הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 79, 2020-11-09 12:30

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים לכולם, אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא: השווקים וחנויות הרחוב באסטרטגיית היציאה - גיבוש רעיון מסדר והנחיות לפעילותם.

יפעת שאשא ביטון: מהרגע שקבענו את הדיון, ועד עכשיו, אני מבינה שהיריעה אפילו מתרחבת.

יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה להתייחס להנחיות שעומדות בבסיס אסטרטגיית היציאה, ולפני כן, לומר מספר דברים.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, ברור לי לחלוטין, שצריך לנהל סיכונים, וברור לי לחלוטין שצריך לקחת אחריות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו צריכים לנהל את הסיכונים לפי הידע שיש לנו היום, והוא הרבה יותר מהידע והמידע שהיה לנו בחודש מרץ.

יפעת שאשא ביטון: אסור לנו להישאר מקובעים לקונספציה שהנחתה אותנו באותה תקופה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים שיהיו הנחיות ברורות והגיוניות, כדי שיהיה אפשר להבין אותם, ובעיקר, שיהיה בהם איזשהו רעיון מסדר, שיהיה אפשר להבין אותו.

יפעת שאשא ביטון: ואני שואלת – האם אפשר להבין הנחיות שאין בהן עקביות ברעיון המסדר?

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שכולכם מבינים שהתשובה היא – לא.

יפעת שאשא ביטון: מותר מצד אחד עשרה אנשים במבנה סגור, אבל בחנויות - מותר עד ארבעה אנשים ללא קשר לגודל החנות.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להזכיר, שאזרחים במדינת ישראל, לא הולכים עם מפת דרכים, שהם אומרים - מבנה סגור כזה – עשרה, חנות – ארבעה.

יפעת שאשא ביטון: מותר אחד על אחד אימוני כושר, אבל לא במבנה שמיועד לאימוני כושר, כאילו שהמבנה הוא זה שמקדם את ההדבקה.

יפעת שאשא ביטון: אומרים לנו, שעדיף להיות בחוץ, במרחב הפתוח, כי זה יותר בטוח, אבל בשווקים, באופן אבסורדי, מותר רק בפנים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם הבן-אדם ייכנס לאותו כוך קטן שנמצא בו המוכר כדי לקנות - זה מותר.

יפעת שאשא ביטון: אבל אסור לו לעמוד מאחורי הדוכן, ולקבל את הדברים, כי זה אסור.

יפעת שאשא ביטון: אומרים לנו שאם אנחנו נפתח, אז יש סיכוי שתעלה התחלואה.

יפעת שאשא ביטון: בואו, אני רוצה לומר לכם בצורה ברורה, גם לא צריך להיות מדען גדול.

יפעת שאשא ביטון: ככל שאנחנו נפתח יותר את המשק, ברור שהתחלואה תעלה, מה לעשות, זה פחות או יותר כמו לומר, שמחר בבוקר תזרח השמש, וכשאנחנו נפתח את עונת הרחצה, אז יעלו מספר מקרי הטביעה וכו' - זה ברור.

יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותי שוב לנקודה של ניהול סיכונים - איך אנחנו מנהלים נכון את הסיכונים בעת הזאת.

יפעת שאשא ביטון: המשמעות היא, שאם אנחנו נסגור הכול, אז ברור לכולם, שאנחנו אולי נוריד את התחלואה, אבל אנחנו גם נרסק פה מדינה שלמה, אנחנו נרסק פה ענפים שלמים.

יפעת שאשא ביטון: היום, מתחילים להכין את השטח לסגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: בונים תודעה ציבורית שיהיה סגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: גם אמרו לנו היום בבוקר, שנסמן את הנר הראשון של חנוכה, כי אז אנחנו נעשה אותו בסגר.

יפעת שאשא ביטון: המשמעות של הדבר הזה היא – שיש עסקים שעוד לא יצאו בכלל מהסגר השני.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שיש פה ענפים שלמים שנמצאים בסגר כבר כל כך הרבה זמן, הרבה מאוד זמן.

יפעת שאשא ביטון: אגב, בלי שום פיצוי ריאלי ראוי.

יפעת שאשא ביטון: אז אני לא מצליחה להבין את השיח של אם אנחנו נפתח, אנחנו נגיע לסגר שלישי, אם האופציה היא פשוט להשאיר את כולם בסגר שני נצחי, ואז אין בעיה – לא נגיע לסגר שלישי בצורה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: לכן, אני מבקשת בדיון הזה, פעם אחת, להבין בכלל את הרעיון של פתיחת חנויות רחוב – כן, אבל רק אם זה מרחוב מגורים, ולא למשל, חנויות שנמצאות בשטחים פתוחים, כמו: מתחמי ביג, מתחמי ONE, מבנה, כל האחרים, שגם הם חנויות רחוב שנכנסים אליהם מהרחוב.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני, למה ההנחיות השונות לגבי המבנה הסגור בחנויות אל מול מבנה סגור אחר?

יפעת שאשא ביטון: מה הדין של השווקים שנמצאים בשטח פתוח, והרבה יותר בטוח לקנות בשטח פתוח, מאשר במבנה סגור.

יפעת שאשא ביטון: ובכלל, איך מתכוונים לנהל את המערכה הזאת, כשאחד הדברים הכי חשוב בה, זה אמון הציבור, כדי שהוא יוכל בעצם לקיים את ההנחיות.

יפעת שאשא ביטון: אבל באופן שבו מתנהלים היום הדברים - אנחנו מאבדים את הציבור, אנחנו מאבדים בעצם את הצבא הכי משמעותי בניהול המערכה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעדיין לא מאוחר רגע להתאפס, ולהתחיל לעשות את הדברים בצורה שהיא יותר נכונה.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו, נציג משרד הבריאות, פרופ' איתמר גרוטו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם תשמע את האנשים, כדי שאתה תבין את הלך הרוח בחוץ, ומה אנחנו מפספסים בהתנהלות שלנו היום, כדי שאולי נוכל להחזיק חזרה את המושכות בידיים, ולנתב את הספינה הזאת למקום קצת יותר נכון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, טלי פרידמן, יו"ר ועד סוחרי שוק מחנה יהודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר, שזה נכון לגבי כל השווקים שנמצאים באותה מתכונת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, טלי.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: תודה רבה, לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שהזמינה אותי הנה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אכן, אני מייצגת את כל השווקים במדינת ישראל היום.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו לאור המצב, התכנסנו לאיגוד אחד, בלית ברירה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: השאלות שלי באמת מופנות למשרד הבריאות.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו משתהים ולא מבינים איך לאורך כל התקופה, אף אחד מכם לא השכיל להבין ששווקים באוויר הפתוח, הוא יתרון עולה - איך אתם לא משתמשים בנו?

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אני יכולה לומר למה, אבל אני לא יכולה להבין.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אף אחד מכם לא הגיע לשטח.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: יש לכם איזושהי תפיסה ששווקים נראים כמקום צפוף והומי אדם.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו לא נמצאים שם.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו מדברים על שווקים בימי קורונה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו מדברים על כך, שאתם, משרד הבריאות, ממשלת ישראל, פשוט חורצים את דינם של כל השווקים המסורתיים, זהו גזר דין מוות.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: השוק שלנו, שוק מחנה יהודה, הוא כמעט השוק הבודד שיכול להרשות לעצמו בדרך מעוותת ומסוכנת לעבוד.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אתם מסכנים את בריאות האנשים שמגיעים אל השוק שלנו, מכיוון שנתתם הנחייה, ששווקים קמעונאים יוכלו לעבוד בתנאי שיש להם חנות.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: לא תוצב סחורה על הדוכן, ולא תימכר מהדוכנים שום סחורה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: סוחרים נאלצו להזיז את הדוכנים, את היתרון העולה של שווקים, את הדוכנים בשוק הפתוח, להזיז הצידה, ולבקש מהאנשים להיכנס פנימה לתוך חנויות צפופות שהן אפילו לא חנויות במקור שלהן, או מקררים או מחסנים.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: חבר'ה תתעוררו, כי ביום שאחרי לא יישארו שווקים במדינת ישראל.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אני יכולה לומר, שאנחנו – שוק מחנה יהודה, האתר השלישי המתוייר בארץ הולך להיעלם מהמפה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: שוק הכרמל - סגור לחלוטין.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: השוק בלוד, השווקים הנודדים לעובדים, שוק באר שבע - גוסס לגמרי.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: חבר'ה תתעוררו, אנחנו מדברים על עשרות אלפים של משפחות שנמצאים בבית.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו או-טו-טו, מגיעים באמת לסגר השלישי, ואז מה יהיה?

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: לא יפתחו.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: איך ייתכן שהאפליה הזאת נמשכת אל מול הסופרים?

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: מה בשווקים מוכרים, ריבונו של עולם?

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו מדברים על פרות, על ירקות, על מלפפונים.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: ייתכן שבפינת הרחוב ליד ביתי, כל חנות שנייה תמכור מלפפונים ופרות ואנחנו נשאר סגורים?

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: הניתוק מהשטח הוא עצוב, ויהיו לזה השלכות קשות.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו באמת נתעורר ליום שאחרי, בלי שיישארו שווקים אותנטיים מסורתיים במדינת ישראל, וזו אפליה שמתמשכת מהסגר הראשון.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו בנינו מתווה ביחד עם ראש עיריית ירושלים, הגשנו אותו לראש הממשלה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: בזמנו הגשנו אותו לבר-סימן טוב, אישרו לנו אותו, אנחנו עדיין עובדים על-פי המתווה הזה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: בשוק מחנה יהודה, הוא משתרע 30 אלף מטר רבוע, יש 13 כניסות.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: ליד כל כניסה, יש סדרן, יש מחסום, מודדים את החום.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: גם שאלנו אולי אם תצטרכו, אנחנו מוכנים עם קאונטרים למדוד כמה אנשים נכנסים, השוק הוא דליל ביותר.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: בכל שאר השווקים, כל הרשויות העירוניות אמרו שהן מתחייבות לקחת את האחריות על השווקים שלהן, ואף אחד לא מקשיב, אף אחד לא שומע אותנו.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: יש לי סוחרת במחנה יהודה, שניסתה לשים קץ לחייה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: יש סוחר ששם קץ לחייו מאזור המרכז, ואלה ניצנים.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, כדי להמחיש את העברת תמונות, אנחנו רוצים להציג אותן.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אני אקרא להן תמונות האבסורד.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: לא ניתן לקנות מהדוכנים, ניתן להיכנס לתוך החנות עצמה פנימה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו תיכף נראה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אי אפשר למכור מהדוכן - אנשים צריכים לעשות סיבוב, להיכנס פנימה לחנות קטנה מאחורי המוכר ושם לקנות.

יפעת שאשא ביטון: יש לך תמונה של כוך כזה.

יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי את זה בעין כי סיירתי שם.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: שלחתי את זה גם כן כסרטון אליכם.

יפעת שאשא ביטון: בדוכן אי אפשר, ואי אפשר שאדם יעמוד בחוץ, צריך להיכנס פנימה לתוך חלל מאוד קטן וצפוף כדי לקנות את הסחורה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אספר לכם, כשאני ביקרתי שם, אמרו לי בעלי הדוכנים – אנחנו מסכנים את עצמנו.

יפעת שאשא ביטון: במקום לבוא ולומר ששומרים עלינו, ולייצר איזשהם כללים של זהירות כדי שאנחנו נוכל להישמר מהנגיף, מכניסים אלינו אנשים במקום מאוד צפוף, ומסכנים את הבריאות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו צריכים לעשות כדי להתפרנס, במקום לאפשר את הקנייה במרחב הפתוח.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אנחנו מדברים רק על עסקים מאוד בודדים, ועל שוק וחצי במדינת ישראל שיכול להרשות לעצמו לעבוד על-פי ההנחיות המנותקות והחסרות אחריות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה טלי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושבת-ראש, אנחנו לא יודעים להסביר לציבור את ההנחיות.

