מחייבים את שר המשפטים לבדוק את העניין ולדעתי גם למחוק את העמותה.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: חבר הכנסת גולן, אתה רוצה להוסיף משהו?

יאיר גולן: הכול כבר נאמר.

יאיר גולן: אני מביע צער רב על כך ש"אם תרצו" וגורמי המשרד להשכלה גבוהה, השכלה משלימה ומשאבי המים לא נמצאים פה.

יאיר גולן: היה ראוי שהם יתמודדו עם הסוגיות של אופיו של "אם תרצו" ועם סוג פעילותו באופן אמיץ.

יאיר גולן: אני מזהה בזה פחדנות, זה בלתי תקין, לדעתי זאת פגיעה בדיון הציבורי שצריך להיות פה בכנסת, וחבל שכך.

יאיר גולן: אני קורא שוב לאוניברסיטת בן גוריון לחזור בה.

יאיר גולן: זה ליברליזם הרסני שעלול לפגוע באוניברסיטה עצמה ובשאר המוסדות האקדמיים במדינת ישראל.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אני מציע כמה נקודות לסיכום, ואחר כך אני אשאל לפרוטוקול אם יש התנגדות.

עופר כסיף: דבר ראשון, הוועדה מצרה על היעדרה של נציגות מטעם משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה ורואה בכך התנהלות לא תקינה.

עופר כסיף: דבר שני, הוועדה רואה את החופש האקדמי, לרבות האוטונומיה של כל המוסדות האקדמיים, כערך עליון ומקודש, שאל להם לפוליטיקאים לפגוע בו.

עופר כסיף: נקודה שלישית, הוועדה רואה את תנועת "אם תרצו" כתנועה שמפיצה שנאה, קוראת לצנזור מסיבות פוליטיות של סילבוסים וחומרי לימוד, מפחידה ומטרידה מרצים שאינם נראים להם, קוראת לסגירת חוגים מסיבות פוליטיות ולעיתים אף מסיתה לאלימות.

עופר כסיף: לאור זאת הוועדה קוראת לכל המוסדות האקדמיים ובפרט לאוניברסיטת בן גוריון לא לאפשר נקודות זכות עבור התנדבות בארגון זה.

עופר כסיף: הנקודה הבאה, כל עוד תנועת "אם תרצו" פועלת כנאמר לעיל – קרי באמצעים של הטרדה, הלשנה, הפחדה ושנאה – מקומה לא יוכר בקמפוסים אקדמיים.

עופר כסיף: נקודה אחרונה, שהציע חברי חבר הכנסת עסאקלה – הוועדה קוראת לשר המשפטים לבחון את עצם חוקיות קיומה של תנועת "אם תרצו" לאור התנהלותה המסיתה ואף האלימה.

עופר כסיף: זה הולם את מה שביקשת, ג'אבר?

ג'אבר עסאקלה: כן.

עופר כסיף: מי בעד?

עופר כסיף: בעד – 3

עופר כסיף: נמנעים – אין

עופר כסיף: התקבל פה אחד.

עופר כסיף: אני נועל את הישיבה ומודה לכל המשתתפים כאן ובזום ולצוות הנפלא של הוועדה, ליהודית, למיטל ולכל אלה שאני עדיין לא זוכר ולא מכיר את שמם והגיע הזמן שאני אכיר.

עופר כסיף: תודה רבה לכולם.