ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 107, 2020-11-30 12:30

טלי פלוסקוב: שלום רב, היום יום שני, 30 בנובמבר 2020, י"ד בכסלו התשפ"א.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: על סדר-היום: דיון מהיר בנושא: "גביית תשלום מהורים במעונות יום ובמשפחתונים בגין ימי הסגר וימי הבידוד".

טלי פלוסקוב: להזכירכם, כבר קיימנו דיון אחד בנושא כאן של קבוצה גדולה של חברי כנסת – אומר לפי הסדר שרשום פה: מיכאל מלכיאלי, יבגני סובה, אנדריי קוז'ינוב, ישראל אייכלר, הילה שי וזאן, מאי גולן וסעיד אלחרומי.

טלי פלוסקוב: רוב חברי הכנסת נמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: לפי בקשתה של חברת הכנסת הילה שי וזאן, ניתן לה קדימות, כי היא הולכת כרגיל לדיון אחר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

הילה שי וזאן: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

הילה שי וזאן: שוחחנו על זה בכמה ועדות גם בעבר, אבל לצערי אנו רואים שהדבר עדיין לא מיושם בפועל.

הילה שי וזאן: שבוע לאחר פרסום ההוראות של משרד הבריאות הוציא האגף למעונות היום ומשפחתונים במשרד הרווחה מסמך שהורים לא נדרשים לשלם עבור תקופה שלא התבצעה בה בפעילות, אך בפועל המסמך הזה לא כלל את הגנים הפרטיים.

הילה שי וזאן: אנו יודעים שבגילאים האלה רוב המסגרות הם של גנים פרטיים.

הילה שי וזאן: בפועל זה הביא לכך שהורים נדרשים לחתום על מסמך בתחילת השנה, רק לפני חודשיים, שבו הם מכירים בקורונה כמצב של כוח עליון שבו גם אם לא תתקיים פעילות, הם יידרשו לשלם על הימים שהילדים לא יהיו בגן.

הילה שי וזאן: כך נופלת עבור ההורים, עבור הצרכנים שוב מכה כפולה: מצד אחד, חלקם נדרשים לצאת לחל"ת, מפוטרים, ודאי – לא נרחיב כאן בדיון – אנחנו מבינים את ההשלכות ורואים את המספרים של מאות-אלפי מובטלים.

הילה שי וזאן: מצד שני, הם שוב נדרשים לשלם עבור שירות שהם לא קיבלו בפועל.

הילה שי וזאן: אני חוזרת ואומרת את אותם דברים שאני אומרת לגבי זוגות הקורונה שמשלמים כיום בעודנו מדברים על אירוע, על חתונה שלא התקיימה בפועל, והתשלומים ממשיכים לרדת.

הילה שי וזאן: כנ"ל לגבי הסטודנטים שנדרשים שוב לשלם על שירות שהם לא קיבלו בפועל, על אבטחה, על ניקיון, על תרבות לאגודות סטודנטים שאין כלל התכנסות כזו או אחרת.

הילה שי וזאן: אני חושבת שתפקידנו כחברי כנסת זה לדאוג לכך שהאזרחים לא ישלמו עבור שירות שלא קיבלו בפועל.

הילה שי וזאן: קיבלו – ישלמו.

הילה שי וזאן: לא קיבלו – לא ישלמו.

הילה שי וזאן: לצערי, גם משרד המשפטים שיצא בהנחיה שההורים ישלמו 30% מעלות הגן, גם זה מבחינתנו שערורייה, כי גם ה-30% זה בין 650 ל-700 שקלים.

הילה שי וזאן: זה המון כסף עבור שירות שכלל לא התקבל בפועל.

הילה שי וזאן: לכן אני רוצה לשאול: איך ייתכן - למשרד המשפטים או לאגף למעונות יום – איך אנחנו דורשים מאותם הורים לשלם?

טלי פלוסקוב: האם זה חוקי בכלל.

הילה שי וזאן: וגם אם זה חוקי, איפה אנחנו כממשלה, איפה אנחנו ככנסת לומר: זה המלחמה שלנו עבור האזרחים, לא לתת לזה יד.

הילה שי וזאן: ודבר שני, עמדת ארגוני הגנים הפרטיים - כמובן הם מדווחים שבגלל הקשיים הכלכליים שלהם יכולים להגיע לסגירה ויותר מכך.

הילה שי וזאן: יש לזכור שגני הילדים זה לא עסקים טיפוסיים בהקשר הזה שההשפעה על סגירתם יש לזה המון השפעות - להורים, לילדים וכן הלאה.

הילה שי וזאן: אשמח לשמוע את משרד האוצר שהוא הממונה לומר האם כן תינתן תמיכה ספציפית מיוחדת – פרט למענקים שניתנו לעסקים – אותם אנחנו יודעים; זו תמיד התשובה של משרד האוצר, אבל כיוון שמדובר בעסק ייחודי שכאמור ההשפעה של כך היא על ציבורים גדולים והולכים, האם לא ראוי שמשרד האוצר יבדוק במקרה הנדון כיצד אפשר לסייע לאותם גנים כדי לסייע לאזרחים, להורים ולילדים בכלל.

הילה שי וזאן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת הילה שי וזאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לך על הדיון ולכל חברי הכנסת המשתתפים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהוא דיון כל כך חשוב, כי הוא נוגע באנשים שאין להם.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא היה אמור להתקיים – היינו אמורים להבין את זה לבד.

מיכאל מלכיאלי: בסגר הראשון המדינה קיבלה החלטה שההורים, היות שלא מקבלים מהמעונות שירות, אז הם נשארים עם הילדים בבית – לא משלמים.

מיכאל מלכיאלי: בסגר השני לא ניתנה כזו החלטה ואני רוצה לציין לשבח את נאות מרגלית של הרב ליאור גבאי ועוד ארגונים שלקחו על עצמם ואמרו: אנחנו לא גובים.

מיכאל מלכיאלי: לא חייבו אותם.

מיכאל מלכיאלי: הם הבינו לבד שאי אפשר לגבות מאנשים כסף – מדובר באנשים שלא עובדים, שאין להם כסף.

מיכאל מלכיאלי: יש מעונות שאמרו: נגבה 30%, 40%.

מיכאל מלכיאלי: אין מדיניות?

מיכאל מלכיאלי: אין החלטה?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להיצמד למכתב של מנהל אגף בכיר, מעונות יום, אמיר מדינה – גם צריך להגיד עליו מילים טובות.

מיכאל מלכיאלי: הוא בסך הכול מאוד עוזר ומשתדל וגם נלחם אתנו יחד מול האוצר, אבל במסמך רשמי שלו ב-22 במרס הוא כותב:

מיכאל מלכיאלי: בהתאם לחוק הורים אינם נדרשים לשלם עבור תקופה בה לא התקיימה פעילות.

מיכאל מלכיאלי: אם שינו את החוק – עדכנו אותנו.

מיכאל מלכיאלי: ואם החוק הזה עדיין קיים, למה לא מתעדכן עכשיו?

מיכאל מלכיאלי: זה נושא אחד.

מיכאל מלכיאלי: נושא שני – מה עם נושא ימי הבידוד?

מיכאל מלכיאלי: הרי אם יש ילד שנדבק מאבא שלו בתוך הבית, לא יכול להגיע למעון – בסדר, כמו ילד חולה בכל שגרת השנה.

מיכאל מלכיאלי: אבל ילד שהגננת הדביקה - יש חשש להדבקה והמשרד משבית את כל המעון וכולם הולכים הביתה, למה הם צריכים לשלם?

מיכאל מלכיאלי: ודבר אחרון – זה פחות נושא הדיון – בואו תראו כולם את השינוי בטבלה בין שנה שעברה לשנה – זה עוד מאות שקלים למשפחה.

מיכאל מלכיאלי: כשיש שני ילדים, יכול להגיע גם לאלף שקל להורים שלא עובדים, שאין להם יכולת.

מיכאל מלכיאלי: המעונות – זה לא צ'ופר לתת להורים מתנה, עידוד ילודה.

מיכאל מלכיאלי: מעונות זה עידוד, שהמשק יעבוד.

מיכאל מלכיאלי: כל שקל שהמדינה משקיעה במעונות היא מקבלת שני שקלים מהאימא ומהאבא שהולכים לעבוד, אז למה אתה מכביד עליהם בתקופה הכל כך קשה עכשיו?

מיכאל מלכיאלי: אני מסכם.

מיכאל מלכיאלי: הוועדה צריכה להגיד יישר כוח למי שלא גובה את הכסף, אבל המדינה צריכה להתערב – לא להשאיר את זה להתנהלות המעונות.

מיכאל מלכיאלי: מה שהיה נכון לסגר הראשון, כפי שכתב אמיר מדינה – בהתאם לחוק - קביל גם בסגר השני.

מיכאל מלכיאלי: ימי הבידוד, אין שום סברה בעולם שההורים צריכים לשלם את זה, וכמובן עליית המחירים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: דברים מאוד נכונים.

טלי פלוסקוב: משרדי הממשלה שמשתתפים אתנו בדיון - אחרי חברי הכנסת ניתן לכם להגיב.

טלי פלוסקוב: קחו בחשבון כל מה שנאמר כאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אנדריי קוז'ינוב, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

אנדרי קוז'ינוב: אני מצטרף לכל מילה של חבר הכנסת מלכיאלי.