יואל רזבוזוב: לא יודעים להסביר את ההיגיון שעומד מאחורי ההנחיות, פשוט בלתי אפשרי.

יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים דיון אחר דיון, מתווים, דברים דיפרנציאליים.

יואל רזבוזוב: צעדים מתואמים שיאפשרו לפתוח את המשק.

יואל רזבוזוב: זה פשוט ניהול סיכונים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על אמון הציבור שהולך ונעלם לנו.

יואל רזבוזוב: הציבור פשוט כבר מצפצף על ההנחיות ופותח.

יואל רזבוזוב: לזה אנחנו מחכים?

יואל רזבוזוב: לזה אנחנו מצפים?

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים את הנתונים.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מצליחים להבין גם את הנתונים.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים שמשחקים עם הנתונים.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים להגיד שאנחנו לא מצליחים בעצמנו להבדיל מה נכון ומה לא נכון.

יואל רזבוזוב: אבל מה שכן, הנתונים האמיתיים שמגיעים אלינו - 252 ניסיונות התאבדות.

יואל רזבוזוב: אתם מבינים בכלל?

יואל רזבוזוב: 252 ניסיונות התאבדות, כ-13 מהם הסתיימו במוות, זה לא הגיוני הנתונים האלה.

יואל רזבוזוב: זה כבר לא דיון ראשון שאנחנו שומעים, כי אסור לפרסם את הנתונים האלה.

יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים מישהו מענף כזה או מענף כזה התאבד.

יואל רזבוזוב: על מה אנחנו נלחמים כאן?

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים להוריד את התחלואה על חשבון עסקים שנרמסים ונסגרים ופושטים רגל.

יואל רזבוזוב: על חשבון הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: על חשבון הבריאות שלנו, על חשבון הכול.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר מה המשוואה?

יואל רזבוזוב: המשוואה היא לא נכונה.

יואל רזבוזוב: אז למה מקבלי ההחלטות לא מצליחים להגיע למשוואה נכונה?

יואל רזבוזוב: הרי בסופו של דבר, אפשר לעשות כמו שאמרתי.

יואל רזבוזוב: אפשר לעשות צעדים במקרים דיפרנציאלים.

יואל רזבוזוב: אפשר לעשות את הדברים האלה עם היגיון.

יואל רזבוזוב: אמרנו, תעשיית הכושר סגורה, וכשפתחנו אותה, הוכח שאין תחלואה.

יואל רזבוזוב: אז למה 200 אלף אנשים יושבים בבית?

יואל רזבוזוב: והמאמנים שיושבים בבית – מותר 20 ילדים שישחקו, אבל שהמאמן ירוויח עליהם אסור.

יואל רזבוזוב: והליגות - פתחו את הליגות המקצועיות, אבל הליגות הנמוכות לא נפתחו.

יואל רזבוזוב: אני לא יודע, אני, נמאס לי.

יואל רזבוזוב: אני פשוט לא יודע להסביר לאנשים, לא יודע.

יואל רזבוזוב: אני עם פה פעור, ואומר, אני בעצמי לא מבין.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמקבלי ההחלטות צריכים להסתכל על זה אחרת, לשנות.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים שכל פעם עושים את אותה טעות.

יואל רזבוזוב: כל פעם דופקים את הראש בקיר, סליחה על הביטוי, לא יקרה שום דבר, צריך לשנות.

יואל רזבוזוב: לשנות, זה הזמן, כי המשק קורס.

יואל רזבוזוב: אנשים מתאבדים.

יואל רזבוזוב: העסקים שקורסים.

יואל רזבוזוב: ואם כבר החלטתם לסגור - אז תפצו.

יואל רזבוזוב: תנו לאנשים האלה פיצוי.

יואל רזבוזוב: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יפעת שאשא ביטון: יאיר רביבו, ראש עיריית לוד.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יאיר רביבו: שלום, אני פה בכובע כפול – גם ראש העיר של לוד, עם אחד השווקים החשובים - שוק רמלה לוד המפורסם, וגם כיושב-ראש ועדת הפנים של השלטון המקומי.

יאיר רביבו: השלטון המקומי, על כל 257 רשויות, כמעט בפתיחה מוחלטת בנושא השווקים.

יאיר רביבו: אנחנו חושבים שמדובר פה בצעד שהוא צעד הכרחי, חברתי מתבקש.

יאיר רביבו: חשוב לזכור, ולא תמיד מעלים את זה, שאפילו המחוקק נתן את דעתו לכך, ששווקים זה משהו שהוא מוקרן מבחינת חוקי המס המלאים וכו'.

יאיר רביבו: ומה אני רוצה לומר - שאפילו מנגנון הפיצוי לאנשים הפשוטים האלה, הוא לא תמיד אפשרי.

יאיר רביבו: זה לא מחזור מסודר של עסק שאפשר לדעת מה הוא הציג, מה לא.

יאיר רביבו: אנשי השווקים, באופן טיבם - ואני אומר את זה, לא בגלל שאני בא ומודד שעובדים במזומן או בשחור, המחוקק עצמו בפקודת המסים, החריג את נושא השווקים במתכונת של תן וקח עם כסף מזומן וכו'.

יאיר רביבו: אני רוצה לומר, שהאנשים האלה נשארו בלי אף פרוטה.

יאיר רביבו: אנשים פשוטים, אנשים טובים, אנשים מהדרוג הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר בחברה.

יאיר רביבו: וחבל.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד, כאשר פתחנו את השווקים ביוני, שהתנהלו על-פי כללי התו הסגול.

יאיר רביבו: האמת, שבהתחלה הופתענו מאוד איך אפשר להפעיל את התקנות החדשות, אבל עמדנו בזה, וזה עלה לנו המון כסף.

יאיר רביבו: הרי שווקים באופן טבעי הם לא טעוני רישוי.

יאיר רביבו: אבל לקחנו את כל כללי התו הסגול, גדרנו אותם, שמנו סדרנים, שומרים, עמדות בדיקת חום, הקפדנו על מספר אנשים בשוק.

יאיר רביבו: בסך הכול, זה עבד יפה.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד עוד דבר חשוב שאני יודע שאת תמיד אומרת, יפעת, מבחינה אפידמיולוגית, אני לא מכיר אנשים בכלל.

יאיר רביבו: אני חוקר את כל אלפי האנשים שנדבקו בלוד.

יאיר רביבו: רוב האנשים שנדבקים בעולם, כנראה היה להם רקע מוקדם עם אותו בן-אדם.

יאיר רביבו: זה יכול להיות רקע משפחתי, בעבודה, בבית-הכנסת, אבל איזשהו רקע שאתה מכיר את הבן-אדם.

יאיר רביבו: אני לא שמעתי על בן-אדם שאמר לי, הייתי בסופר, ומישהו עבר לידי והדביק אותי.

יאיר רביבו: הייתי בשוק, ומישהו הדביק אותי.

יאיר רביבו: לא שמעתי שממפגש ארעי, גם אם בן-אדם עומד לידך חמש דקות בתור לענבים – לא חושב שמישהו נדבק.

יאיר רביבו: עובדה, שאני לא שמעתי על קופאית בסופר שנדבקה, למרות שהיא רואה מאות אנשים ביום.

יאיר רביבו: חברים, צריך לבוא ולעשות את ההבחנה.

יאיר רביבו: בטח כאשר מדברים על שווקים שבאוויר הפתוח.

יאיר רביבו: שמעתי פה את הדוברים הקודמים, שזה יכול להיות מכת מוות לשווקים האלה.

יאיר רביבו: יהיה קשה מאוד לחזור.

יאיר רביבו: גם ככה עולם השווקים היה בנסיגה מאוד גדולה.

יאיר רביבו: הכול מוכרים בחוץ.

יאיר רביבו: היום, את הפרות והירקות מוכרים בסופר, ואת כל הבגדים הזולים מוכרים בכל מיני חנויות של אופנה שמוכרים בזול – מאוד קשה.

יאיר רביבו: קשה מאוד לשווקים.

יאיר רביבו: אבל לשווקים יש חשיבות.

יאיר רביבו: יש לזה ערך, ססגוניות, צבעוניות.

יאיר רביבו: עיר שאין בה שוק, היא עיר קצת כבולה.

יאיר רביבו: מכיר את זה בקריית שמונה, קריית גת - כל הפריפריה.

יאיר רביבו: הפריפריה חיה מהשווקים.

יאיר רביבו: אני מבקש לעשות הכול כדי להחזיר את השווקים.

יאיר רביבו: אפשר במתכונת כזו או אחרת, אפשר לצמצם, אפשר לקבוע שבן-אדם לא טועם פרות יותר בעמדה של השוק, ובטח בתחום הסדקית שאין שם שום דבר שבא במגע עם מזון.

יאיר רביבו: לא יודע.

יאיר רביבו: חברים, תחזירו את השווקים.

יאיר רביבו: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, ראש העיר לוד, יאיר רביבו, על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, כפיר שמלי.

כפיר שמלי: שלום לכולם, הדברים שאתם אומרים פה הם דברים מדהימים ונכונים.

כפיר שמלי: אנחנו ארגון שנקרא התאחדות העצמאים, שקם מתוך היום של הנגיף הזה, באמת, מתוך זה.

כפיר שמלי: בעקבות מצב חרום, באמת, הנגיעות שלנו בכלל העסקים, בפרט, כמו שאנחנו מדברים היום, האנשים הפשוטים, האדם הממוצע המבוגר, שיש לו איזה חנות בגדים, או נעליים, או מעדנייה כזאת או אחרת, באמת, כל מה שקרה פה החל מהסגר הראשון, קיבלנו את הסגר הראשון בהבנה מסוימת, כי זה חוסר ודאות לכלל העולם.

כפיר שמלי: אבל החל מהסיבוב השני, זה כבר נהיה משהו שיש לו יותר ודאות, יותר נכונות.

כפיר שמלי: אנחנו העלנו בתפוצה האחרונה מספר דברים שאנחנו צריכים פתרונות מידיים.

כפיר שמלי: לדעת מה יקרה בעוד שלושה, חודש, חודשיים, ארבעה, עוד שנה – אף אחד לא יודע להגיד לנו לצערנו.

כפיר שמלי: אנחנו צריכים את העזרה הראשונה הזאת, והיא צריכה להיות מבחינת ניתוח חשוב וגדול, כדי לעזור לאנשים לא להגיע בעוד חודשיים, שלוש וארבע, למצב שהם ממש לא יחיו, לא יהיו.

כפיר שמלי: אמרתם קודם על האנשים ששמו קץ לחייהם.

כפיר שמלי: נכון.

כפיר שמלי: יש מספר עשרות של ניסיונות של כאלה ששלחו נפשם בידם, אני מצדיק, שאסור לפרסם את זה וזה בצדק.

כפיר שמלי: אבל לצערי, באמת, חבר'ה, המצב פה לא יהיה יותר טוב.

כפיר שמלי: הוא לא הולך להיות יותר טוב, אלא אם כן יתנו לנו – למשל, כל התאגידים הגדולים כמו – רמי לוי, מקס סטוק למיניהם, שהתחילו למכור מוצרים שלא להם, והם אכן פוגעים בעסקים הקטנים.

כפיר שמלי: ממתי סופר צריך למכור בגדים?

כפיר שמלי: אני קצת לא מבין ולא תופס את זה.

כפיר שמלי: לכן, עכשיו כל החנויות שייפתחו – אתם ראיתם בעצמכם כאשר פתחתם את הרחובות מה נהיה ברחוב – נהיה פה אנדרלמוסיה שלמה, כי נהיה באמת התקהלות.

כפיר שמלי: למה ליצור את ההתקהלות הזאת, אם היו משאירים את החנויות באמת פתוחים, זה היה נע כמו שצריך, אחד אחד, שתיים, שתיים, לפי סדר גודל של מקום כזה או אחר.

