ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 100, 2020-11-11 09:30

רם שפע: בוקר טוב לכולם, שלום רב, אנחנו מתחילים את הישיבה בנושא תוכנית החירום לחינוך בזמן קורונה, 'יוצאים מהריבוע'.

רם שפע: מיד אני אגיד על זה כמה מילים, אבל הרגע עדכנו אותי שזו הישיבה ה-100 שלנו.

רם שפע: אם היו מבקשים ממני לנחש כמה היו הייתי חושב שיש הרבה פחות, אז זהו, כנראה שכולנו פה משתדלים לעבוד וגם להשפיע.

רם שפע: לפני שנתחיל את הישיבה היה פה דיון בבוקר, שלצערי לא הצלחתי להגיע אליו, אבל תהלה פרידמן ניהלה במקומי, הקמנו פה - - -

סמי אבו שחאדה: רם, אמרת הישיבה ה-100, אין חגיגות?

רם שפע: סמי, אתה צודק, אני מקבל את ההערה, הרגע אמרו לי את זה.

סמי אבו שחאדה: מה זה הדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: זו אחריותו של היושב ראש.

רם שפע: אתה מביא עוגה בשבוע הבא?

סמי אבו שחאדה: זו אחריות היושב ראש, אדוני.

רם שפע: יש בקבוק יין, אנחנו נשקול את זה בחיוב.

רם שפע: לפני שכמובן ניתן לכולם לדבר אני אקח כמה דקות להציג את התוכנית בצורה מסודרת שכולם יראו על מה עבדנו וכמובן אחר כך יהיו התייחסויות.

רם שפע: אני אומר מראש, אני יודע שיש הרבה אנשים שנמצאים בזום, הרבה ארגונים וגופים רלוונטיים שרוצים להציג, וגם כמה אנשים נכבדים שיגיעו לפה לוועדה וכמובן חשוב לי שכולם ידברו ושימו לב, בגלל שיום רביעי היום, ב-11:00 לא משנה מה אנחנו מחויבים לסיים את הדיון בגלל שמתחילה המליאה ולכן אנחנו צריכים להיות מאוד יעילים.

רם שפע: אז גם אני אהיה יעיל עכשיו בהצגת הדברים וגם כל מי שאני אתן לו לדבר, מחברי הכנסת, נא להיות תמציתיים.

רם שפע: (מצגת).

רם שפע: אנחנו נסתכל על המצגת.

רם שפע: כמו שגם אמרתי בכמה מקומות, גם בתקשורת וגם פה, במשך תקופה ארוכה אנחנו בוועדה ניסינו - - -

מאיר כהן: סליחה, אני אפריע לך רק פעם אחת.

מאיר כהן: רק תיקח בחשבון, ואנחנו צריכים שזה יהיה על השולחן, בקבינט הקורונה היום ומחר ההצעה של משרד החינוך היא לא ההצעה הזאת.

מאיר כהן: אז קחו את זה בחשבון.

מאיר כהן: כלומר אנחנו יכולים כאן לעשות ולהיות נחמדים ולפרוק תסכולים, אבל בסופו של דבר זה לא עולה היום בוועדת הקורונה.

מאיר כהן: אם אנחנו באמת ברצון שהוועדה הזאת תצליח ולא תייצר רק כותרות, אז בוא תגיד לנו מה אתה עושה בכדי שהדבר הזה יונח היום על שולחן הקבינט.

מאיר כהן: אני דיברתי עם ביבס, הוא תומך בתוכנית, יחד עם זה יש להם תוכנית אחרת, להם יש תוכנית הרבה יותר קיצונית, הרבה יותר מעשית.

מאיר כהן: חשוב להזכיר את זה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

רם שפע: תודה רבה, אני כמובן אתייחס לזה.

רם שפע: אז באמת, כמו שהתחלתי להגיד, אנחנו בוועדה במשך תקופה רצינו לעשות את תפקידנו, לבקר ולפקח על עבודת משרד החינוך והיינו אופטימיים שהמשרד באמת יגיש תוכנית מגובשת, ארוכת טווח, שמסתכלת על השנה קדימה ושברור שיהיו בה התאמות מכיוון שאנחנו בשנה מאוד מאתגרת, אבל אנחנו רואים שכל פעם מחדש אנחנו מגיעים למצב שאנחנו מסתכלים רק שבוע קדימה והנה גם הקבינט ידון היום אולי בוויכוח על ה'-ו' או י"א-י"ב, אבל זה לא מספיק מקיף ומתכלל ולכן החלטנו שאנחנו צריכים לקחת צעד קדימה.

רם שפע: כמו שגם מאיר אמר עכשיו, אני אישית, אבל גם הרבה מחברי הוועדה, מדברים באמת עם כולם, גם עם חיים ביבס ועם ראשי רשויות נוספים, גם עם מרכז המועצות האזוריות, אם זה עם שי חג'ג', או עם ערן דורון, ראש מועצת רמת נגב ומי שמתכלל את החינוך במועצות האזוריות וגם נמצא איתנו כאן וידבר בהמשך, כמובן גם עם הנהגת ההורים הארצית, עם מירום שיף ועם צופית, שנמצאת איתנו פה קבוע.