אנדרי קוז'ינוב: זה מתסכל, לשבת, לעבור ועדה-ועדה, ולהעלות את הדברים שוב ושוב.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מדברים גם על ההורים, שמשלמים על השירות שלא ניתן להם, על ההורים שנכנסים לבידוד עם הילדים כי הגנים נסגרים – חלקם; חלק קטן וזניח, אבל עדיין.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מצד שני, מדברים על הגנים שלא יכולים לשאת בכל העלויות האלה לבד.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר ההורים לא צריכים לשלם, הגנים לא צריכים, כי המדינה הגדירה אותם כעסק.

אנדרי קוז'ינוב: יש מפוקחים, יש לא מפוקחים – אני מדבר על כלל הקשת.

אנדרי קוז'ינוב: אבל באופן כללי, גם הגנים לא יכולים לספוג את כל העלויות האלה, והמדינה פשוט מתעלמת.

אנדרי קוז'ינוב: ואנחנו חוזרים עם אותה אמירה מוועדה לוועדה, ותשובות אמיתיות אין.

אנדרי קוז'ינוב: כי פעם בא משרד המשפטים ואומר: יש לנו המלצה למתווה, היא לא מחייבת - תסתדרו.

אנדרי קוז'ינוב: ופעם אומרים – אולי ניתן פיצוי, לא ניתן פיצוי, ניתן הארכה, לא ניתן הארכה.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה סוגיה שיש לפתור אותה אחת ולתמיד.

אנדרי קוז'ינוב: אם כבר עכשיו מדברים על סגר שלישי פוטנציאלי, שהמדינה תבנה מתווה על פיצוי לגנים, פיצוי להורים שלחלוטין לא אמורים לשלם על היעדר גן, וגם הגנים לא אמורים, לצורך העניין, לספוג את היעדר הגננות בגלל שהמדינה הכניסה את כל הגן לבידוד.

אנדרי קוז'ינוב: גם להם יש הוצאות.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה משהו שצריך להיות באיזון שוויוני לכולם.

אנדרי קוז'ינוב: אי-אפשר להטיל את האחריות על צד אחד, והמדינה לא יכולה להתעלם מזה לגמרי.

אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו מדברים על סגר שלישי, ואנחנו שוב יודעים שאין שום מתווה פיצוי, ומתווה פיצוי הוא כעסקים רגילים – ההורים בכלל לא יקבלו - על מה אנחנו מדברים?

אנדרי קוז'ינוב: נחזור לאותן שיחות שוב בוועדות שונות, וכנראה שלא נקבל תשובות, ושוב - זה מתסכל ברמות קשות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אנדריי קוז'ינוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש, ותודה לחבריי היוזמים.

סעיד אלחרומי: אני חושב שאבסורד שאדם משלם עבור שירות שהוא לא מקבל.

סעיד אלחרומי: ככה זה נקרא.

סעיד אלחרומי: אנשים שנכנסו לבידוד, אנשים שאין להם הכנסה, וכמה שהתעסקנו בוועדות השונות בנושא, גם העסקים הקטנים וגם אנשים שנפגעו מהבידוד ומהקורונה, אבל נוסף להם הסיפור של תשלום עבור פעילות שלא התקיימה בכלל.

סעיד אלחרומי: לכן אני חותם על כל מילה שאמרו חבריי.

סעיד אלחרומי: הצטרפתי ליוזמה כי היא מאוד חשובה, וצריך להיות פתרון, כפי שאמר חברי, גם לבא; לא רק לדבר על הסגר השני – יש לחשוב על מה קורה הלאה.

סעיד אלחרומי: זה אבסורד.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי.

מיכאל מלכיאלי: על הסגר של חנוכה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת אלחרומי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: תודה רבה, טלי.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר, גם כחבר הוועדה – הטענה פה והתביעה פה של ההורים זה מהמוצדקים ביותר.

משה אבוטבול: מדובר בהורים שמדובר בפת לחם, והם משלימים כפול – גם עצם זה שלא עובדים באותו זמן, וגם מבקשים מהם כסף לשלם.

משה אבוטבול: המצב מאוד קשה.

משה אבוטבול: קיבלנו המון פניות בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני רוצה להודות ליוני אוחנה שדרבן אותנו בנושא זה.

משה אבוטבול: יוני עשה עבודה טובה וגם ריכז את העניין הזה, אבל בהחלט אנחנו כחברי כנסת, שקשובים לקולות הציבור, הרב מלכיאלי והרב בוסו וכל אלה שפעלו בנושא הזה, רואים צורך מאוד גדול כי הדבר ישנה בעוד כמה מקרים.

משה אבוטבול: חבל שנגיע לרגע ששוב יעשו את זה.

משה אבוטבול: גם לפני הוועדה ביקשתי ממך, טלי, גם כאימא וגם כסבתא – תחשבי קדימה, איך אנחנו עוזרים לאותם הורים.

משה אבוטבול: תודה.

טלי פלוסקוב: נחשוב ביחד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת בראש, חבר הכנסת מלכיאלי, יוזם הדיון – שיישר כוח מגיע לו על כך – הוא אמר בצדק: אלו מסוג הדיונים שלא אמורים בכלל להתקיים.

אוריאל בוסו: סעיד אלחרומי דיבר על גבייה של הורים, של סגר, אבל יש דברים הרבה יותר אבסורדיים.

אוריאל בוסו: את יודעת שגם ילדים שלא מגיעים למעון, כי אם הגננת או המטפלת בבידוד – גם על הימים האלה הם שילמו.

אוריאל בוסו: זה האבסורד היותר גדול, שהמטפלת נמצאת בבידוד והוא לא מגיע.

אוריאל בוסו: יש לזכור – אמיר מדינה הוציא מכתב ב-22 במרס, והוא כתב שם: בהתאם לחוק הורים אינם נדרשים לשלם עבור תקופה זו – בהתאם לחוק.

אוריאל בוסו: אחר כך, כשהגיע לוועדת הציבור, ושאלו אותו: למה אתם לא מוציאים מכתב כזה?

אוריאל בוסו: הוא אמר: קיבלתי על הראש כשהוצאתי את המכתב הזה, שאולי לא בסמכותי.

אוריאל בוסו: הבנתי שיש אי הסכמות כי מי יאכוף את זה, ויש לי פה ממש התכתבויות של הורים עם משרד האוצר, אומרים להם: תפנה למשרד הרווחה.

אוריאל בוסו: פונים למשרד הרווחה, אומרים להם: ניתן למצוא מידע אצל הגופים הרלוונטיים כמו מועצה לצרכנות.

אוריאל בוסו: ריבונו של עולם, אתה הגוף המממן של המעונות המפוקחים.

אוריאל בוסו: אתה משלם להם כסף, ואומר: קחו כסף - אנשים מקבלים את הכסף פעמיים.

אוריאל בוסו: אני בעצמי הייתי מיוזמי הדיון לתת פיצוי למעונות בתקופת הסגר.

אוריאל בוסו: הם קיבלו שיפוי על כך.

אוריאל בוסו: האבסורד בסגר השני הוא הרבה ויתר גדול, כי בסגר הראשון הם לא קיבלו כסף, וקיבלו 700 שקל על כל ילד בסוף.

אוריאל בוסו: בסגר השני לא הורידו להם בכלל כסף – קיבלו כסף מלא, ומההורים גבו אותו דבר.

אוריאל בוסו: השתתפות ההורים היתה בספטמבר 2019 – 800 שקל.

אוריאל בוסו: ההשתתפות של ההורים עלתה עכשיו ל-900 שקל על כל ילד, והמדינה משתתפת – לפני כן זה היה 1,334.

אוריאל בוסו: נותנים 1,279 לדרגה הגבוהה.

אוריאל בוסו: הם קיבלו את הכסף מלא, לא הורידו להם שום דבר, לא כמסגרת של מענק, וההורים משלמים.

אוריאל בוסו: ה-100 שקל האלה – כשלאדם יש שניים, שלושה, ארבעה ילדים במעון - ההשתתפות שלהם זה יוצא 700 או 800 שקל.

אוריאל בוסו: תחשבו את האבסורד.

אוריאל בוסו: מדובר בהורים המוחלשים שנמצאים בדרגה הגבוהה של ההשתתפות כי אין להם כסף.

אוריאל בוסו: לא נמצאים בחל"תים.

אוריאל בוסו: זה מאות שקלים למשפחה.

אוריאל בוסו: הוועדה הזאת שתמיד עוזרת על כל שקל נלחמת – אני חושב שזעקת המשפחות והילדים האלה זועקת לשמיים וצריך – אני חושב שבוועדה הזאת – האמפתיה שאנחנו מקבלים מהפקידים זה בסדר גמור.

אוריאל בוסו: צריך לצאת עם החלטות אמיתיות ולבקש מהם תשובות – למה לא יוצא מכתב מיידית למעונות המפוקחים של המלכ"ר שמקבלים השתתפות המדינה, מיידית לא לגבות, ומי שגבה – להחזיר את הכסף, ומה נעשה הלאה?

אוריאל בוסו: יש סגר שלישי, אין סגר שלישי?

אוריאל בוסו: מה קורה עם מטפלות שהן בעצמן נכנסו לבידוד והילדים לא מגיעים – האם ממשיכים לגבות?