כפיר שמלי: יש דברים שצריכים להיעשות, והם צריכים להיעשות במידי.

כפיר שמלי: הם צריכים להיעשות עכשיו, לא לחכות עם זה, כי יהיה מאוד מסוכן.

כפיר שמלי: מאוד בעייתי.

כפיר שמלי: אתמול פרסמו ש-87 אלף בעלי עסקים, שזה פי שתיים מהכמות הממוצעת בשנה, אנחנו לא יודעים לאן זה יגיע ולאן זה יעלה.

כפיר שמלי: כל מה שיש לי להגיד – אנחנו צריכים פתרונות מידיים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כפיר.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מתחברת לעניין של יצירת צוואר בקבוק, בגלל שאנחנו סוגרים, פותחים.

יפעת שאשא ביטון: גם יש חוסר ודאות, שהמרכיב של חוסר הוודאות פה כל כך אקוטי, ומשפיע גם כן על התודעה הציבורית, ואנשים עכשיו בהיסטריה, ובבהלה לקנות ולהספיק, כי יש מעבר עונות מקיץ לחורף, ואנחנו משיגים בדיוק את ההיפך ממה שאנחנו כביכול מכוונים אליו, ואני לא סתם אומרת כביכול.

יפעת שאשא ביטון: שחר תורג'מן.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

שחר תורגמן: אני יו"ר התאחדות רשתות המסחר, האופנה וההסעדה.

שחר תורגמן: אנחנו מייצגים 400 רשתות, 18 אלף חנויות.

שחר תורגמן: 80 מיליארד שקל מחזור עסקי שנתי, ו-350 אלף עובדים שנמצאים בחל"ת.

שחר תורגמן: אני רוצה להלין על ההחלטה המקוממת והבלתי הגיונית של ההפרדה בין חנויות רחוב לבין חנויות רחוב שנמצאות במרכזי קניות פתוחים.

שחר תורגמן: זו חנות רחוב וזו חנות רחוב.

שחר תורגמן: בחנויות הרחוב במרכזי הקניות הפתוחים, יש הנהלות, יש להם מטה, הן אוכפות את כללי התו הסגול באדיקות יתרה.

שחר תורגמן: אי אפשר להיכנס למתחם בלי מדידת חום.

שחר תורגמן: יש במתחמים האלה נאמן קורונה שמשולם שכרו על ידי המתחם עצמו.

שחר תורגמן: מרבית המתחמים האלה, הביגים האלה ודומיהם, נמצאים בפריפריה.

שחר תורגמן: ממשלת ישראל החליטה החלטה כנגד הפריפריה.

שחר תורגמן: אם יפתחו את חנויות המסחר, את חנויות הרחוב שנמצאות במרכזי הקניות הגדולים, יחזירו 80 אלף עובדים מחל"ת לתעסוקה.

שחר תורגמן: אם יפתחו את החנויות האלה, יהיו יותר נקודות מכירה בעיבורה של עיר.

שחר תורגמן: דרך אגב, למקומות האלה מגיעים עם רכב, לא בתחבורה ציבורית שהיא מדבקת.

שחר תורגמן: החנויות לא מקורות.

שחר תורגמן: למה ביגים נמצאים בערים פריפריאליות?

שחר תורגמן: כי האדמה יותר זולה, ולכן בנו שם בקנה מידה גדול.

שחר תורגמן: איש בפריפריה שרוצה לקנות מותגים, לא יכול לעשות את זה בחנות רחוב.

שחר תורגמן: הוא יכול לעשות את זה רק בביגים ודומיהם.

שחר תורגמן: ההחלטה לא הגיונית, גם מבחינה בריאותית, מכיוון שככל שיהיו יותר נקודות מחיה ברחבי העיר, הפיזור יהיה יותר גדול.

שחר תורגמן: התורים יהיו יותר קטנים.

שחר תורגמן: לא מצליחים להבין באמת, חוץ מלנסות לקחת איזה שולי ביטחון מוגזמים, מטופשים ולא חיוניים, לא נחוצים, אין שום היגיון לעשות את זה.

שחר תורגמן: דרך אגב, לא נעים לי להגיד, הממשלה החליטה על פתיחת חנויות הרחוב, כשחנויות הרחוב לא היו פתוחות במשך שלושה שבועות.

שחר תורגמן: נקודה נוספת.

שחר תורגמן: תדעו לכם, בכל נקודות המכירה של המוצרים החיוניים בכל עיר נתון, יש אלפי נקודות כאלה, כמו הסופרים, הפארמים, הסטוקים, חנויות החשמל וכן הלאה.

שחר תורגמן: בכל יום היו חצי מיליון לקוחות שהגיעו למקומות האלה לאורך כל תקופת הסגר השני.

שחר תורגמן: ממדי התחלואה לא עלו.

שחר תורגמן: המסחר לא מדבק.

שחר תורגמן: תנסו לדמיין לעצמכם שלקוח נכנס לחנות, והוא בלי מסכה, מה קורה לו באותה שנייה?

שחר תורגמן: הלקוחות מתנפלים עליו ומעירים לו, לפני שבכלל מנהל החנות או מנהל סניף מעיר לו.

שחר תורגמן: המסחר לא מדבק.

שחר תורגמן: אנחנו מתחננים.

שחר תורגמן: אנחנו נשמעים לכל הכללים.

שחר תורגמן: אין היגיון תחת ההבחנה הזאת בין חנות רחוב לבין חנות רחוב אם זה במרכז קניות גדול.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו מהות הדיון – לנסות להבין את ההיגיון שעומד מאחורי ההחלטות, כדי שאנחנו גם נוכל בסופו של דבר כציבור לשתף פעולה ולהבין אותה.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, אני רוצה להציג מצגת קטנה, לפני שאתה מדבר.

יפעת שאשא ביטון: בימים האחרונים, מהלכים אימים על הציבור.

יפעת שאשא ביטון: מקדם התחלואה עולה.

יפעת שאשא ביטון: ה-R עולה, הנתונים עולים.

יפעת שאשא ביטון: עד לפני הסגר השני, דיברו על ה-N, כי ה-N היה מאוד גדול, זאת אומרת המספרים היו מבהילים - 7,000, 8,000, 9,000, בקצה סיפרו שזה מתוך 72 אלף בדיקות.

יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו יודעים שמאז שנכנסנו לסגר השני, לא הייתה כמות בדיקות כזאת, אבל אני שמה את זה רגע בצד.

יפעת שאשא ביטון: היום, אנחנו מדברים על מספרים אחרים לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: כבר לא מדברים אתנו על N, בקושי מדברים אתנו על שיעור ההדבקה, כי גם הוא נמוך, זה כנראה לא יוצר את הבהלה שנדרשת.

יפעת שאשא ביטון: מדברים אתנו על R.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יודעים בדיוק מה זה ה-R הזה, אם הוא לפי נוסחה של משרד הבריאות, של מכון ויצמן, של המל"ל.

יפעת שאשא ביטון: אראה לך שקף, שבעבר קראו לשורה מסוימת R, היום קוראים לה בשם אחר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסתכלים על השקף של משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: זה שקף מאתמול בשעה שש וחצי בערב.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות כותב נתוני דעיכה, גם היום.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה בניגוד מוחלט לשיח הכל כך מבהיל שמנהלים אתנו נציגי משרד הבריאות בתקשורת.

יפעת שאשא ביטון: הקווים מציינים את מגמות התחלואה, את פילוח הנדבקים היומי, בחלוקה למגזרים.

יפעת שאשא ביטון: הקו הצהוב - המגזר החרדי.

יפעת שאשא ביטון: הקו הכחול – המגזר כללי.

יפעת שאשא ביטון: הקו הסגול – המגזר הערבי.

יפעת שאשא ביטון: תסתכלו על הקו הכחול שאנחנו רואים, גם למעלה וגם למטה, נמצא במצב יציב לאורך זמן.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לטובת מי שלא רואה, שמדובר על נתוני תחלואה מה-5 לאוקטובר, ועד ל-5 לנובמבר.

יפעת שאשא ביטון: תסתכלו, מגמה שנשמרת מבחינת התייצבות הנתונים, כך שגם כאן אני לא רואה את הקטסטרופה שמשודרת בימים האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: השקף הבא – אלה הנתונים נכון להיום בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, כאן מדובר על מקדם הדבקה0.

יפעת שאשא ביטון: 93% בוועדה אחרת דיווחו על 0.95%, אבל גם פה שוב, אני רוצה לצטט את דבריו של גמזו לפני ארבעה ימים.

יפעת שאשא ביטון: מדובר על כך: עם החזרה לשגרה במערכת החינוך, במקומות עבודה וגם במגזר הפרטי, ראינו עלייה במקדם ההדבקה בכל המגזרים.

יפעת שאשא ביטון: האוכלוסייה הכללית במקדם הדבקה של 0.6%, האוכלוסייה החרדית על 0.8%, ובחברה הערבית מעל 1%.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שיש גם R לכל אחת מהאוכלוסיות, אז יש לנו אפשרות להתייחס בצורה דיפרנציאלית לכל אחת מהאוכלוסיות.

יפעת שאשא ביטון: במקום אחר כתוב שיש מקדם הדבקה שכוללים את המספר של החולים הקשים, או לחילופין, מקדם הדבקה אחר, כשמתייחסים רק למספר המאומתים.

יפעת שאשא ביטון: כשאילנו מדברים בתקשורת על מקדם הדבקה, לא אומרים לנו על איזה מהם הם מתכוונים, ומתייחסים אלה אומרים לנו – R.

יפעת שאשא ביטון: ה-R עלה, ה-R ירד וכו'.

יפעת שאשא ביטון: התחושה שלי, שלא נשארו מספרי ברזל שאליהם אנחנו יכולים להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: כי אם בהתחלה דיברו על מספר מאומתים, ואחר כך אמרו, לא, מספר המאומתים הוא לא הקובע, צריך להתייחס לשיעור המאומתים.

יפעת שאשא ביטון: ואז ראינו שגם במדיניות הבדיקות, לא כל כך ברורים הדברים, וגם אנחנו רואים ששיעור המאומתים יורד, אז יתחילו לדבר אתנו על החולים הקשים.

יפעת שאשא ביטון: היום, אנחנו יודעים, אחרי שפרופ' ברבש בעצמו לפני כחודש אמר, שיכול להיות שהגדרה של 93 סטורציה, היא הגדרה לא תקפה והיא מחמירה מדי במדינת ישראל, אז גם המספר הזה הוא כבר לא קדוש.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, מדברים אתנו על ה-R, וככל שאנחנו צוללים פנימה, אנחנו גם רואים שאין R אחיד, זאת אומרת, ה-R משתנה, תלוי במה בודקים.

יפעת שאשא ביטון: אני תוהה למה אנחנו צריכים להתייחס, וזה מחזיר אותי למה שאנחנו אומרים כבר במשך הרבה מאוד זמן – חברים, צריך לשנות את הקונספציה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו בונים שגרת חיים בזהירות, באחריות, תוך כדי שמירה על אמון הציבור, או יותר נכון, בונים מחדש את אמון הציבור, כי יש לנו פה עוד לא מעט זמן להתמודד עם הנגיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתסתכלו על השקף בצד ימין, היכן שכתוב 8,152 חולים בפועל.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו שלוש שורות של נתונים.

יפעת שאשא ביטון: מקדם הדבקה – R.

יפעת שאשא ביטון: השני, מקדם הכפלה שבועי.

יפעת שאשא ביטון: השלישי, מקדם הכפלה יומי, שם יש לנו מספר אחד בירוק שזה המקל, והמספר באדום שהוא המחמיר.

יפעת שאשא ביטון: תעברו לשקף הבא, תסתכלו מתחת ל-36 אלף חולים בפועל, שם כתוב לנו על אותה של המחמיר ומקל שזה ה-R.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, היום מתייחסים לזה כאל מקדם הכפלה יומי, יכול להיות שזה בסדר וזה אותו דבר, אבל אם זה אותו דבר, אז למה צריך לציין את שלושת השורות?

יפעת שאשא ביטון: פה כתוב – זה לקוח מה-17 לאוקטובר.

יפעת שאשא ביטון: כתוב לנו שזה ה-R.

יפעת שאשא ביטון: היום ה-R זה משהו אחר.

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לשאול אותך, פרופ' גרוטו, למה עלינו להתייחס מכל הנתונים שמוצגים כאן.

יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו צריכים להאמין.

יפעת שאשא ביטון: על סמך מה אנחנו יכולים לקבל את ההחלטות?

יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו צריכים להתייחס כשאנחנו רוצים לבחון את ההחלטות השונות?

יפעת שאשא ביטון: מתוך זה, אני רוצה לצלול לנושא העיקרי של הדיון.

יפעת שאשא ביטון: איך קורה שחנויות רחוב הן שונות?

יפעת שאשא ביטון: טיפול דיפרנציאלי בקורונה – אין לפי יישובים.

יפעת שאשא ביטון: אבל התייחסות דיפרנציאלית לחנויות רחוב - יש, כי זה משנה אם אני נכנסת לשם מרחוב הרצל בנתניה, או שאני נכנסת לשם מהרחוב של המרכז המסחרי.

יפעת שאשא ביטון: הדברים האלה לא ברורים.

יפעת שאשא ביטון: יותר מזה, אגיד לכם, ואני יודעת שאני הולכת לומר משהו חמור.

יפעת שאשא ביטון: כל ההנחיות הלא ברורות האלה, יוצרות לא פחות ממלחמת אחים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים שיסוי בין הענפים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומעים את השיח ברחובות – למה אלה כן, ואנחנו לא.

יפעת שאשא ביטון: למה לנו מגבילים בארבעה אנשים שיכולים להיכנס פנימה, ועוד רוצים להגדיל ולעשות - שאם ייכנס אדם אחד יותר מהארבעה, זה יהיה פלילי, לא פחות ולא יותר זה יהיה פלילי.

יפעת שאשא ביטון: אבל במקומות אחרים מותר עשרה, וגם מותר יותר מעשרה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו סופרים, שזה בסדר גמור, אגב, אני לא כופרת בזה.

יפעת שאשא ביטון: יש סופרים - אנחנו רואים אותם הומי אדם, צריך לשמור על ההנחיות, צריך לראות שאין התקהלויות שם, שהתו הסגול נשמר, אבל מותר הרבה יותר מעשרה.

יפעת שאשא ביטון: יש סטוקים שמותר הרבה יותר מעשרה, וחנויות רחוב מותר ארבעה, ולא משנה מה גודל החנות – ראו ערך המשביר הצרכן.

יפעת שאשא ביטון: כולכם מכירים את המשביר.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אני לא עושה פרסומת, זה רק כדי להמחיש.

יפעת שאשא ביטון: חנות כלבו מאוד גדולה, מותר שם ארבעה אנשים.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי היא מוגדרת חנות רחוב.

יפעת שאשא ביטון: תעשה לי סדר.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, אתה בטח שומע שאני כבר עייפה מלציין את כל הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אז בטח ובטח, בעלי העסקים שיושבים ומחכים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

איתמר גרוטו: תודה על ההזדמנות לדבר, ולהשלים את הדברים.

איתמר גרוטו: אפתח בזה שאמרת, וגם דוברים אחרים אמרו דברים חשובים, חכמים, שחלקם גם הגיוניים ונכונים.

איתמר גרוטו: אני בהחלט מזדהה עם הבעיות.

איתמר גרוטו: יש לי לא מעט חברים, ואפילו בני משפחה, חולים מדרגה ראשונה, שנפגעו בעצמם מהמצב שבו אנחנו נמצאים בקורונה.

איתמר גרוטו: אנחנו כולנו באותו צד, ואנחנו מנסים גם להיות.

איתמר גרוטו: נאמרה אמירה על ידי טלי.

איתמר גרוטו: אני בן-אדם שהרבה פעמים הולך לעשות קניות בשוק, זה לא דברים שהם בכלל לא מוכרים לנו.

איתמר גרוטו: דיברת על נושא של לקיחת סיכונים.

איתמר גרוטו: ברור שאנחנו צריכים לקחת סיכונים ברוח הזאת, ואנחנו גם לוקחים סיכונים.

איתמר גרוטו: אי אפשר להגיד שאם לא היינו לוקחים שום סיכון, היינו רואים שעשו סגר מעכשיו ועד שהמחלה תחלוף וזהו.

איתמר גרוטו: אף אחד לא נוקט בגישה הזאת, אולי מדינות מסוימות בעולם כן.

יפעת שאשא ביטון: אף מדינה בעולם לא עשתה כולל.

איתמר גרוטו: ציינת שיש ידע רב בנושא.

איתמר גרוטו: אבל רב הנסתר על הנגלה, לצערנו.

איתמר גרוטו: פתאום יש מוטציה חדשה שמקדמים.

איתמר גרוטו: יש מוטציה, יש מצב כאוטי.

איתמר גרוטו: צריך להבין שהמצב הכאוטי עובר גם עלינו, אנשי משרד הבריאות, גם על כל הציבור.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, אנחנו לא נצעד לאיזשהו מצב שנמצא בשליטה מלאה.

איתמר גרוטו: נטילת סיכונים, זה מגוון של אמצעים שלוקחים ממדינות שונות, ויש ספקטרום רחב.

איתמר גרוטו: באוסטרליה, סוגרים מחוז שלם שבגודל מדינת ישראל על 3.5 חולים, זה גם לא פתרון שאנחנו הולכים עליו.

איתמר גרוטו: ולכן, יש באמת ספקטרום רחב.

איתמר גרוטו: אני חושב שבסופו של יום, בארץ אנחנו כן מנסים לאזן בין הדברים.

איתמר גרוטו: ראינו את זה שלפעמים אולי רצנו מהר מדיי ברוח הגל הראשון, וראינו מה קרה.

איתמר גרוטו: אני יכול לתת לכם הרצאה מה עומד מאחורי ההיערכויות המקצועיות שאנחנו לקחנו.

איתמר גרוטו: בסופו של דבר, הדברים באים מאנשי מקצוע במשרד הבריאות.

איתמר גרוטו: ברור שלפעמים יש חילוקי דעות בין אנשי מקצוע, וזה נכון, גם אצל רופאים אחרים, וגם בכל מקצוע.

איתמר גרוטו: אבל בסוף אנחנו מגיעים לאיזשהו קונצנזוס שנראה לנו הכי מתאים.

איתמר גרוטו: אני בהחלט יכול להתייחס ספציפית לנושא של השווקים.

איתמר גרוטו: אבל באופן כללי, אנחנו באים עם תכנית סדורה, שאומרת שאנחנו צריכים ליצור תהליך מובנה של לקיחת סיכונים מול כדורגל, ולא את כל הסיכונים בבת אחת.

איתמר גרוטו: מבקשים מאתנו כל מיני הסברים.

איתמר גרוטו: גם רופא לא תמיד יודע להסביר שהוא סובל - - - .

איתמר גרוטו: יסבירו לו בדיוק מה ההחלטות שלו, כי אלה דברים שמאוד מורכבים שדורשים ידע וניסיון מקצועי ורקע מקצועי.

איתמר גרוטו: ברור לכולנו שאנחנו חייבים לחיות עם הקורונה, זה לא משהו שהוא הלך ונעלם.

איתמר גרוטו: אם היו לנו איזשהן מחשבות אחרי הגל הראשון, גם בארץ, וגם בעולם – זה משהו שכאן ויישאר, וצריכים לחיות עם זה, והחיים שהתרגלנו אליהם קודם, יהיו קצת שונים, ואני מאוד מקווה שזה יהיה מה שיותר קצר.

איתמר גרוטו: כמו שאני רואה את האנושות – מדינת ישראל בין המובילות בעניין הזה, יש כושר הסתגלות לדברים.

איתמר גרוטו: לצערי, עדיין לא בארץ, ולא בעולם, עוד לא מצאו את הנוסחה המתאימה, ואנחנו נמצאים בשלב של ניסוי ותהייה.

איתמר גרוטו: ניקח את הנושא של השווקים, יש מקומות שסגרו שווקים, יש מקומות שלא.

איתמר גרוטו: בתי ספר, יש מקומות שסגרו, יש כאלה שלא.

איתמר גרוטו: יש כאלה שסגרו את בית הספר ראשונים, ויש כאלה שסוגרים אחרונים.

איתמר גרוטו: אנחנו צריכים לפתח דברים שמתאימים לתרבות שלנו.

איתמר גרוטו: אחת הבעיות שיש לנו, כל הזמן מסתכלים מה אסור לשני, ומנסים למצוא איזשהן פתרונות.

איתמר גרוטו: לפעמים זה נשמע בניגוד להגיון הבריא.

איתמר גרוטו: כמו שאמרתי, אני יכול להסביר כל דבר מאחורי ההיגיון.

איתמר גרוטו: אי אפשר בסוף לרדת לרמה שכל הנחיה והנחיה אפשר להסביר אותה לציבור.

איתמר גרוטו: דוגמה למשל, מקום שאני מכיר, ניקח את תחום המקהלה, אנשים עומדים והכול בסדר, ולעומת זאת, לא פתחו ברידג', אז ההיגיון שלנו נשמע הגיוני סך הכול, אבל לעומת זאת, ברידג' צריך לשחק עם מסכות, ומקהילה, כאשר שרים בלי מסכות, למרות שהמרחק הוא גדול, הסיכון הרבה יותר גדול.

איתמר גרוטו: לכן צריכים לקבוע איזשהו היגיון מסדר כללי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעשות בריף על מה שאמרת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבמשפט שאמרת, אתה זיקקת את המהות של מה שאנחנו מבקשים כאן.

יפעת שאשא ביטון: שיהיה פה איזשהו כלל, עם רעיון מסדר ברור ואחיד לכולם, כי אנחנו לעולם לא נצליח לרדת לרזולוציות כפי שאתה הצגת אותם, וזה משהו שאנחנו אומרים כל כך הרבה זמן.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר מקהלה – כן, אבל ברידג' – לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים אחד על אחד מותר, אבל מורה למוסיקה אסור.

יפעת שאשא ביטון: מורה נהיגה מותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן נופלים בקטנות האלה.

יפעת שאשא ביטון: במקום להגיד, מותר עשרה אנשים במרחק כזה וכזה בתוך מבנה סגור – זה כלל אחד.

יפעת שאשא ביטון: מותר 20 אנשים במרחב פתוח, במרחק כזה וכזה - זה שתיים.

יפעת שאשא ביטון: מחריגים את מי שצריך להחריג כי יש שם סיכון גבוה, ולהגיד – פעולות כאלה וכאלה אסור גם בחלל סגור עשרה אנשים, וגם במרחב פתוח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מתעסקים בצ'ופצ'יק של הצ'ופצ'יק.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך דוגמה של הסטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: החזירו את ההשכלה הגבוהה, כביכול.

יפעת שאשא ביטון: מותר 20 בחוץ, עם אותו מרצה.

איתמר גרוטו: השכלה הפתוחה אמורה להיפתח בשלב יותר מאוחר.

איתמר גרוטו: מה שאפשר לעשות זו השכלה בזום.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע שעבר דיברו על משהו אחר, אבל לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: צריך מעבדות - מה הבעיה שעשרה סטודנטים שלומדים ביחד, הרי זה בדרך כלל גם כיתות אורגניות, ייכנסו לתוך מעבדה במרחקים, עם חלוקים.

איתמר גרוטו: אני חושב שחלק מהדברים – זאת אומרת, בסך הכול אנחנו רואים דברים טובים, אבל התפיסה שלנו גם ממקום מקצועי.