אוריאל בוסו: נבקש – היושבתר א שיודעת לדרוש תשובות מעשיות עם החלטות אופרטיביות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה, גברתי.

סונדוס סאלח: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

סונדוס סאלח: תודה רבה ליוזמים על הדיון המאוד חשוב.

סונדוס סאלח: אני חושבת שרבים כמוני מתביישים לדון בסוגיה הזו כי בעולם מתוקן – אל"ף, לימודים מגיל שלושה חודשים צריכים להיות חינם.

סונדוס סאלח: אם לא, יש לממן חופשת לידה קצת יותר ארוכה, ואם לא, הממשלה צריכה לסבסד יותר ויותר לאימהות שיוצאות לעבודה כשהילדים שלהם בגיל כה צעיר.

סונדוס סאלח: אבל זו המציאות שלנו ואנחנו נדרשים למזער את הנזקים ולהסתכל כמה אפשר, במיוחד כאימהות.

סונדוס סאלח: היום הילדים נכנסים לבידוד, ולפעמים הגננת מכניסה ילדים לביבוד או גן נסגר, ואנחנו מצפים מההורים, שהגיעו לפת לחם, אין להם כסף לכל כך הרבה דברים בסיסיים בבית שלהם, לממן עכשיו ימים בתוך מעונות היום, שהם לא היו שם.

סונדוס סאלח: וגם לממן את ימי החופש שבעקבותיהם אחד ההורים או שניהם ישבו בבית ולא יצאו לעבודה.

סונדוס סאלח: אנחנו מעמיסים יותר מדי על ההורים, ואני חושבת שאין פה אמירה מספיקה אמיצה של משרד העבודה והרווחה לומר: אסור לגבות את הימים האלה מהורים, וצריך מקביל לתמוך במעונות היום, ולאפשר לשרת את האימהות שיוצאות לעבודה, ולתת למשק לחזור ולהתגלגל ולעבוד, אבל לשלם ימי בידוד, להעמיס את המעמסה הזו, את החוב הזה, את הנטל הכלכלי הזה על גב הורים שנכנסו למשבר כלכלי שרק מתחזק וגדל, לצערנו – זה הוספת חטא על פשע.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סונדוס סאלח.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע נציגים של ההורים, גם נציגים של המרכז לשלטון מקומי, כמובן גם של מעונות יום.

טלי פלוסקוב: איחוד גני ילדים, המנכ"ל נמצא אתנו?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

חנן דגן: שלום לכולם ותודה על זכות הדיבור.

חנן דגן: קודם כל, נכון שיש פה בעייתיות עם גבייה מהורים והכול, ואף אחד מאתנו לא היה רוצה לגבות מההורים, אבל המדינה חייבת לקחת בחשבון, שאם לא יהיו לנו פה גנים בהמשך - לא יהיה להורים לאיפה לחזור בסוף המשבר.

חנן דגן: גנים פורשים אחד אחרי השני, סוגרים את הגנים כי אין להם איך לשרוד.

חנן דגן: המדינה חייבת לשים את היד בכיס, ולהוציא קצת כסף – אחרת זה לא יתקדם.

חנן דגן: אנחנו עוברים חוויה שעוד מתמודדים אתה, כי עוד הרבה ילדים לא חזרו לגנים אחרי הסגר, אבל ברגע שייגמר כל הסיפור של הקורונה והורים יתחילו לחזור - לא יהיו גנים, לא יהיה לאן לחזור.

חנן דגן: חייבים לשים לזה סוף.

חנן דגן: האוצר לא מעוניין.

חנן דגן: חייבים ללחוץ אותם להשתתף בנושא.

חנן דגן: זה לא דבר שהגנים רצו את הסגר.

חנן דגן: אומרים שהורה הוא לקוח שבוי.

חנן דגן: גם הגנים שבויים בידי הלקוחות.

חנן דגן: לא ייתכן שהורה שלא ישלם – נגיד: רגע, נכניס ילד אחר במקומו.

חנן דגן: הרי יש לנו גם אחריות על הילדים לאורך זמן.

חנן דגן: אנחנו צריכים לשמור להם על המקום, אנחנו לא יכולים להכניס לקוחות חלופיים, אנחנו צריכים לשמר את העובדים, אנחנו לא יכולים לבוא לעובדים ולומר: אנחנו מפטרים אתכם, ואחר כך לא יהיה קשר עם הילדים.

חנן דגן: הילדים צריכים את הקשר עם העובדים לאורך זמן, ולזה יש עלויות.

חנן דגן: ואם לא יבואו והמדינה לא תשתתף בזה, לא נוכל להתמודד עם זה, והנזק יהיה נזק לאורך זמן.

חנן דגן: הגיע הזמן גם שיכריזו עלינו כעסק חיוני, וגם שיבינו שאי-אפשר בלי הענף הזה.

חנן דגן: הילדים הם לא משחק.

חנן דגן: אי-אפשר ובבת אחת לומר לילדים: לכו, אל תהיו, כן תהיו.

חנן דגן: יש פה בעייתיות לאורך זמן, וחייבים לפתור אותה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את ההורים.

טלי פלוסקוב: מעיין דלל מזרחי, נציגת הנהגת ההורים הארצית, ועד הגנים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

מעיין דלל מזרחי: צהריים טובים, תודה רבה.

מעיין דלל מזרחי: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לדרוש שהמדינה תיקח אחריות על הגיל הרך, ותעביר את גילאי 0 עד 3 תחת חסותו של משרד החינוך.

מעיין דלל מזרחי: לענייננו בוועדה הזאת, הסקטור העסקי הזה, מסגרות 0 עד 3, לא צריך להיות מוחרג מבחינה כלכלית.

מעיין דלל מזרחי: אין שום סיבה לדרוש מההורים להיכנס לנעלי המדינה ולפצות עסקים.

מעיין דלל מזרחי: זה תפקידה של המדינה בעת משבר לדאוג לעסקים שנפגעו בכלל וגני הילדים בפרט.

מעיין דלל מזרחי: יש להבין, שכאשר מסיבה כזו או אחרת הגן לא פעיל, ההורה נאלץ לשהות בבית עם הילד, כך שהוא נפגע בשכר או לחילופין עליו לממן שירותי שמרטפות מכיסו.

מעיין דלל מזרחי: משקי הבית נפגעים בכל מקרה, ואין מקום להעמיס עליהם נטל כלכלי נוסף על הפגיעה הקיימת.

מעיין דלל מזרחי: באף תחום אחר לא יעלה על הדעת לדרוש מהצרכן לשלם על שירות שנבצר ממנו לקבל.

מעיין דלל מזרחי: וכך יש לנהוג גם לגבי מעונות היום והגנים הפרטיים.

מעיין דלל מזרחי: ומי שדיבר לפניי, דיבר על מקום להגדיר את העסק הזה כעסק חיוני, נותן שירות חיוני.

מעיין דלל מזרחי: בלעדיו לא ניתן להניע את המשק.

מעיין דלל מזרחי: אני מאוד מסכימה עם זה וחושבת שככה המדינה צריכה להתייחס למגזר הזה ולפצות אותו בהתאם.

מעיין דלל מזרחי: ואם אסכם, האחריות של המדינה לפצות את מעונות היום והגנים הפרטיים על ההפסד, ואין מקום לדרוש בכלל מההורים השתתפות.

מעיין דלל מזרחי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: מרכז השלטון המקומי – הם לא אתנו.

טלי פלוסקוב: פורום הגנים הפרטיים, קרן אוחנה איוס.

קרן אוחנה איוס: שלום רב.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתקשים לשמוע אותך.

קרן אוחנה איוס: אנחנו נמצאים בנקודה שבה לא נצליח לשרוד.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה לחדד את המקום הזה שהגנים הפרטיים יצרו מתווה יחסית הוגן, שמאפשר לשני הצדדים לחיות בשלום, גם ההורים וגם הגנים הפרטיים.

קרן אוחנה איוס: כפי שציין חנן, אם המדינה לא תיכנס בנעלי הפיצוי במלואו, אין דרך אחרת אלא לחלוק על ההוצאות.

קרן אוחנה איוס: אני יודעת שזה נשמע קיצוני ולא ידידותי לסביבה, אבל- - - לגבי חזרה לעבודה, יש סקטורים שלמים שקיבלו פיצוי או פיצוי חלקי, או שההורים סופגים את הנזק או בכלל לא, כמו המשפחתונים- - - אם הוועדה תיתן את הדעת לחינוך בכללותו בגיל הרך, צריך לקחת בחשבון שלפני שמדברים על מתווה לסבב ג', יש לוודא שכולם חזרו לעבוד.

קרן אוחנה איוס: זה עומד לנו לרועץ.

קרן אוחנה איוס: אני מדגישה שוב את הצהרונים – עדיין לא עובדים.

קרן אוחנה איוס: יש גנים פרטיים שעדיין נמצאים עמוק בבוץ.

קרן אוחנה איוס: יש הסדרה של ימי בידוד שהיא עדיין לא שם.

קרן אוחנה איוס: המדינה לא נתנה דעה אחרונה לעניין מי סופג עלויות – עובד, מעביד, הורים, בימים של בידוד, וכולנו נמצאים בתוך המחלוקת הזאת.