איתמר גרוטו: למשל, הדוגמה שהזכרנו, יש מקומות שעקפו את זה בכל מיני שיטות.

איתמר גרוטו: לדעתי, מה שטוב בתרבות שלנו, שיודעים לחפש איפה לעקוף את ההנחיות, ואז, זה מרגיז את האחרים שאומרים – למה להם מותר ולנו אסור, כשבעצם, גם להם אסור.

איתמר גרוטו: אנחנו לא יכולים בעצם להיות בכל מקום ומקום ולשלוט.

איתמר גרוטו: למשל, השכלה גבוהה עדיין סגורה, אנחנו עומדים להכניס בשלב הקרוב, סטודנטים שיגידו שהחלק המעשי שלהם זה חלק שהוא הכרחי, ואז, באמת יוכלו לקיים את זה.

איתמר גרוטו: כרגע, אפשר לקיים רק בזום, דברים שאי אפשר לעשות בזום.

איתמר גרוטו: יש כל מיני דברים.

איתמר גרוטו: יש אפשרות לעשות את הדיפרנציאליות לפי זמנים, וזה הרעיון שעומד – נגיד של עוצר לילה, או אולי שניקח יותר רחוק גם למצב שיהיה איזושהי תקופה לייצר איזושהי ודאות לפתוח יותר בזמן הזה, ולהגיד אוקיי.

איתמר גרוטו: לאנשים, למרות שאולי בחודש זה וזה יהיה לכם סגר, כמו שבעצם הולך איכשהו וקורה, יכול להיות שעל הדברים האלה אנחנו צריכים לעבוד.

איתמר גרוטו: בסוף, הדרך שאולי הכי הגיונית והכי פשוטה, יכול להיות שפה אפשר לחלוק עליה, אבל ללכת לפי ענפים וסקטורים.

איתמר גרוטו: אז באמת יש פה דיפרנציאליות – דרך אגב, זה אומר שמה שמסוכן יותר, הוא דווקא ייפתח.

איתמר גרוטו: בדרך כלל, אנחנו משתדלים לפתוח קודם כל מה שמסוכן פחות.

איתמר גרוטו: אבל לא תמיד זה השיקול היחיד שמנחה אותנו.

איתמר גרוטו: למשל, פתיחת החינוך, שהיא משהו שכן יש לה סיכון יותר גבוה, אבל יש לה ערך מעבר לעובדה הכלכלית, וכו', אז זה נכנס למקום יותר גבוה.

איתמר גרוטו: בסוף צריך לעשות איזשהו סדר, וזה הסדר שאנחנו התחלנו בדיפרנציאליות, אפשר להתווכח אתו.

איתמר גרוטו: כשאנחנו חושבים גם על הרעיון - - - כל הזמן.

איתמר גרוטו: מנסים לחפש בארץ פתרונות, מריצים מודלים מתמטיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מריצים מודלים מתמטיים, וחושבים שזה משחק במספרים, אבל זה משחק בחיים של אנשים.

איתמר גרוטו: אנחנו לא משחקים במספרים.

איתמר גרוטו: אנחנו מכניסים בסוף את שיקול הדעת המקצועי שלנו.

איתמר גרוטו: אי אפשר מצד אחד להגיד – רגע, אמרתם מספרים כאלה וכאלה, ופתאום זה משתנה, אז לא מתאים - - -

יואל רזבוזוב: בחרתם שיטה.

יואל רזבוזוב: יפה.

יואל רזבוזוב: עכשיו, אתם רואים שהשיטה לא כל כך עובדת, כי את העסקים לא מפצים, ואלה אומרים למה אלה פתוחים, ואלה לא פתוחים.

יואל רזבוזוב: אז למה לא ללכת על שיטה – עשרה אנשים במקום סגור, עשרים אנשים בפתוח, כולל כולם, כולל כל הענפים לסגור, באמת לסגור במקומות שצריך לסגור כמו הערים האדומות.

יואל רזבוזוב: כמו עכשיו, ברגע זה, יש הלוויה עם מאות משתתפים, אז תסגרו את ההלוויה תאכפו.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, מה שאתם עושים עכשיו, הדיפרנציאציה של הענפים לא עובד.

איתמר גרוטו: אפשר להסתכל על הדברים מהצד.

איתמר גרוטו: אבל כשאני מסתכל על דברים שבתוך המערכת, וגם – באמת, היה לי שבוע חופש, וגם להסתכל על דברים גם מחוץ למערכת.

איתמר גרוטו: דיברנו על דברים בסיסיים.

איתמר גרוטו: לקחנו שני מדדים – N ו-R, מלכתחילה דובר עליהם.

איתמר גרוטו: אם מסתכלים במצגת שהוצגה גם אצלכם, גם בקבינט הקורונה, דיברנו על שני מדדים שהולכים ביחד, אי אפשר להסתכל על כל אחד בנפרד.

איתמר גרוטו: הראיתי פה שהדעיכה היא אפס אחוז, זה בדיוק אומר שה-R הוא 1.

איתמר גרוטו: זה התרגום של זה אחד לאחד למלים.

יפעת שאשא ביטון: ה-R הוא לא 1.

יפעת שאשא ביטון: אצלכם, מהיום בבוקר, הוא 0.93%.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מסתכלים לפי - - -

איתמר גרוטו: בסדר.

איתמר גרוטו: בסוף - - -

יפעת שאשא ביטון: שנייה, תקשיב רגע.

יפעת שאשא ביטון: לפי מגזרים, אנחנו רואים גם שה-R משתנה.

יפעת שאשא ביטון: אם כוללים את החולים הקשים, או לא כוללים את החולים הקשים, אז גם זה משתנה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שזה תלוי במספר הבדיקות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמספר הבדיקות זה השתנה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שמחר אתם יכולים להקפיץ את ה-R.

יפעת שאשא ביטון: תקפיצו את מספר הבדיקות - - -

איתמר גרוטו: אני לא אוהב את השימוש – אתם תקפיצו את ה-R.

איתמר גרוטו: אנחנו לא מקפיצים את ה-R.

איתמר גרוטו: אנחנו רוצים ללכת במדיניות אחידה.

איתמר גרוטו: אין לנו שום אינטרס.

איתמר גרוטו: האינטרס שלנו משותף.

איתמר גרוטו: כולנו רוצים שה-R יירד.

איתמר גרוטו: אין לנו אינטרס להציג R גבוה.

איתמר גרוטו: אנחנו באים מעולם שכולנו רוצים לפתוח כמה שיותר מהר, ולא לסגור.

איתמר גרוטו: אני אחזור ואומר בצורה מפורשת.

איתמר גרוטו: יש כל מיני דרכים לחשב R.

איתמר גרוטו: יש אנשים שבאמת יודעים, אני בעצמי לא יודע לחשב R.

איתמר גרוטו: R, יש מומחים לאנשים שהם מתמטיקאים, צריך להיות דוקטורט לזה בשביל לחשב R, כי זה כולל מודלים מאוד מורכבים של ניסיון לחזות מה יהיה מקדם הדבקה, כמה אנשים פוגשים, זה פרמטרים, זה מודל מאוד מורכב, עושים אותו על ידי מערכות מחשוב מאוד מתוחכמות.

איתמר גרוטו: דבר אחד כן קיבלנו החלטה – להסתכל על R של המאומתים.

איתמר גרוטו: ה-R של המאומתים, למרות שאנחנו יודעים שהוא לא לגמרי מדויק, הוא מושפע מכל מיני דברים, אבל הוא הכי מהיר בזמן להגיב.

איתמר גרוטו: אם אני אסתכל על ה-R, הוא מבטא את ה-R שהיה לפני שבועיים או שלושה.

איתמר גרוטו: כי לוקח לאדם לפתח את המחלה, אז הוא לא אמין מבחינת הזמן.

איתמר גרוטו: R מאומתים, אני, מבחינת הזמן לטוב ולרע.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, אם זה יורד מהר, אז זה יורד מהר, אם זה עולה מהר, זה עולה גם מהר.

איתמר גרוטו: כשאנחנו אומרים R עולה, זה לא אומר ש-R בהכרח עבר את ה-1.

איתמר גרוטו: R עולה, זה אומר שהוא היה ב-0.7%, ועכשיו, הוא 0.8%, 0.9% - זה משתנה מיום ליום.

איתמר גרוטו: אנחנו קבענו כללים מאוד ברורים, שה-N צריך להיות כדי לעבור לשלב הבא.

איתמר גרוטו: N צריך להיות 500, או פחות, ו-R צריך להיות 0.8%.

איתמר גרוטו: למה שלא נעמוד מאחורי האמת המקצועית שלנו?

איתמר גרוטו: זה לא מה שמצופה מאנשי משרד הבריאות.

איתמר גרוטו: אני חושב שבכל מקום אחר, כדי לשמור על בריאות הציבור, הייתם מצפים שמשרד הבריאות יעמוד מאחורי האמת המקצועית שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני מתעקשת לשאול שאלה.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אנחנו מצפים ממשרד הבריאות – ואגיד לך יותר מזה.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי לא פעם, התפקיד שלך במשרד הבריאות, זה להתעסק רק בבריאות.

יפעת שאשא ביטון: א-מה-מה, שמסתבר שבריאות זו לא רק קורונה, זה עוד הרבה דברים אחרים, ומשום מה, כל הבריאות במדינת ישראל נזנחה, נשארה רק הבריאות של הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה – אנשים ימותו ממשהו אחר, יחלו במשהו אחר, הכול בסדר, העיקר שהם לא יחלו בקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה להחזיר את זה חזרה לפוקוס של הממדים שלפיהם אנחנו קובעים מה ייפתח ומה לא.

יפעת שאשא ביטון: למה זה חשוב פרופ' גרוטו?

יפעת שאשא ביטון: אני כן אכניס בסוגריים אמירה מאוד משמעותית, לפחות מבחינתי.

יפעת שאשא ביטון: ברור לי לחלוטין שזה לא אתה שיושב שם עכשיו וקובע, אני גם שומעת את האנשים האחרים שיוצאים לתקשורת ומספרים איך כל התחלואה עכשיו קורסת חזרה, וכולנו צריכים להישמר ולא לפתוח עוד.

יפעת שאשא ביטון: זה השיח שהיה בשבוע האחרון שאסור להגיע לשלב הבא של ההקלות, ושצריך להשאיר סגור.

יפעת שאשא ביטון: ואוי ואבוי, אנחנו נגיע לסגר שלישי, שאגב, לא אתם, כבר נעצו את הסגר השלישי – אנחנו יודעים שבחנוכה יהיה סגר שלישי, זה לפחות מה שאומרים.

יפעת שאשא ביטון: שאלה, אתם לקחתם את ה-R לפי ה-N – לפי המאומתים.

יפעת שאשא ביטון: אם יהיו יותר בדיקות – ה-N יעלה.

יפעת שאשא ביטון: אם מחר תהיה אינפלציה של בדיקות – יהיה לנו גם N יותר גדול – נכון או לא נכון?

יפעת שאשא ביטון: בצורה פשטנית.

יפעת שאשא ביטון: אז זה משפיע לי על ה-R.

איתמר גרוטו: אנחנו מסתכלים, יש לנו פרמטרים של אחוז הבדיקות החיוביות, ובאיזה קבוצות עושים את הקבוצות.

איתמר גרוטו: זאת אומרת זה יותר מורכב - - - אם למשל מחר היינו רואים שעושים אפס בדיקות, לאפס חולים, אז ברור שלא היינו מכריזים על אפס מחלה, שהמחלה נגמרה.

איתמר גרוטו: יש מדינות אחרות שעשו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אתה רק מחזק אצלנו את המניפולציה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשים שהם שבויים במניפולציה.

איתמר גרוטו: אנחנו לא אומרים עכשיו 50 אלף, 60 אלף בדיקות, אנחנו מתחשבים.

איתמר גרוטו: אנחנו אומרים אוקיי.