קרן אוחנה איוס: אני מאוד מקווה שהוועדה הזאת במסקנותיה או בדרישותיה למשרד האוצר ולמשרד הבריאות הן לגבי מתווים והן לגבי פיצוי - תדרוש תשובות מהימנות טובות ובמהרה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: לצערנו הרב, בתחילת דבריך לא נשמעת טוב, ואני מקווה שבפרוטוקול רשמו את כל הדברים שאמרת, אבל חלק מדבריך שמענו.

טלי פלוסקוב: לוסי חדידה, יושבת-ראש ארגון גנים ברמה אחרת, בבקשה.

לוסי חדידה: צהריים טובים.

לוסי חדידה: כפי שחבריי אמרו, הגיע הזמן שהמדינה תכניס את היד לכיס, ותשפה את הגנים, כי כך אנו לא יכולים להמשיך לשרוד.

לוסי חדידה: זה בלתי אפשרי.

לוסי חדידה: כמות הגנים שנסגרים מסגר לסגר היא בלתי נמדדת.

לוסי חדידה: היא לא ריאלית בשטח.

לוסי חדידה: הדבר האחרון שאנו רוצים זה להתמודד מול ההורים.

לוסי חדידה: גם ההתמודדות מול ההורים לא נעימה לנו.

לוסי חדידה: זה המקום האחרון שאנחנו רוצים להגיע אליו, אבל זה שהמדינה מפקירה אותנו להשתלח אחד מול השני, זה משהו שממש לא במציאות שלנו.

לוסי חדידה: זה לא אמור להתקיים כך, לא במדינה בסדר גודל כמו שלנו.

לוסי חדידה: מה זה?

לוסי חדידה: זה ממש לא מתקבל, ההתנהלות הזאת, וכל הוועדות מוועדה לוועדה – זה כמו כדור - כל ועדה אותם דיונים, והסגר השני כבר מאחורינו, והסגר השלישי לפנינו.

לוסי חדידה: חייבים לעשות את זה בצורה מסודרת.

לוסי חדידה: ככה זאת באמת הפקרות של שטח אחד גדול שנותן מענה להנעה של המשק.

לוסי חדידה: זה משהו שחייבים להבין באוצר, ולא לסגור את הדלתות בפנינו.

לוסי חדידה: בוועדה ביקשו - שאשא ביטון ביקשה שכל סגר שיהיה, שייתנו לנו את המענק הזה.

לוסי חדידה: שהיא לא מונה לפתוח ועדה כל פעם עם אותו נושא.

לוסי חדידה: זה נושא שנותן לשטח שלנו לקרוס סופית.

לוסי חדידה: אני מבקשת מהיושבים פה, שזה יגיע לאוזניים הנכונות ושתיעשה הפעולה הנכונה עבור המשק כולו.

לוסי חדידה: אני אומרת תודה ומקווה שיוביל לשינוי משהו פה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ללוסי חדידה.

טלי פלוסקוב: אבקש ממשרד המשפטים להתייחס, כי אני מבינה שאנחנו מדברים על עניין חוזי – איך אתם רואים את הדברים האלה, והאם בכלל חוקי לבקש לקבל כסף תמורת משהו שלא קיבלו.

טלי פלוסקוב: אבקש אחר כך מהמועצה לצרכנות להתייחס.

משה אבוטבול: שירות שלא ניתן.

רני נויבואר: שלום, אסביר את השורות התחתונות בנוגע לסבב האחרון, ואז אחזור ואתייחס לנקודות שעלו במהלך הדיון, כבוד היושבת בראש.

רני נויבואר: בסגר האחרון הצענו מתווה וולונטרי.

רני נויבואר: הוא מחלק סיכון בין ההורים לגני הילדים.

רני נויבואר: את המתווה הוולונטרי הזה הצבנו אך ורק לגני הילדים הפרטיים ולא למעונות המפוקחים.

רני נויבואר: לכן אני חושבת שהדיון הוא שונה בנוגע למעונות, ששם ההסדרים אחרים, לבין גני הילדים הפרטניים.

רני נויבואר: אני רוצה לומר את השורה התחתונה של הסגר הקודם בנוגע לתשלומי ההורים שהגענו אליהם, ואז אעשה קצת חזרה, מאיפה זה בא ולמה עשינו את זה.

רני נויבואר: בשורה התחתונה של המתווה, מעבר ל-30 ימים, לא נכון ולא צריך לדרוש כסף מההורים עבור השתתפות בתשלומי הורים.

רני נויבואר: לכן המתווה שלנו בסגר האחרון חילק את האחריות כך שההורים צריכים לשלם עבור ימי הגנים שפעלו בפועל בספטמבר-אוקטובר, כלומר אם יש ימים שהגנים פעלו - והגנים אכן פעלו בחודשים אלה באופן חלקי – כמובן יש לשלם למנהל הגן עבור השירות שניתן.

רני נויבואר: בנוגע לימי החופשה – כזכור ספטמבר-אוקטובר היו ימי חגים.

רני נויבואר: אם בהסכם בין הצדדים בין ההורים לגננות היה כתוב שההורים נושאים בחופשות של החגים, המשמעות היא שאנחנו מצאנו שההורים צריכים לשלם עבור חופשות הגנים גם כשהיו סוכות, לצורך העניין ערב יום כיפור וכו', כלומר המשמעות היא שזה התשלום שאנחנו סברנו שזה תשלום ראוי של ההורים לגננות.

רני נויבואר: לכן בנוגע לסגר האחרון שהיה, מה שההורים היו צריכים לשלם זה את השירות שהם קיבלו ואת הסיכום בנוגע לימי החופשה.

רני נויבואר: אנחנו הצענו שהם לא ישלמו את יתרת המחיר ולא ישלמו עבור ימים שלא קיבלו שירות.

רני נויבואר: אלך קצת חזרה ואסביר למה בנינו את המתווה ומה היו הרציונלים שלו.

רני נויבואר: המתווה לקח בניתוח את מענקי האוצר.

רני נויבואר: הוא לא השפיע על מענקי האוצר.

רני נויבואר: כלומר אם יש שיח עם משרד האוצר, זה שיח נפרד, אבל אנחנו לקחנו את המענקים שהאוצר הבטיח לתת, ושקללנו אותם בפעילות הגן.

רני נויבואר: הנחת המוצא שלנו היא כזו – אני חושבת ששני הצדדים ביטאו אותה בצורה מאוד חזקה – מצד אחד, ההורים לא קיבלו שירות על ימים שהיו אמורים לקבל שירות – ככל שאני מדברת על ימי סגר; אני שמה בצד בידוד, אבל ככל שמדובר בימי סגר, ההורים לא קיבלו שירות.

רני נויבואר: הנחת המוצא היא לכאורה שההורים לא צריכים לשלם עבור ימים שלא קיבלו שירות.

רני נויבואר: מהצד השני, היתה פה הבנה שגם עלתה עכשיו בפי ארגוני הגנים, שיש אינטרס מאוד חזק גם לגננות וגם לגננים וגם להורים שהמסגרות יחזיקו מעמד לאורך זמן, כלומר התועלת של ההורים תיפגע אם הגנים ייסגרו, כי אם הגנים ייסגרו, כשיסתיים הסגר המשמעות היא שלא תהיה מסגרת להחזיר את הילדים.

רני נויבואר: אני כרגע שמה בצד את הפגיעה שיכולה להיות – מאחר שזה לא המקצוע שלי - בילדים שכבר התרגלו למסגרת מסוימת, ולא יכולים לחזור אליה.

רני נויבואר: הנחת המוצא היתה שהטוב של ההורים ושל הגנים – כן להמשיך פעילות כמה שניתן בתוך התנאים של אי הוודאות מתוך הנחה – אנחנו יכולים לנסות לשכנע את האוצר אבל אין לנו יכולת לעזור במענקים ברמה הזו שאנו יכולים להחליט מה המענקים שיינתנו אלא בהינתן המענקים שהאוצר הסכים לתת.

רני נויבואר: מכאן בנינו את המתווה, שמחיל השתתפויות מסוימות על ההורים, אבל ככל שחולף הזמן ההשתתפות ההורית צריכה לרדת, מתוך כוונה שהמסגרות יצליחו להחזיק מעמד כמה שיותר ומתוך תקווה שהסגרים היו קצרים.

רני נויבואר: אני יכולה להיכנס בצורה פרטנית, להסביר בדיוק את החישוב שעשינו.

רני נויבואר: פרסמנו את המתווה, באנו בדברים עם ארגוני הגננות.

רני נויבואר: לא תמיד הכול היה מקובל, חלק מהארגונים חלקו על מה שעשינו, אבל בסוף היה מתווה רצוי שהצענו לשני הצדדים מתוך הבנה שיש חובת תום לב של שני הצדדים בנוגע לסגר הראשון – אם אתם זוכרים, הסגר הראשון היה בשנת הלימודים הקודמת, ולכן החוזים לא כללו כלל התייחסות לקורונה.

רני נויבואר: זה היה משהו שהצדדים לא ציפו והיה צריך לקבוע משהו שיהיה הוגן לשני הצדדים.

רני נויבואר: בנוגע למה שקרה בספטמבר-אוקטובר, מתוך הנחה שמדובר בחוזים אחידים שצריכים להיות הגנונים ללקוחות – ההורים – מכאן הצענו את ההסדר.

רני נויבואר: כמובן, אני יכולה להאריך ולומר מה ההסדר הזה אומר.

רני נויבואר: בסגר האחרון דה פקטו הוא אמר שההורים לא צריכים להשתתף כי הסגר כולו היה מעבר ל-30 ימים, ולכן ההשתתפות ההורית שאנחנו חשבנו שהיא ראויה היא רק בגדר הימים שבהם הגן פעל, והיו ימי חופשה מוסכמים מראש.

משה אבוטבול: מה עם המעונות?

רני נויבואר: טיפלנו רק בגני הילדים.

רני נויבואר: מעונות זה זרוע העבודה.

טלי פלוסקוב: יש פה שאלת שעולות בזמן נאומך, ואני רוצה לבקש את התייחסותך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת קוז'ינוב, רצית לשאול.

אנדרי קוז'ינוב: בסופו של דבר זה מתווה המלצה ספציפית במקרה הזה, שלא ניתן לאכוף אותו.

אנדרי קוז'ינוב: לכן כל העניין של דיני חוזים - מי שיכול להכניס את זה, מי יכול להוציא את זה מהחוזה, אבל בסופו של דבר אין למתווה הזה שיניים ואי אפשר לאכוף אותו, כלומר שוב האחריות נזרקת לכיוון גם הגנים וגם הילדים.

אנדרי קוז'ינוב: ושאלה נוספת – האם משפטית לגבי המפוקחים, שלא צריכים לגבות כסף מההורים על הסגר הראשון, המצב המשפטי הזה תקף גם היום?

אנדרי קוז'ינוב: כלומר הם לא יכולים לגבות כסף מההורים על שירות שלא ניתן?

טלי פלוסקוב: תשמעי את כל השאלות ותתייחסי לכולן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר כנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: אני מנסה למקד – כל הנושא הזה והצעקה שבאה אלינו, באה בעיקר מנושא המעונות ולא מהגנים הפרטיים.

משה אבוטבול: אני שמח שבגנים הפרטיים טיפלו בנושא והכול בסדר.

טלי פלוסקוב: גם לא הכול בסדר.

משה אבוטבול: אני מדבר על המעונות.

משה אבוטבול: אני רוצה למקד ברשותך, יושבת-ראש הוועדה, בעיקר שיופיע גם הנושא הזה של מעונות היום.

משה אבוטבול: שם יש זעקה מאוד גדולה של ההורים.

משה אבוטבול: הם משלמים בלי לקבל שירות.

משה אבוטבול: תנו לנו פתרונות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

יבגני סובה: אני מקבל כמו כל עמיתיי פניות של אנשים שבדרך כלל מחזיקים לבד את מעונות היום.

יבגני סובה: מה המשמעות – למשל, אדם שיש לו עשרים ילדים – אני מדבר על גיל 3, כי 3 עד 6 זה כבר ועדת החינוך, אז אנחנו דנים רק על הפעוטונים.

יבגני סובה: אדם נכנס לבידוד כי היה חשד לקורונה.

יבגני סובה: הוא פשוט איבד 14 יום.

יבגני סובה: הוא לא יכול להחזיק את הגן.

יבגני סובה: אז כל הילדים מאותו רגע, אין להם מסגרת.

יבגני סובה: אני מדבר על המעונות הפרטיים – לא של ויצ"ו ונעמ"ת.

יבגני סובה: חצי חודש בעלת הגן מאבדת פרנסה, ולא רק זה – ההורים מתחילים לשקול מה לעשות - או להעביר ילד למעונות אחרים או לדרוש את השבת הכספים.

יבגני סובה: זה מצב לא נורמלי.

אוריאל בוסו: אתה חוטא למטרה.

אוריאל בוסו: אתה חוזר לדיון שכבר היה, והבאנו את זה לגופים האלה.

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים כרגע על הילדים שכן גבו מהם.

אוריאל בוסו: אתה מייצג את הגופים.

אוריאל בוסו: תייצג את ההורים.

יבגני סובה: לא שמעתי פתרון.

אוריאל בוסו: בסיבוב הראשון הם קיבלו 700 שקל לילד בלי בקרה.

אוריאל בוסו: הפעם לא קיזזו להם.

אוריאל בוסו: קיבלו על מלא.

יבגני סובה: אני מדבר על הבידוד, לא על הסגר.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לחשוב גם על הגנים וגם על הילדים וגם על ההורים.

טלי פלוסקוב: הנושא מורכב.

טלי פלוסקוב: צריך לקחת את כולם בחשבון – אחת, לא לשלם עבור השירות שלא קיבלנו.

טלי פלוסקוב: שתיים, איך אנחנו עדיין שומרים את מעונות היום האלה?

טלי פלוסקוב: כי יגיע יום שנצטרך לחזור לשם.

משה אבוטבול: מישהו צריך לשפות אותם.

יבגני סובה: איך שומרים זה שאלה למשרד העבודה והרווחה.

יבגני סובה: הוא אמור לתת את הפתרון.

יבגני סובה: אגב, העלינו את הסוגיה הזאת בוועדה לזכיות הילד לא פעם.

יבגני סובה: אין להם תשובה.

יבגני סובה: השאלה, מה עושים משפטית.

יבגני סובה: מה עושה בעלת הגן הזה, הפעוטון הזה שקיבלה הודעה להיכנס לבידוד של 14 יום כשהיא לא חולת קורונה, והיא איבדה באותו רגע פרנסה?

יבגני סובה: האם אפשר לתת לה הגנה משפטית, שלא יתבעו אותה?

יבגני סובה: האם יש לה יכולת לקבל את ההגנה המשפטית מהמדינה נכון להיום, או משרד המשפטים יכול לתת המלצה למשרד הרווחה, למשרד אחר?

יבגני סובה: אני רוצה תשובה ממשרד המשפטים – מה עושים במקרה כזה?

יבגני סובה: איך היא מגנה על העסק שלה, על הפרנסה שלה, ומגנה מפני תביעות עתידיות שיכולות לבוא, כי אדם לא קיבל את השירות – הוא שלח את הילד כשאין כסף, והילד לא יכול ללכת לגן.

טלי פלוסקוב: אני מסכמת את כל השאלות שהיו כאן ושוב פונה למשרד המשפטים.

טלי פלוסקוב: מה מבחינת

טלי פלוסקוב: כם ההמלצה?

טלי פלוסקוב: מישהו צריך כאן לקבל החלטה שתהיה שווה לכולם.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שכל אחד מחליט איך הוא מתנהג בהתאם לאותו מצב שכל אחד נמצא.

טלי פלוסקוב: צריכה להיות לכן החלטה של כל המשרדים יחד – משרד העבודה והרווחה, מעונות יום באחריותם – יש לזכור.

טלי פלוסקוב: ומכאן צריכה לרדת החלטה ששווה לכולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים לתת למעונות יום לקבל החלטה, כל אחד לפי איך שהוא מתעורר בבוקר.

טלי פלוסקוב: החלטה אחידה לכולם.

טלי פלוסקוב: אם נציגת משרד המשפטים, עו"ד רני אתנו?

טלי פלוסקוב: אם תצליחי לעשות לנו סדר בכל הנושאים שחברי הכנסת העלו – אנחנו מבקשים יותר התייחסות למעונות יום.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מדברים פה על גני ילדים כי זה במקום אחר.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו מורידים מכאן הנחיות בתמיכתכם ובהנחיית

טלי פלוסקוב: כם ובאחריות

טלי פלוסקוב: כם והביצוע כמובן באחריות המשרד שמפקח על המעונות?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד.

רני נויבואר: משרד המשפטים טיפל בגנים פרטיים – לא במעונות היום.

רני נויבואר: מעונות היום מטופלים על ידי המפקח שלהם – משרד העבודה והרווחה.

רני נויבואר: לכן יש הבחנה בין הגנים הפרטיים, שהם מגזר פרטי לכל דבר ועניין, שפעיל לפי הכללים שלו, לבין מה המדינה עושה בתחום העבודה.

רני נויבואר: לכן אני חושבת שההתייחסות שלנו באה לדבר על הגנים הפרטיים.

רני נויבואר: יש לפנות למשרד הרווחה, שיתייחס למה שהוא עשה במסגרת המעונות.

רני נויבואר: הם הכירו את המתווה שלנו.

רני נויבואר: אני מניחה שהם יידעו להתייחס.

רני נויבואר: האם את רוצה שאענה על עוד הערה?

טלי פלוסקוב: תודה בינתיים.

אנדרי קוז'ינוב: ההנחיה שיצאה בסבב הראשון היתה אמורה להיות תקפה גם בסבב השני, ההנחיה המשפטית הזאת, שלא אמורים לשלם על הימים – כלומר אם יצאה הנחיה ממשרד ממשלה שיש חובה או להחזיר את הכסף או לא לדרוש תשלום בסבב הראשון; התנאים של הסבב השני לא השתנו מהותית.

אנדרי קוז'ינוב: לכן בעיניי ההנחיה הזאת אמורה להיות תקפה משפטית גם בסבב השני כלפי מעונות יום.

רני נויבואר: אחדד את מה שאמרנו – אמרנו לא שאסור לגבות מהורים כסף.

רני נויבואר: אמרנו שיש כאן כמה אינטרסים, שצריך לאזן ביניהם.

רני נויבואר: אחד זה האינטרס שההורים לא ישלמו על שירות שהם לא קיבלו, אבל זה לא עיקרון אבסולוטי.