איתמר גרוטו: עשו 20 אלף בדיקות, בסדר, זה מספק אותנו - - -

יפעת שאשא ביטון: ואם מחר תפסיק להתחשב איפה צריך - - - את הסגר השלישי?

איתמר גרוטו: יש פה חשיבה שהיא הרבה יותר מורכבת מ-R.

איתמר גרוטו: אנחנו מעדיפים להיצמד ל-R ול-N, ואנחנו קובעים גבולות ביטחון.

איתמר גרוטו: אם היו עושים אפס בדיקות, או מצד שני, אם היו עושים 70 אלף בדיקות, היינו בוודאי מנטרלים את זה בפנים.

איתמר גרוטו: אפשר לנרמל את זה ל-30 אלף, ל-20 אלף, יש לנו כל מיני רעיונות כאלה.

איתמר גרוטו: כרגע, זה לא בטווח כזה שזה חריג – בין 20 ל-30, זה לא כזה טווח משנה.

איתמר גרוטו: שוב פעם, אבל ה-R ברור לנו, בסוף, כאשר כל איש מקצוע מומחה מסתכל על זה, בזה אין מחלוקת בין המומחים לבין משרד הבריאות שאנחנו נמצאים באיזושהי בלימה.

איתמר גרוטו: שירד יפה מאוד בסגר – הסגר עשה את העבודה שלו מאוד יפה.

איתמר גרוטו: הייתה בלימה מדהימה, כי הציבור באמת נענה יפה מאוד.

איתמר גרוטו: למרות שנאמר חוסר אמון, בסופו של יום, הציבור נענה להנחיות, ואנחנו רואים את זה בתוצאה שירד ה-R ל-0.65% או אפילו פחות מזה, ועכשיו, זה מתחיל לעלות, ברור שפותחים.

איתמר גרוטו: אנחנו רוצים לשמור על האיזון הנכון.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם, שאם נוריד את השלטר במדינה, לא יהיה נגיף.

יפעת שאשא ביטון: תורידו את השלטר למשך שנה, לא יהיה פה נגיף, גם לא תישאר פה מדינה.

יפעת שאשא ביטון: הרי זה לא הפתרון.

איתמר גרוטו: זה לא להוריד – אז מה נעשה בעוד שנה?

איתמר גרוטו: נפתח בחזרה ועוד פעם יבוא הנגיף?

איתמר גרוטו: זה לא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה מה שאנחנו עושים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בסגר שני שלא נגמר, ואנחנו כבר מדברים על סגר שלישי.

איתמר גרוטו: שמעתי את הדברים, לוקחים אותם בחשבון.

איתמר גרוטו: אני יכול להתחיל להסביר למה השוק יותר מסוכן מחנות רחוב.

איתמר גרוטו: אני יכול להסביר למה חנות רחוב יותר מסוכן - - -

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: פרופ' גרוטו, אני מאוד אשמח לשמוע למה שווקים זה מסוכן יותר, כשבכל שאר העולם, לא נסגר שוק אחד אותנטי.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: שוק אחד אותנטי לא נסגר בעולם.

איתמר גרוטו: בסופו של יום, יש מקומות שיודעים יותר טוב לשמור.

איתמר גרוטו: אנחנו צריכים להסתכל על כל המקומות.

איתמר גרוטו: אומרים - פותחים שווקים, אז פותחים את כל השווקים.

איתמר גרוטו: יש מקומות אולי שיכולים לשמור יותר טוב על הסובבים.

איתמר גרוטו: הראית את התמונות של שוק מחנה יהודה, זה שוק צר.

איתמר גרוטו: הרבה מאוד אנשים.

איתמר גרוטו: יש שם צפיפות, אי אפשר כמעט להימנע מזה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: השוק הוא לא צר, הוא מתפרס על 30 אלף מטר רבוע.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אני הראיתי לך מקטע אחד בודד ממנו.

איתמר גרוטו: או להכניס כל כך מעט אנשים, שבסוף זה לא יהיה משתלם בשביל השוק להתקיים.

איתמר גרוטו: חשבנו על הדברים האלה ומסתכלים על הדברים האלה.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: פרופ' גרוטו, אני מזמינה אותך להגיע אל השוק.

 << דובר_המשך >> טלי פרידמן: אתה לא יכול לקחת החלטות כאלה, זה גזר דין מוות.

איתמר גרוטו: גם בעולם סוגרים תחומים מסוימים שבהם יש התקהלות.

איתמר גרוטו: השווקים, הקניונים והביגים, אמורים להיפתח בשלב ג'.

איתמר גרוטו: השלב השלישי יקרה עוד מעט.

איתמר גרוטו: אני מאוד מקווה שנצליח לשמור על מגמת תחלואה.

איתמר גרוטו: אני חושב שכן יש פוטנציאל.

איתמר גרוטו: אומרים גל שלישי, אני בכל זאת רואה פוטנציאל של המשך ירידה, ולהגיע לכך שנוכל לפתוח בשלום גם את מה שתוכנן בשלב שלישי, הווה אומר – קניונים, הווה אומר – שווקים.

יפעת שאשא ביטון: מתי זה יקרה?

איתמר גרוטו: אני חושב שתובנה העיקרית שאני לוקח מכאן, לא רק מכאן, אלא גם לאורך התקופות האחרונות, שבאמת, צריך מנגנון שייצר ודאות.

איתמר גרוטו: גם אם יש פה איזו אמירה, שאולי פעם בתקופת זמן – נקרא לזה אקורדיון - פתיחה, סגירה, ומשהו כזה, או בצורה כזאת אחרת, אז כמובן, אולי גם נוכל לעשות לעוד סגר מלא, או חלקי.

איתמר גרוטו: אני עוד לא מכיר מודל כזה.

איתמר גרוטו: אולי אנחנו נפרוץ ונתתח איזשהו מודל קדימה, נסתכל קצת קדימה לטווח היותר הארוך.

איתמר גרוטו: דרך אגב, גם המודל פה שבאנו איתו, הסתכלנו לטווח ארוך.

איתמר גרוטו: אבל כאשר פה מגיעים לכל שלב, פתאום רוצים שנשנה את זה בתוך מודל השלבים.

איתמר גרוטו: יש פה איזה היגיון מסדר מאחוריו, שכל פגיעה בו, בעצם איכשהו עלולה לפגוע בהיגיון שלנו.

איתמר גרוטו: אנחנו לא סגורים על מודלים אחרים.

איתמר גרוטו: אנחנו בהחלט מוכנים לחשיבה לדברים אחרים ביחד עם גורמים נוספים שתייצר יותר ודאות – קודם כל לאוכלוסייה, בכל מקום שנמצא, בן-אדם רוצה לדעת מה קורה אתו בעוד חודש, בעוד חודשיים.

איתמר גרוטו: כמובן, קודם כל לעסקים – אנחנו יודעים ודאות מייצרת מצב יותר לעסקים - - - בינתיים, אני אומר כרגע, גם השלב הזה שלב פעילות, הוא השלב שאמור להיות ב-15 בנובמבר.

איתמר גרוטו: אני מאוד מקווה שאנחנו נצליח לפתוח, וכל מה שאנחנו רוצים זה תכנון לפתוח.

איתמר גרוטו: לעמוד בכל הזמן שזה תלוי לגבי התחלואה ב-N וב-R – לא הסתרנו את זה, ועשינו את זה בשקיפות מלאה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' גרוטו.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר מספר דברים.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, לא באמת קיבלתי תשובה על N וה-R, כי אולי זה לא אתה.

יפעת שאשא ביטון: אבל בעובדה, כשמחליטים שהולכים לכיוון מסוים, אז הכול עולה, מספר הבדיקות עולה, ה-N עולה, גם ה-R יעלה, ואז אין לנו באמת על מה להסתמך.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, לא מצאתי שום היגיון, ולא קיבלתי שום הסבר לעניין של למה חנויות רחוב מרחוב מגורים כלשהו אל מול מרכז מסחרי ששם השטחים אפילו הרבה יותר פתוחים - למה יש הבדל ביניהם.

יפעת שאשא ביטון: למה כלבו כל כך גדול יכול כי הוא חנות רחוב, יכול להכניס רק ארבעה אנשים, במקומות אחרים, זה הרבה יותר, וזה אפילו יותר מעשרה.

יפעת שאשא ביטון: אין פה שום היגיון מסדר בהגבלות שנכנסו, ובטח לא בהקלות ובדרך שבה משחררים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים חוסר אמון משווע בציבור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את הציבור מגיב בחוץ, ואנחנו רחוקים מאוד מלייצר ודאות.

יפעת שאשא ביטון: כי אם עוד לא פתחנו את הסגר השני, עוד לא פתחנו, וכבר ד"ר אלרעי, מתחת לכל עץ רענן, יחד עם בכירים נוספים אומרים, שיהיה סגר שלישי בחנוכה.

יפעת שאשא ביטון: אז עכשיו כל הציבור עסוק בכן יהיה סגר, לא יהיה סגר.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת פה לציבור – יהיה סגר, כי זה דומה בדיוק למה שעשו לפני כן בחגים.

יפעת שאשא ביטון: מישהו נעץ את התאריך, החליט שזה מה שיקרה והוביל לשם.

יפעת שאשא ביטון: הוביל לשם בהגדלה של מספר הבדיקות, בכל הפרמטרים שהשתנו שם.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת להראות לך רק דבר אחד קטן, לך ולמי שצופה - תפתחי את המצגת שוב.

יפעת שאשא ביטון: ב-5 לחודש עמד פרופ' גמזו, ואמר - נבלמה הירידה בתחלואה, ואנחנו מתחילים לראות מגמת עלייה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתראו מה יש שם במצגת.

יפעת שאשא ביטון: אני אקריא לטובת מי שלא רואה טוב, כדי שאתם תבינו - ב-5 לנובמבר.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני לוקחת אתכם כמה ימים אחורה.

יפעת שאשא ביטון: ב-31 לאוקטובר, היה 2.8%, אחר כך 2.9%, אחר כך 2.2%, 2%, 1.9%, 1.6% שיעור המאומתים היה ב-5 לנובמבר.

יפעת שאשא ביטון: ראינו ירידה בשיעור המאומתים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם במספר המאומתים אנחנו ראינו ירידה.

יפעת שאשא ביטון: הגענו גם ב-7 לחודש ל-208 מאומתים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים ירידה עקבית במספר החולים הקשים, אנחנו רואים ירידה עקבית במספר המונשמים, אבל בלי למצמץ בכלל, עמדו בטלוויזיה, בשביל להפחיד את הציבור, ואמרו – מגמת הירידה נבלמה, ואפילו אנחנו מתחילים לראות עלייה.

יפעת שאשא ביטון: דיי, ההפחדה הזאת לא משרתת אף אחד.

יואל רזבוזוב: ההפחדה הזאת הורגת אנשים.

יואל רזבוזוב: בעל עסק, ששומע שבחנוכה ינעלו אותו בבית, הוא מתחרפן בבית.

יואל רזבוזוב: זה משפיע על הנפש שלו.

יואל רזבוזוב: בגלל אנחנו זה רואים את הכמויות של המאומתים.

איתמר גרוטו: אני מאוד מעריך אותך, וגם את חבר הכנסת יואל רזבוזוב – זו אמירה, ולהוציא אותך קצת מההקשר של גמזו.

איתמר גרוטו: אני אומר עוד פעם, זה שאומרים שאנחנו חשים את זה, אנחנו קצת בתסכול מסוים שזה נבלם.

איתמר גרוטו: אז יכול להיות שאפשר גם לייצר ודאות על-ידי קביעה מראש של מועדים לסגר – לא נקרא לזה סגר, נקרא לזה מגבלות, ולתקופה בין לבין.

איתמר גרוטו: אני חושב שזה בהחלט אפשרי.

איתמר גרוטו: רק לשתף אתכם רק בנתון אחד.