רני נויבואר: זה עיקרון שיש לקחת בחשבון, שאם הגנים לא ימשיכו לפעול אחרי הסגר, המשמעות היא שההורים יצאו מופסדים.

רני נויבואר: אני לא נכנסת לצבע האפור פה ברקע, כי הורים מוציאים ילדים, וגנים הופכים ללא כדאיים – אם הורים חלילה יצאו לחל"ת, הם לקחו את הילדים הביתה.

רני נויבואר: באופן כללי הרעיון הכללי היה שההורים צריכים להשתתף, אבל ההשתתפות צריכה לרדת.

רני נויבואר: אני יכולה לתאר אותה – בתקופה מסוימת ההורים צריכים לשלם עד 30%, מתוקפה מסוימת לצורך העניין הם משלמים 10%, ואחרי זה הם לא אמורים לשלם כלום.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אחרי ששמעו את הטענות שלכם – אני רוצה את משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חגי, שייתן לנו לדעתי התייחסות למעונות.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על מנהל תחום מטה אגף מעונות יום ומשפחתונים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תן לנו בשורות – מה אנחנו עושים?

טלי פלוסקוב: מה קורה היום במעונות?

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת זועמים על המצב היום.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו עוזרים מצד אחד גם להורים – ופה יש קול של ההורים, ומצד אחר, של בעלי מעונות.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו מסתדרים עם זה?

טלי פלוסקוב: איך אנחנו לא גובים כסף תמורת מה שלא מקבלים?

חגי פורגס: העמדה שלנו היא, כפי שהצגנו אותה בכל הדיונים שהיו בשבועות האחרונים, וגם בתקופת הסגר הקודם ולפניו - אגף מעונות יום הוא רגולטור שנועד לשמור על שלומם ובטיחותם של הילדים.

חגי פורגס: שאלות של האם משלמים עבור שירות שהתקבל או לא אלא לא תחומים שלאגף יש כלים וסמכות וידע ויכולת לטפל בהם.

חגי פורגס: זו היתה עמדתנו מאז ומעולם ואגב, גם בשאלות שעלו בלי קשר לקורונה, שאלות במערכת יחסים כספית שבין ההורה למעון, לארגון המפעיל, מאז ומעולם האגף לא היה שותף, לא התערב במחלוקות.

טלי פלוסקוב: אתה חושב שזה בסדר בנקודת הזמן הזו?

אוריאל בוסו: אתם אחראים על הרשיונות.

אוריאל בוסו: אם יש בעיה במעון מסוים, אתם הראשונים ששוללים את הרשיון של המעון, אתם יודעים לעשות אכיפה.

אוריאל בוסו: מה זאת אומרת?

משה אבוטבול: זה נראה לך תקין?

אוריאל בוסו: אתה הגוף המפקח.

אוריאל בוסו: אתה בנק?

טלי פלוסקוב: תודה.

אוריאל בוסו: איפה אמיר מדינה?

טלי פלוסקוב: אדוני, זה הזמן להתערב.

משה אבוטבול: מה עשים בנושא?

חגי פורגס: לא אמרנו: תעשו מה שאתם רוצים.

חגי פורגס: אגף מעונות יום הוא רגולטור בתחום הבטיחות, בתחום החינוך טיפול, בתחום המענים שהילד צריך.

חגי פורגס: פה מדובר בסוגיות שהן מעולם הצרכנות.

חגי פורגס: זה לא בתחום הרגולציה.

אוריאל בוסו: הוא לא אמיתי.

אוריאל בוסו: למה לא יוצא מכתב כמו שיצא בסגר הראשון, גם בשני?

טלי פלוסקוב: במקומך הייתי מתביישת לומר שלזה אני לא נכנס, זה לא נישה שלי.

אוריאל בוסו: בושה וחרפה.

אוריאל בוסו: אפשר לסגור את האגף הזה וזהו.

טלי פלוסקוב: מישהו צריך לקחת אחריות, וזה אתם, ולאגד אולי גם את משרד המשפטים וגם את משרד האוצר ואת כולם יחד ולמצוא פתרון למוסדות שנמצאים חד משמעית תחת האחריות שלכם.

טלי פלוסקוב: איך אפשר לומר: זה לא שלנו?

אוריאל בוסו: בכל אגף רישוי עסקים בעירייה אתה צריך לתת להם את אישור הבטיחות של המשטרה, משרד הבריאות.

אוריאל בוסו: הוא הרגולטור שמפעיל את כל הגוף הזה והוא לא יכול לומר: זה לא תפקידי – לך למשטרה להתלונן כי אין אישור משרד הבריאות.

אוריאל בוסו: אתה מממן, אתה מפקח, אתה מכשיר, אז אתה רק בנק שאומר: תמלאו טפסים – אתן לכם כסף?

אוריאל בוסו: ולמה לא יצא בסגר השני מכתב כמו שהוצאתם בסגר הראשון?

טלי פלוסקוב: הנה המכתב שיצא מכם, חגי, ומי שחתום על המכתב הזה הוא מנהל אגף בכיר מעונות יום, אמיר מדינה: "פעילות מעונות יום משפחתונים המוכרים במסגרת התמודדות עם נגיף קורונה" – המכתב יצא ב-22 במרס 2020 והמכתב הזה נכון להיום לא תקף.

טלי פלוסקוב: כך אני מבינה.

אוריאל בוסו: הוא אמר בוועדה לפניות הציבור שאחרי שהוציא את המכתב הזה, הוא קיבל על הראש, למה הוציא את המכתב הזה.

אוריאל בוסו: האם נוכל לשמוע ממנו מי נתן לו על הראש על הוצאת המכתב הכל כך ברור ומתבקש הזה?

אוריאל בוסו: הוא רושם שם: בהתאם לחוק.

טלי פלוסקוב: כתוב: הורים אינם נדרשים לשלם עבור תקופה בה לא התקיימה פעילות.

משה אבוטבול: טלי, אם היו עכשיו המעונות מפקיעים מחירים למחירים לא סבירים – נגיד, במקום 2,000 שקל, היו אומרים: 4,000 שקל, האם היית יושב בשקט, לא היית מתערב?

משה אבוטבול: פה זה יותר מהפקעת מחיר.

משה אבוטבול: זה לקחת על דבר שלא קיבלו בכלל.

משה אבוטבול: זה גזל.

משה אבוטבול: תשפו את המעונות.

טלי פלוסקוב: להוציא את המכתב הזה ושיהיה תקף עד שנצא מהקורונה.

טלי פלוסקוב: חגי, כן.

חגי פורגס: אתייחס.

חגי פורגס: המכתב הזה, כפי שהקראת אותו, האגף כתב, שבהתאם למצב החוקי שהיה ידוע לנו באותה עת, זו היתה ההנחיה.

חגי פורגס: זו לא הנחיה של בכלל.

חגי פורגס: זה מסר שהאגף העביר לפי המצב החוקי שהיה ידוע לנו באותה עת.

אוריאל בוסו: לפחות זה.

אוריאל בוסו: למה לא יצא?

אוריאל בוסו: תוציאו את המכתב הזה לפחות.

אוריאל בוסו: אדאג אחר כך שתהיה אכיפה.

חגי פורגס: זו סוגיה חוזית, זו סוגיה צרכנית, זו סוגיה כספית.

טלי פלוסקוב: גישה לא מקובלת.

טלי פלוסקוב: מה זה חוזית?

טלי פלוסקוב: פה המקום של הדמינה להתערב.

טלי פלוסקוב: המדינה חייבת להתערב בנושא הזה.

משה אבוטבול: התשובה מבזה את המשרד ואת השר.

משה אבוטבול: הם מבזים את השר, מבזים את המשרד ומוכיחים שהם מנותקים מהציבור.

משה אבוטבול: אנחנו חברי הכנסת לא מנותקים, וניתן דעתנו עד שהנושא הזה יתוקן.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה תחושה מעגלית שהקורונה כרתה אתנו חוזה, ואנחנו מתנהלים לפי חוזה מאוד מסודר עם סעיפים.

טלי פלוסקוב: המועצה לצרכנות, אם כבר מדברים על חוזים, אביטל פריזמנט, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש פה חוזה, אבל אנחנו צריכים לשלם לפי חוזה עבור משהו שלא מקבלים.

טלי פלוסקוב: איפה אתם נמצאים בתמונה?

אביטל פריזמנט בוטון: המציאות כיום לצערנו, שלמרות שיש ילדים שנמצאים בגן שמפוקח על ידי המדינה, ולמרות שיש המלצות של משרד המשפטים ומתווה שהציע לגנים הפרטיים, במקום שבו משרד העבודה, שפרסם את ההנחיות, לא אוכף את ההנחיות שהוא בעצמו מפרסם; במקום שבו משרד המשפטים מפרסם מתווה שאינו מחייב עם קשיים ביישום – תכף ארחיב- - -

טלי פלוסקוב: הבעיה היא במילה: לא מחייב.

אביטל פריזמנט בוטון: שמענו פה את הגנים.

אביטל פריזמנט בוטון: יש לנו כאב ואמפתיה לעוסקים, אבל ההורים הם לא חברת ביטוח, והם לא צריכים לממן עסקים שנמצאים במשבר.

אביטל פריזמנט בוטון: יש הבדל בין דנים מפוקחים לגנים פרטיים.