איתמר גרוטו: נתון מעניין שאנחנו רואים דווקא מנתונים ראשוניים – שיש ירידה באובדנות לעומת תקופות אחרות.

איתמר גרוטו: רפואה זה לא מקצוע פיזי קל, זה מקצוע עם אידיאולוגיה.

איתמר גרוטו: יש בו היגיון שקשה לפעמים להסביר אותה, ולפעמים גם אנחנו לא יודעים להסביר לעצמנו למה דברים קורים.

איתמר גרוטו: אז תיקחו את זה בחשבון.

איתמר גרוטו: אני מקווה שגם איכשהו המסר הזה עובר, שבסוף, גם אנחנו כמו טלי וכמו שחר, שהוא חבר טוב מאוד שלי, ואחרים, כולנו נמצאים באיזשהו כאוס.

איתמר גרוטו: אנחנו כולנו ביחד, ואם נתאחד, ונבין שכולם כאוטים, וגם ההחלטות שלנו הם לא תמיד מתוך ידיעה מלאה בדיוק איך הן עומדות להשפיע, אז אולי נבין יותר טוב את ההחלטות שלנו, שהן מבוססות בחלק מהמקרים, לא רק המספרים המתמטיים, אלא גם על הניסיון והידע המקצועי שלנו המצטבר לאורך השנים בטיפול במגפות.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם יש סיבה בנתונים של היום, שהמדינה שלנו פשוט עצרה מלכת.

איתמר גרוטו: אני מסתובב בחוץ, אני לא רואה שהמדינה עצרה מלכת.

יפעת שאשא ביטון: בעלי העסקים הקטנים לא - - -

איתמר גרוטו: אם מסתכלים על כל מיני נתונים כלכליים, אני לא כלכלן, כמו שאמרתי, אבל אולי כדאי להביא גם את הנתונים האלה, ולראות בדיוק מה קורה גם בהשוואה בינלאומית, אנחנו לא במצב הכי גרוע בעולם, ויש מדינות עכשיו שנכנסות לסגר מלא וקשה לא פחות מאשר אצלנו.

איתמר גרוטו: תראו מה קורה בדנמרק, לא יודע, אולי נכנסו קצת ללחץ יותר מדיי מהסיפור הזה של החורפנים והורגים שם את כולם, לא יודע, אולי זה טוב לעניינים אחרים - - -

יואל רזבוזוב: פרופ' גרוטו, אנחנו מקבלים הודעות, אנשים קורסים.

יואל רזבוזוב: לאנשים אין אוכל להביא הביתה.

יואל רזבוזוב: המצב הוא לא טוב.

יואל רזבוזוב: זו לא האמת.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא באים בכל הטענות אליך, יש גם טענות – שיקולים פוליטיים.

יואל רזבוזוב: אנחנו ראינו הרבה שיקולים פוליטיים בתוך המתווה.

יואל רזבוזוב: אז אני אומר שלא כל הטענות אליך.

יואל רזבוזוב: אבל אל תיקח את הדברים האלה שהמצב הוא טוב – המצב הכלכלי של הציבור הוא רע מאוד.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הוא לא פוליטיקאי, אז אל תערבב.

יפעת שאשא ביטון: המצב הוא רע.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לך תודה רבה, פרופ' גרוטו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא נפרדת ממך, כי אני מקווה שתמשיך להיות הנציג עד שאתה תסיים את התפקיד.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אוכל לומר לך, שאני ממש מצטערת על ההחלטה שלך.

יפעת שאשא ביטון: שלא בפניך, אגיד למה אני חושבת שאנשים כמוך צריכים להישאר ולאזן קצת את המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמור לפעם אחרת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שתישאר אפילו במושתק, כדי לשמוע את רמי שביט.

יפעת שאשא ביטון: ואחר כך את אלירן.

רמי שביט: אני מבקש שפרופ' גרוטו יעלה, כי יש לי הרבה דברים להגיד לו בצורה מקצועית.

רמי שביט: זה שהוא יעזוב אותנו עכשיו, זו בעיה מאוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לך שאתה תקבל התייחסות לכל הדברים שאתה תעלה.

רמי שביט: מאוד חשוב לי שתי דקות לתת לו רק סקירה איך אנחנו רואים את הדברים.

רמי שביט: קודם כל, הוא עושה רושם של אדם מקסים ונאמן לדעות שלו ולמקצועיות שלו.

רמי שביט: רק הוא פשוט עשה את התמונה המלאה – הוא הסתכל בצורה מאוד צרה.

רמי שביט: הוא ממליץ לממשלה יחד עם החברים שלו, המלצות הזויות לגמרי, והם לא קושרים את זה למציאות.

רמי שביט: אני אחרי שיחה עם גמזו, ביום שישי, ועם פרופ' לוי, שיחות הזויות לגמרי.

רמי שביט: החבר'ה עלו על מסוק לנסוע - - - אם מצאו 77 מאומתים שם, ויש בעיה.

רמי שביט: אני אומר לו – פרופ' גמזו, בוא ניפגש כאן בתל-אביב, בנמל תל-אביב, יש אלפי אנשים.

רמי שביט: ראש העיר יושב, שותה קפה שם, ושולח אנשים לעשות קנסות – ואנחנו סגורים חודשיים קיבינימט – על מה הוא מדבר בכלל?

רמי שביט: הוא אומר חד-משמעית, גם פרופ' גמזו, וגם פרופ' לוי, הבוסים שלו, אומרים שהבעיה שלהם בכלל בעיה של אכיפה.

רמי שביט: אין להם אפשרות לאכוף את האסטרטגיה שלהם.

רמי שביט: יש חתונות עכשיו של המגזר, הם עושים בקלקיליה, חמש דקות מנתניה - אין אכיפה.

רמי שביט: הם סוגרים אותנו, כשהם יודעים שהפיזור של האנשים, עדיף שיהיה פיזור כמה שיותר גדול.

רמי שביט: קניונים – עכשיו התראיינתי לערוץ 13, בקניון פתח-תקווה, קניון של 40 אלף מטר סגור.

רמי שביט: מאות חנויות סגורות.

רמי שביט: אתמול, בכיכר ציון בירושלים, יש "פוקס" 500 מטר, עומדים 200 איש לקנות טי-שרטים, כי אין להם טי- שרטים לילדים, ואני, חנות ליד של 5,000 מטר, לא יכול לפתוח, כי אני יכול לפתוח רק עם ארבעה אנשים בתוך החנות - שיתביישו, איזה החלטות אלה?

רמי שביט: אנחנו חודשיים סגורים, עם עשרות מיליוני שקלים סחורת חורף, ויושב ומדבר אתי על R ו-N וחארטות.

רמי שביט: אנחנו צריכים לפתוח את החנויות שלנו.

רמי שביט: הקניונים חייבים להיפתח שיהיה פיזור - לא הגיוני.

רמי שביט: שבוע הבא יירד גשם האנשים לא יוכלו לעמוד בתור בגשם.

רמי שביט: אין נעליים לילדים, אין ביגוד.

רמי שביט: מקס סטוק פתוח – 4,000 מטר חנות, מאות אנשים בתוך החנויות, בסופר-מרקטים, שיהיו בריאים כולם.

רמי שביט: לקחת חנות באבן-גבירול של 20 מטר, להכניס ארבעה אנשים אפשר, ובחנות של 3,000 מטר של המשביר לצרכן, אני לא יכול להכניס יותר מארבעה אנשים – תגידו, איפה אנחנו חיים?

רמי שביט: עליתי בראיון בטלוויזיה ביום חמישי, בערוץ 12, פניתי לשר הכלכלה, לשר הפנים, ודיברתי איתם, דרך אגב, קשובים מאוד.

רמי שביט: למנכ"ל משרד הבריאות, לכולם, אמרתי חבר'ה, בואו נהיה הגיוניים.

רמי שביט: הבעיה שלנו, ואתם יכולים לשבת עוד 20 ישיבות, לצערי, ולא שומעים אתכם לצערי.

רמי שביט: הבעיה שלנו היא בעיית האכיפה.

רמי שביט: הבעיה שלנו, שגם פרופ' גמזו אומר, שיש הרבה מאוד אנשים שלא נבדקים בכלל.

רמי שביט: אנחנו לא רוצים לדעת – מאוד רוצים שייבדקו.

רמי שביט: אז המציאות היא כזאת, שקבוצות לחץ פותחים את הישיבות ואת בתי הכנסת, ואת העסקים הקטנים, כי אין ברירה, כי יש לחץ מלמטה, ואותנו – שומרי החוק, אומרים לנו לא לפתוח, ואנחנו לא פותחים.

רמי שביט: אנחנו לא יכולים לפתוח את הקניונים, לא יכולים לפתוח חנויות גדולות.

רמי שביט: גם אם מישהו מעז לפתוח, שולחים לו משטרה, עם כלבים אפילו, עוד מעט ישלחו את הימ"מ.

רמי שביט: אנחנו צריכים למצוא פתרון.

רמי שביט: אני פונה אליכם כוועדה הגיונית שמדברת לעניין, בצורה מקצועית, לא נותנים לכם את התשובות האמיתיות.

רמי שביט: בואו נחשוב בצורה – וזה פרופ' גרוטו רציתי לשאול אותו.

רמי שביט: מה החלום של משרד הבריאות?

רמי שביט: החלום של משרד הבריאות היא להכניס את כולם לסגר, ולהוציא אותם בצורה מדורגת אחרי בדיקות קורונה.

רמי שביט: אז בוא נקבע עכשיו בצורה מסודרת, נפתח את כל המשק, כולל הצגות, סרטים, כולל כדורגל, כולל הקניונים והכול למשך חודשיים.

רמי שביט: נקבע עכשיו, בעוד חודשיים – 15 לינואר, 30 לינואר, המדינה נכנסת לסגר אמיתי 15 יום.

רמי שביט: אין, אף אחד לא פותח, לא ישיבות, לא בתי כנסת, ולא הרב קנייבסקי.

רמי שביט: אנחנו מוציאים את האנשים בצורה מדורגת, קודם כל את החיוניים עם בדיקות קורונה.

רמי שביט: בסוף שבוע שעבר, סלובקיה עשו בדיקות לשלושה מיליון איש בסוף שבוע אחד.

רמי שביט: מדינת ישראל תתארגן עכשיו, חודשיים תתארגן, ותעשה בדיקות לכל המדינה במשך שבוע, עשרה ימים.

רמי שביט: ניכנס כולם לעוצר אמיתי, ולא כל מיני קומבינות כאלה ואחרות, ונצא כולנו לשחר חדש.

רמי שביט: אלה שחולים – ישימו אותם בבתי מלון, ישימו אותם בבתי הארחה, יטיסו אותם לחו"ל, יכניסו אותם לעיר, זה כמו החלטה לפתוח את אילת, כי המלונאים צועקים שתהיה הפרדה - אבל מה, האנשים יאכלו בחדרים שלהם והמסחר יהיה סגור?

רמי שביט: חבר'ה, כל החלטה, אין שום קשר בין ההצעה של משרד הבריאות לבין המציאות, אין להם יכולת, אין להם כלים להתמודד עם הכלכלה.

רמי שביט: אנחנו במשבר כלכלי הגדול ביותר שהיה.

רמי שביט: אלפי מועסקים יושבים בבית, המדינה משלמת מיליארדים כסף לחל"ת, לא רוצים את הכסף הזה.

רמי שביט: תיקחו את הכסף הזה, תתנו למורים שיעבדו שעות יותר ארוכות.

רמי שביט: אני, כשהייתי ילד, לא היה מקום בבית הספר, אז עשינו משמרת בוקר ומשמרת ערב, שיתנו למורים כסף.

רמי שביט: שיילכו למשרד הבריאות, יביאו אנשים נוספים, ויתנו להם תוספת תקציב.

רמי שביט: את הכסף ייקחו ממה שנותנים לאנשים בחל"ת כבר קיבינימט – חודשיים אנשים בחל"ת, מה הם מצפים?