אביטל פריזמנט בוטון: לגבי הגנים המפוקחים, יצאה הנחיה ברורה שאסרה על גביית תשלום מהורים בתקופת הסגר, ובמועצה אנו שומעים מהורים רבים שפונים אל משרד העבודה כדי שיאכוף את הכללים שהוא עצמו נתן אבל לא מטפלים בפנייה שלהם אלא מפנים למועצה לצרכנות.

אביטל פריזמנט בוטון: התקבלו למעלה מ-100 תלונת נגד גני ילדים מתחילת הסגר הראשון.

אביטל פריזמנט בוטון: זו כמות גדולה.

אביטל פריזמנט בוטון: לכן אנו מצטרפים פה לפנייה למשרד העבודה לחדד את ההנחיות, כי יש הפרות בשטח, ובמקרה שגבו כספים, להורות על השבה מיידית להורים.

אביטל פריזמנט בוטון: בשלב שני, שלא פחות חשוב, מבקשים ממשרד העבודה לאכוף את ההנחיות ולא להותיר את ההורים להתמודד לבד מול הגנים.

אביטל פריזמנט בוטון: לגבי הגנים הפרטניים, נכון שפורסם מתווה מומלץ על ידי משרד המשפטים, אבל בפועל הרבה הורים חתמו קודם לכן על הסכם שסותר את המתווה לרעת ההורים, וכיום כשהילד בתוך המסגרת, ההורים חוששים להתעמת עם הגן, ונאלצים לשלם סכומים מאוד גבוהים בעת הסגר, כשהגן היה סגור, כשלא היתה פעילות ולא ניתן שירות, ובניגוד לעמדת משרד המשפטים.

אביטל פריזמנט בוטון: חשוב לומר שהמתווה של משרד המשפטים הוא מותנה.

אביטל פריזמנט בוטון: יש בו קשיים ליישום כי ההורים צריכים לברר – האם הצוות יצא לחל"ת, האם בזכאות לפיצוי מהמדינה.

אביטל פריזמנט בוטון: להורים אין יכולת להשיג את המידע הזה ולאמת אותו מול הבעלים של הגן.

אביטל פריזמנט בוטון: לכן אנו שוב זורקים את ההורים כאן להתמודד לבד עם הגן – בלי פיקוח של המדינה ובלי הסדרה.

טלי פלוסקוב: אבל מה אתם יכולים לעשות?

טלי פלוסקוב: קיבלת 100 פניות.

טלי פלוסקוב: מה עשיתם אתן?

אביטל פריזמנט בוטון: המועצה מקבלת פניות של צרכנים ופונה לגנים, לעוסקים במטרה לטפל בפניות האלה, אבל אם אנחנו פונים לרגולטור עצמו, משרד העבודה, שמוציא הנחיה ולא מוכן לאכוף אותה - הכוח שלנו מוחלש מול אותם גופים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טסלר, אני מבינה שהנושא היה גם בוועדה שלך.

יעקב טסלר: נכון מאוד.

יעקב טסלר: תודה, גברתי היושבת בראש.

יעקב טסלר: צר לי לומר לך – אנחנו נמצאים במדינת חלם.

יעקב טסלר: לא מעניין אף אחד.

יעקב טסלר: כל אחד זורק את הכדור לשני.

יעקב טסלר: אחד אומר: זה ממש משהו צרכני.

יעקב טסלר: לא קשור אליי.

יעקב טסלר: משרד המשפטים נהיה רב – נותן לנו המלצות – כן מחייבות, לא מחייבות.

יעקב טסלר: אני יודע שמי שרוצה לאסוף כסף, לוקח המלצה.

יעקב טסלר: אולי זו הכוונה שלהם, שההורים ייקחו את ההמלצה ויתחילו לאסוף את הכסף.

יעקב טסלר: לא קולטים איפה אנחנו נמצאים.

יעקב טסלר: כרגע אני לא הולך לשפוט את ההתנהלות של משרד התמ"ת ולא של משרד המשפטים ולא של משרד האוצר.

יעקב טסלר: יש פה צעקה.

יעקב טסלר: לקחו מהורים כסף על לא עוול בכפם - לא הם וגם לא המפעילים; המדינה, מדינת החלם הזאת שאמרו:

יעקב טסלר: אי אפשר לקיים את הלימודים.

יעקב טסלר: באותה נשימה גבו מהם כסף.

יעקב טסלר: נאמר שעדיין לא מצאו מי האחראי על זה.

יעקב טסלר: מי צריך לתת את הדין על זה ומי צריך להביא את הפתרון.

יעקב טסלר: אם היו אנשים אכפתיים, הם היו מביאים סוף לדבר הזה, מתיישבים כולם ביחד, לוקחים את משרד העבודה והרווחה, לוקחים את משרד האוצר וכל אחד, שזורק את הכדור לשני.

יעקב טסלר: כפי שציינת, גברתי, גם אצלי בוועדה, ואני לא מאמין מה שאני שומע פה היום ששום דבר לא קרה.

יעקב טסלר: מה שקרה זה שזה לא מעניין אותם.

יעקב טסלר: אני רואה פה לפניי מכתב שיצא ב-22 במרס 2020.

יעקב טסלר: למה לא יוצא מכתב כזה גם עכשיו?

יעקב טסלר: מה הסיבה?

משה אבוטבול: הדבר היחיד שקרה – שההורים שילמו.

יעקב טסלר: לוקחים מההורים כסף.

יעקב טסלר: נכנסנו למסלול מסוים.

יעקב טסלר: כולנו מתפללים שכמה שיותר מהם ייעלם מאתנו, אבל שוכחים באיזה מצב כספי כלכלי הציבור נמצא.

יעקב טסלר: ההורים האלה שילמו.

יעקב טסלר: להזכירך, לא מדובר ב-100 או ב-200 שקלים.

יעקב טסלר: ואני לא מדבר על התקופה שלא היו עדיין הדרגות ואנשים שילמו אלפי שקלים מכיסם, ואין אף אחד; אין פוצה פה לראות איך אנחנו מחזירים להם את זה.

יעקב טסלר: רק זורקים את הכדור.

יעקב טסלר: גברתי היושבת בראש, את צריכה לקבל לדעתי החלטה – או להושיב את כולם ביחד, לתת להם תאריך דד ליין, לבוא עם תשובות, עם פתרון.

יעקב טסלר: אני כבר יודע מראש מה יהיו התשובות, זה אבסורד.

טלי פלוסקוב: אבסורד.

טלי פלוסקוב: אני מבינה על מה אתה מדבר.

טלי פלוסקוב: נשמע את האוצר.

טלי פלוסקוב: אביעד שוורץ, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כל מה ששמעת, נראה לך שזה בסדר?

טלי פלוסקוב: איפה אנחנו?

טלי פלוסקוב: איפה המדינה?

טלי פלוסקוב: למה גובים כסף מההורים?

טלי פלוסקוב: כאשר לא קיבלו שום דבר בתמורה?

טלי פלוסקוב: איפה האוצר?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אביעד שוורץ: הנושא של מעונות היום הוא נושא יותר רחב.

אביעד שוורץ: יש המון שירותים שיכול להיות שעקב המשבר לא ניתנים למרות שאנשים שילמו עבורם מראש – מנוי לדברים מסוימים וכו'.

אביעד שוורץ: לכן משרד המשפטים התייחס לסוגיה הזאת וחשב על מתווה שיהיה הוגן, כלומר שרוב התשלום לא יושת על הורים – בסגר של חודש, למשל, ההורים ישלמו כ-14% מהתשלום, אפשר לראות את המספר המדויק.

אביעד שוורץ: זה אמור לתת מענה.

אביעד שוורץ: מצד שני, יש מענים מצד המדינה שניתנים למעונות היום כמו לכל שאר העסקים בישראל שנפגעו עקב הסגר האחרון.

אביעד שוורץ: אפילו נעשו הקלות בסגר האחרון בתנאים, וסף הירידה של הפגיעה עבור מענק סיוע- - - והנחות בארנונה ירד ל-25%.

אביעד שוורץ: זה כמו כל שאר העסקים בישראל שנפגעו בהתאם לרמת הפגיעה שלהם.

טלי פלוסקוב: אתה נותן התייחסות למעונות ככל עסק, שהמדינה תומכת כי העסק נסגר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין, למה ממשיכים לגבות כסף מההורים?

טלי פלוסקוב: אם אתם עוזרים לכל העסקים האלה, שאם נסגרו, מקבלים תמיכה מהאוצר – אני חוזרת לחברי הכנסת – אם גובים כסף מההורים, לאן הכסף הולך?

משה אבוטבול: לאותן הנהלות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין את ההיגיון.

טלי פלוסקוב: אם בעלי העסקים האלה מקבלים תמיכה מהמדינה, וגם הנחה בארנונה, וכל הדברים שאנחנו מכירים, לאן הכסף הזה הולך שההורים משלמים?

משה אבוטבול: למעונות.

טלי פלוסקוב: עבור מה?

טלי פלוסקוב: האנשים לא עובדים.

טלי פלוסקוב: הם מקבלים או חל"ת או אבטלה.

טלי פלוסקוב: ארנונה – מקבלים הנחה.

יבגני סובה: יש לעשות הבחנה בין מעונות בפיקוח המדינה, ששם אין ארנונה.

יבגני סובה: כשבעל פעוטון משלם לא רק ארנונה – לא מספיק לו 25% הנחה בארנונה.

יבגני סובה: צריכים לפטור אותו מארנונה כי הוא משלם שכירות.

יבגני סובה: הכסף הכי גדול זה השכירות של המקום.

יבגני סובה: בעלי המעונות האלה, בעלי הפעוטונים האלה נאלצו לוותר על השכירות.

יבגני סובה: בסגר הראשון הרבה אנשים אמרו: אנחנו לא יכולים לשלם על השכירות של המקום כשבפועל המקום לא עובד.

יבגני סובה: ואז היתה גם בעיה להחזיר את האנשים למעגל העבודה, כי חלקם פשוט איבדו את המקום.

יבגני סובה: הטיעון הזה שאתם אומרים במשרד האוצר, לא קובע.

יבגני סובה: זה טיעון מגוחך כי 25% הנחה בארנונה לא עוזר לו, זה כלום, כי הדבר הכי חשוב מבחינתנו כדי לשמור את הגן הזה - זה שכירות המקום.

יבגני סובה: יש כאלה שמשלמים בין 15,000 ל-25,000 בחודש על השכירות, אז אם אין ילדים, הוא צריך להחזיר את הכסף להורים כי הוא תכנן את זה לשנה הבאה, ואתה נציג האוצר אומר לו: הוא קיבל 25% הנחה בארנונה שזה במקרה הכי טוב 2,000 שקל.

יעקב טסלר: מה הקשר?

יבגני סובה: הטיעון הזה, מגוחך.

יבגני סובה: זה לא עוזר.

יבגני סובה: אתה צריך לתת ביטוי, מה הוא עושה כשהוא צריך לשלם על השכירות?

יבגני סובה: האם אתה עוזר לו כעסק על התביעות המשפטיות?

יבגני סובה: הוא לא סיפק שירות כי המדינה אסרה עליו להחזיק את הילדים בגן.

יבגני סובה: אתה כנציג משרד האוצר מסתכל רק על המספר.

יבגני סובה: אני לא בא אליך בטענה; אני בא בטענה לממשלה שחושבת ש-25% מהארנונה זה מה שיפתור את הבעיה.

אביעד שוורץ: אחדד - זה לא המצב בפועל.

אביעד שוורץ: יש גם - - - מענק סיוע בעד הוצאות קבועות, שהוא בנפרד- - - כפי שציינת על שכירות והוצאות קבועות אחרות, שברור שהעסק צריך להמשיך לשלם אותן.

אביעד שוורץ: זה שני מענקים שונים.

אביעד שוורץ: העסק מקבל גם וגם.

טלי פלוסקוב: אתה אומר שהעסק מקבל עוד מענק?

טלי פלוסקוב: ארנונה זה בנפרד.

יבגני סובה: זה גם לא נכון.

יבגני סובה: זה עסק שהיה ב-18', 19'.

יבגני סובה: הרבה אנשים נפגעו.

יעקב טסלר: - - -

אוריאל בוסו: אני מסכים אתך שיש הוצאות ושכירויות- - -

יעקב טסלר: גוף שמסבסד, גוף שמבקר - זה לא כמו עסק רגיל.

יעקב טסלר: הוא אחראי על זה, משרד העבודה.

אוריאל בוסו: אני מסכים אתך, יבגני, שיש להם שכירויות והוצאות.

אוריאל בוסו: ניהלנו כאן אין ספור דיונים, אבל כרגע אנחנו מדברים על ההורים שמממנים.

אוריאל בוסו: הם לא צריכים להיות הבנק של המשבר הזה.

יבגני סובה: ההורים של הילדים במעונות יום שבפיקוח המדינה – אין קשר למה שהוא אומר.

יבגני סובה: לא משלם ארנונה.

יבגני סובה: למה אתה במשרד האוצר מציג את ההנחיה בארנונה לסוגיה שלכם?

יבגני סובה: אין ארנונה למעונות.

אוריאל בוסו: אבל זה לא רלוונטי.

משה אבוטבול: בתוך דירות כן יש.

משה אבוטבול: עם כל הכבוד, לא פותרים בעיה על חשבון אחרים.

משה אבוטבול: יש בעיה למעונות, שכירות – אנחנו מסכימים.

משה אבוטבול: שהמדינה תפתור את זה כפי שפתרה עשרות בעיות אחרות.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

טלי פלוסקוב: קיימת כאן בעיה גדולה מאוד.

טלי פלוסקוב: עצם העובדה שכמה ועדות בכנסת דנו בנושא הזה, ואין לנו עדיין פתרון - זה אומר שיש כאן בעיה רצינית מאוד.

טלי פלוסקוב: כנראה שאנחנו צריכים הרבה שותפים עד שנמצא את הפתרון.

משה אבוטבול: יש התחמקות.

משה אבוטבול: הם בורחים.

משה אבוטבול: מעניין דבר אחד – שהם לא מדברים גם על התיכונים.

משה אבוטבול: הם מעבירים את זה לגילאים אחרים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לחלק את הסיכום לשני חלקים: אחד, מעונות.

טלי פלוסקוב: באחריות המדינה, והמדינה מתנערת לחלוטין ממה שקורה שם.

טלי פלוסקוב: זה שמשרד העבודה והרווחה והנציג שם – לא היה משהו להגיד.

טלי פלוסקוב: אין לו תוכנית.

טלי פלוסקוב: אחראי מישהו אחר – אתם מעבירים אחריות למישהו אחר, כאשר אתם צריכים להיות היוזמים והמובילים את כל המשרדים מסביב לפתרון.

טלי פלוסקוב: וכאן אני לא רואה שאתם עושים את זה.

טלי פלוסקוב: הדבר הראשון שצריך לעשות – חגי , אני פונה אליך, ומבקשת להעביר את בקשות הדיון גם לשר.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד – אני יודעת שכששר נכנס לנושא, הוא כן קשוב.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים להוביל את הפתרון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אף אחד אחר לא.

טלי פלוסקוב: אתם.

טלי פלוסקוב: אני כרגע מדברת על מעונות שבאחריותכם.

טלי פלוסקוב: זה שאנו מדברים עת גנים פרטיים זה משהו אחר.

טלי פלוסקוב: פה יש מתווה שמשרד המשפטים הציג לנו כאן, וכנראה שצריך להיצמד אליו.

טלי פלוסקוב: אבל שוב, משרד העבודה – אני רוצה מכם שתיקחו אחריות ותוציאו החלטה.

משה אבוטבול: לא המלצה.

משה אבוטבול: החלטה.

טלי פלוסקוב: אני לא מדברת על ההמלצה.

טלי פלוסקוב: ההמלצה היתה ממשרד המשפטים.

טלי פלוסקוב: זאת החלטה שאני רוצה שתוציאו אותה עכשיו והיא תהיה בתוקף כל עוד המדינה נמצאת במשבר קורונה, ולא חד פעמי.

טלי פלוסקוב: לכן, לסיכום.

אוריאל בוסו: חבר הכנסת מלכיאלי נתן דוגמה של רשת נאות מרגלית– מתוך מגמה של התחשבות במצבם הכלכלי של ההורים, רשם להם בדיוק: בחודש ספטמבר לא יפעלו מעונות כך וכך, לא ייגבה.

אוריאל בוסו: כנ"ל רשת אמונה.

טלי פלוסקוב: זו דוגמה שכולם צריכים לעשות.

משה אבוטבול: הם אחרי זה ינסו לקבל שיפוי, אבל בינתיים ההורים מחוץ למעגל.

אוריאל בוסו: אני אומר למפעילים וגם לבעלי המעונות – נלחמנו ונילחם על הסיוע שצריכים לקבל מהמדינה, אבל יש להפריד, בסוף יש פה הורים מסכנים שצריך לא לגבות מהם.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מודה לכל היוזמים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא הוא סופר חשוב, כי הוא נוגע בהרבה.

טלי פלוסקוב: לא נסגור את הדיון כאן.

טלי פלוסקוב: אני פונה שוב למשרד העבודה והרווחה, לחגי - תעשו ישיבת צוות מורחבת ושבו שם ביחד, ותחשבו איך אתם מוציאים החלטה.

טלי פלוסקוב: הכול בידיים שלכם.

יעקב טסלר: בואו נקציב זמן.

טלי פלוסקוב: ניתן לכם שבוע ימים לקבל החלטה ולגבש מסמך, שזו לא תהיה המלצה אלא החלטה שכולם חייבים ליישם.

טלי פלוסקוב: מבחינת בעלי העסקים, כמובן נחשוב איך אנחנו מגבים אותם, כי אני מבינה את הדאגה גם להם.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא צריכים לעשות את זה על חשבון ההורים.

משה אבוטבול: וכמובן, להפיץ את זה בקרב ההורים ובקרב המעונות, את ההחלטה שלהם.

טלי פלוסקוב: שבוע ימים אנחנו ממתינים להחלטתכם.

טלי פלוסקוב: אם יהיה צורך בדיון נוסף, נקיים אותו.

אוריאל בוסו: אני מתכונן גם להגיש שאילתא דחופה בנושא הזה לשר הרווחה איציק שמולי שייתן לנו תשובה, למה לא יוצא מכתב בסגר השני כמו בראשון, ולכל הדרך.

טלי פלוסקוב: נכון, בלי תוקף.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.