רמי שביט: אנחנו סגורים.

רמי שביט: יש לנו מאות מיליונים, אם לא מיליארדים של סחורת חורף שהלקוחות צריכים אותם, ואין לנו אפשרות לשווק אותם.

רמי שביט: למי יש עוד לפנות?

רמי שביט: אם יש לכם פתרון – סגר בעוד חודשיים, כל המדינה תצא בצורה הדרגתית, סגר צבאי אמיתי, לא בית כנסת, ולא הפגנה, ולא שום דבר שייפתח קיבינימט.

רמי שביט: תנו לאנשים ודאות.

רמי שביט: תעשו פעולה ברורה.

רמי שביט: סגר.

רמי שביט: ייצאו אנשים רק עם תעודה שעשו בדיקת קורונה.

רמי שביט: ייכנסו אליי לחנויות, אני מתחייב, אף אחד לא ייכנס לחנות שלי, לא עובד ולא לקוח, אם אין לו בדיקת קורונה.

רמי שביט: אף אחד לא צריך לצאת לעיר, אם אין לו בדיקת קורונה.

רמי שביט: היום, אין שליטה בכלל, אין בקרה.

רמי שביט: זה R ו-N ואמו, וכל היום משחקים אתנו במשחקים.

רמי שביט: אנחנו סגורים כבר חודש חמישי, סגורים.

רמי שביט: איך אפשר לנהל עסקים?

רמי שביט: איך אפשר לנהל מערכת עם עובדים, עם בעלי נכסים, עם סחורות וספקים.

רמי שביט: עם בנקים.

רמי שביט: עם אג"חים?

רמי שביט: אתם לא יודעים על מה מדובר בכלל.

רמי שביט: זה נזק מטורף.

רמי שביט: ועדת קורונה, צריכה להיות ועדה כלכלית בכלל.

רמי שביט: המציאות היום שלא שומעים לכם מספיק.

יפעת שאשא ביטון: מגפה היא כלכלית, אני מסכימה אתך.

רמי שביט: אתם לא פותרים את הבעיה.

רמי שביט: צריך להפוך את השולחנות.

רמי שביט: אני מבקש מכם – תצביעו נגד הממשלה על כל ההחלטות המטומטמות שלהם.

רמי שביט: אין קואליציה, אין הגיון בכלל.

רמי שביט: אתם תצביעו נגד.

רמי שביט: אל תהיו להם לנהל איך שהם רוצים.

רמי שביט: יושבים אנשים בוועדת חוקה, ואומרים לי שרים, ומנכ"לי שרים, אתה צודק, אין היגיון במה שקורה.

רמי שביט: אין שליטה על הקורונה הזאת.

רמי שביט: יש מחליט אחד, פה אחד.

רמי שביט: תפסיקו עם זה, אל תתנו לו להחליט.

רמי שביט: תהיו מאוד ברורים אליו.

רמי שביט: תהיו אמיתיים.

רמי שביט: נבחרתם להיות אמיתיים.

רמי שביט: המדינה לא נורמלית כבר.

יפעת שאשא ביטון: תודה, רמי.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה כל כך את הכעס שלך.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמצוקה שלך, מבטאת את המצוקה של הרבה מאוד אנשים שנמצאים שם בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת איתם ונמצאת איתם בקשר.

רמי שביט: אני מבקש להעביר לראש הממשלה - - -

יפעת שאשא ביטון: רמי, לצערי הרב, כמו שאתה יודע, הצווים לא מגיעים לכאן.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו בהחלט נמשיך להעלות את הדברים ולהציף אותם כי הם לא מוצפים בוועדות אחרות ובמקומות אחרים, כולל ההתייחסות לנתונים שמושמעים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשים מראה ככל שאנחנו נוכל גם בעת הזאת.

אלירן נומדר: אני מרגיש מרומה קצת.

אלירן נומדר: את האמת, אמרו פה כל חבריי, דברים שאני גם רציתי לחלוק ולהגיד אותו דבר.

אלירן נומדר: דבר אחד אני לא מצליח להבין.

אלירן נומדר: אם אומרים שצריך ללמוד לחיות עם הקורונה, למה המדינה לא אומרת להגדיר איזה מוצרים באמת מותר למכור.

אלירן נומדר: ושלא תיצור את האפליה שהסטוקים והסופרים גונבים לנו את העבודה.

אלירן נומדר: אחד עובד, אחד לא.

אלירן נומדר: שיגדירו איזה מוצרים מותר למכור, וגם אני בתור סוחר אוכל למכור אותם ולהיפך, להוריד את הלחץ מהסופרים, להוריד את הלחץ מהשווקים.

אלירן נומדר: בסופו של דבר, כולנו כאן רוצים להתפרנס.

אלירן נומדר: אמרו סגר שבועיים, נתנו אותו חודשיים.

אלירן נומדר: זו רמאות שאין לה מחיר.

אלירן נומדר: הספקים בורחים לסופרים, בורחים לסטוקים, בורחים לכל מקום אפשרי, כי אנחנו לא קונים מהם כרגע סחורה, אז הם באים למי שפתוח.

אלירן נומדר: נוצר פה כאוס במדינה ברמה שיש לי עסק של 800 מטר, אני היום לא יכול לפתוח אותו.

אלירן נומדר: וגם אם אני יכול לפתוח אותו, יכול להכניס ארבעה לקוחות לתוך החנות שלי, כשחנות של 20 מטר ברחוב, יכולה לפתוח ולהכניס ארבעה אנשים, כמו גודל של 800 מטר, שרמת ההוצאות שלנו לא זהה.

אלירן נומדר: שהגודל שלי ושלו לא זהה.

אלירן נומדר: ב-800 מטר, אני יכול להכניס בכיף 20 אנשים.

אלירן נומדר: שיתנו מקצה כמה מטר מרובע מותר לבן אדם באמת לעמוד.

אלירן נומדר: ודיי, שיתנו לנו לחיות.

אלירן נומדר: עוד לא יצאנו מהסגר השני, ואנחנו בורחים להיכנס לשלישי.

אלירן נומדר: כמו שאמרת פה, באמת, איזה עסק יש לנו פה.

אלירן נומדר: מה, אתם רוצים שאנחנו נהיה פושעים?

אלירן נומדר: שבסוף נעשה מה שאנחנו רוצים?

אלירן נומדר: בסוף אתם לא תשאירו לנו ברירה.

יפעת שאשא ביטון: זה, אנחנו לא רוצים שיקרה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו בהחלט מסכימים אתך.

אלירן נומדר: אנחנו בדרך לשם.

אלירן נומדר: יפעת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אלירן, על הדברים הקשים, הם עלו גם קודם בדיון.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לסכם גם את מה שאמרת, וגם את מה שרמי אמר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, רמי העלה פה נקודה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהוא הביע אותה בעוצמות מאוד גדולות – הנושא של הוודאות.

יפעת שאשא ביטון: אם הציבור היה יודע שיש תקופה שבה אנחנו פועלים בשגרה, וכל תקופה מסוימת שתקבע, נכנסים לסגר כדי להוריד את רמות התחלואה, בהנחה שהן עלו, ואז יוצאים שוב לשגרה, אולי גם זה פתרון.

יפעת שאשא ביטון: גם פרופ' גרוטו העלה את הרעיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין שאלה שבמציאות הנוכחית שאנחנו נמצאים בחוסר ודאות שרק הולך וגובר, אנחנו לא יכולים להמשיך.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו גם במהלך הדיון, ואנחנו שומעים את זה פעם אחר פעם, שההנחיות שיוצרות דיפרנציאליות לא הגיונית בין העסקים השונים, יוצרת לא פחות ממלחמת אחים, מגבירה בעצם את הפילוג ואת השיסוי שקיים בחברה, וזה גם משהו שאנחנו צריכים להילחם בו.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר, שבתחושה שלי, בסוף, היחידים שבאמת מאמינים בקורונה שקיימת כאן, וזה דווקא אנחנו כוועדה שנלחמים לשמור על הציבור ועל האמון שלו בנו, כדי שבאמת יהיה אפשר להתמודד עם הנגיף הזה, בעוד שאחרים מרשים לעצמם לאבד אותו פעם אחר פעם בהנחיות שהן לא הגיוניות.

יפעת שאשא ביטון: כולנו יודעים מה קורה ביום שבו אנחנו מאבדים את הציבור, לא יהיה לנו עם מי להילחם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: המדיניות של היום, יוצרת צוואר בקבוק, כפי שהעלו כאן, ועומסים במקומות המצומצמים שנפתחים, זה בדיוק אנטיתזה מוחלטת למה שרצו שיקרה כאן.

יפעת שאשא ביטון: היא ממשיכה לפגוע קשה באמון הציבור.

יפעת שאשא ביטון: המערכה מנוהלת על-פי הקונספציה שהתאימה אולי לגל הראשון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לשנות דיסקט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר יודעים הרבה יותר ממה שידענו קודם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בהחלט יכולים לנהל את זה בצורה שונה לחלוטין, בניהול סיכונים שהוא אחר.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו 8,000 מאומתים במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש לנו מאות אלפי אנשים שאיבדו את הפרנסה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: שנמצאים במצוקות מאוד קשות, גם נפשיות, בלחצים שהולכים וגדלים – כולל ילדים, כולל מבוגרים, כולל בעלי עסקים, ואנחנו צריכים להתייחס גם אליהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לנהל את המערכת הזאת ביצירה של ודאות הרבה יותר גדולה ממה שאנחנו נמצאים בה היום.

יפעת שאשא ביטון: היום, למעשה אין ודאות לכלום, לא לגבי הפתיחה, ובטח לא לגבי מה שהולך להיות פה בעוד חודש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לייצר כללי זהירות מאוד פשוטים, עם הנחיות מאוד פשוטות כדי למנוע את התפשטות המחלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לאפשר פתיחה של כל מה שנמצא בסיכון נמוך, ולהגביל את מה שנמצא בסיכון גבוה, תוך כדי מתן פיצוי ריאלי ואמיתי לבעלי עסקים, כי לצערנו הרב, היום הם נמצאים סגורים, אבל הם לא מקבלים אפילו את הפיצוי הריאלי שהם צריכים כדי להרים את הראש מעל המים.

יפעת שאשא ביטון: צריך לשנות את המדיניות, למדיניות של זהירות, ולא להמשיך עם מדיניות ההפחדה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים נתונים ברורים ושקופים שעוברים תיקוף, כי היום ברור לנו שגם הערכים שעליהם הם מדברים, הם לא ערכים מוחלטים והם משתנים מפעם לפעם בהתאם לאג'נדה שרוצים לייצר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים קריטריונים ברורים והנחיות ברורות עם רעיון מסדר אחיד ועקבי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כוועדה, דורשים את הפתיחה של חנויות הרחוב בכללותם, כולל המרכזים המסחריים בצורה זהירה, בצורה אחראית, אבל גם בצורה אחידה מבחינת ההנחיות שניתנות, ובהתאם לגודל המקום, ולא רק בקביעה שרירותית של מספרים כפי שנקבעו היום.

יפעת שאשא ביטון: ולעודד, כפי שאמר משרד הבריאות בעצמו, את הפעילות במרחב הפתוח.

יפעת שאשא ביטון: ואם מעודדים פעילות במרחב הפתוח, זה אומר שגם השווקים שמתקיימים בעצם באוויר הפתוח צריכים להיפתח.

יפעת שאשא ביטון: נקיים דיון המשך שמתייחס לכל המדיניות של ההקלות, ושל ההגבלות, או במהלך השבוע הזה, או בתחילת השבוע הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לשמוע ממשרד הבריאות בצורה פשוטה מה הם מתכננים לעשות, ועד כמה באמת גורלו של הסגר השלישי כבר נקבע, כדי שאנחנו נוכל גם כחברה, וגם אתם – בעלי העסקים, להיערך בהתאם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.