רם שפע: מישהו אמר שצריך לסייע לה פה שיהיה לה חדר, אנחנו זוכים לנוכחות שלה פה חדשות לבקרים ושמחים על כך.

רם שפע: גם שיחות ארוכות שלי עם רן ארז ועם יפה בן דוד, אנחנו לא במאה אחוז על כל דבר מסכימים, אבל בהחלט על הרוב וזה כבר בעיניי דבר מאוד משמעותי.

רם שפע: גם עם מנשה לוי מהתאגדות המנהלים, גם עם הפורום של מנהיגים של מנהלי בתי הספר שמדברים שפה בעיניי מאוד מאוד משמעותית, גם עם התלמידים, איתי קרויטורו כיו"ר מועצת התלמידים ועם כמה התאגדויות.

רם שפע: בקיצור עם כל מי שאפשר וכמובן גם לשכת שר החינוך ועם משרד הבריאות, גם עם יולי אדלשטיין ישבתי ושוחחתי, גם על התוכנית וגם על הרבה אלמנטים אחרים.

רם שפע: כמו שמאיר אמר, אני מאוד מקווה, ופה אני אומר לשר החינוך וגם לקבינט הקורונה, ששום שיקול פוליטי לא יגרום להם לא לדון בזה בקבינט אלא להבין שמה שאנחנו מציגים פה זה משהו שהוא קרקע עבורם לקבל החלטות.

רם שפע: אני מוכן שלא כל דבר שאנחנו ממליצים יקרה, אנחנו רוצים שייקחו בחשבון שצריך להסתכל הרבה חודשים קדימה ולא רק שבוע קדימה.

רם שפע: מאיר לא נמצא פה, אבל אני אתייחס למה שהוא אמר, אני מזכיר לכם שבעקבות חוק הקורונה החדש המארג והאיזון בסמכויות שבין הכנסת לממשלה קיבל איזה שהיא תפנית ביחס להחלטות הקורונה ולכן אני אגיד בעדינות שאני ממליץ לקבינט הקורונה להתחשב בהמלצות שלנו מכיוון שאנחנו חושבים שאלה ההמלצות הנכונות.

רם שפע: אני חושב שכבר הוכחנו יותר מפעם אחת שאנחנו יודעים להיות מספיק מהותיים כדי שאם יגיעו לפה החלטות משוללות היגיון אז אנחנו נבדוק טוב טוב לפני שאנחנו מאשרים אותן.

רם שפע: נראה לי שדי לחכימא בנושא הזה.

אורלי פרומן: רם, אמרת הסתדרות המורים והם לא רשומים פה.

רם שפע: נכון, הסתדרות המורים, אני גם שוחחתי כמובן עם יפה, וכמו שאמרתי, לא על כל דבר אנחנו מסכימים, אולי גם יפה תצליח לדבר, היא פשוט בבית דין לעבודה וטכנית לא יכולה להגיע.

רם שפע: אז יש לנו הסכמות על חלק מהדברים ועל חלק לא.

רם שפע: עם רן ארז ספציפית יש לנו הסכמה אחת, בעיניי מאוד מאוד משמעותית, בנוגע לאפשרות ללמוד במשמרות, שזו אפשרות שבעצם לא נדונה עכשיו למרות שהיא מייצרת פתרון די משמעותי, אבל תנו לי דקה לצלול לפרטים כדי שיהיה לנו מצע משותף.

רם שפע: מאיר, אני התייחסתי לכל מה שאמרת ואתה היית בטלפון, בדברים יותר חשובים.

מאיר כהן: אתה לא תאמין על מה דיברתי, וטוב שערן נמצא כאן.

מאיר כהן: עשר שנים לא שינו את התעריף של ההסעות במועצות האזוריות, אז אני מציע לכם שתצאו להיאבק על זה.

מאיר כהן: זה מיליונים על גבי מיליונים.

קריאה: שקל.

קריאה: לשנות בשקל את התעריף.

מאיר כהן: שקל אחד משנה.

מאיר כהן: סליחה.

רם שפע: בסדר גמור, זה היה לנושא.

רם שפע: נעבור על הנקודות העיקריות, נרוץ לריבועים עצמם, אני רוצה שנהיה יעילים פה, שאני לא אגזול יותר מדי זמן.

רם שפע: אז דיברנו על הסיפור, כולם מדברים על העברת סמכויות לרשויות המקומיות.

רם שפע: היו לי על זה המון שיחות עם ראשי רשויות ואני בטוח שגם לכם, חברי הוועדה, זו בסוף כותרת שצריך לפרוט אותה לפרטים כי יש המון אפשרויות באיזה סמכויות מעבירים, יש סמכויות שקשורות למודל התקצוב שמייצר חוסר גמישות גדול, יש את עולמות כוח האדם, יש המון אלמנטים.

רם שפע: אבל האלמנט הכי משמעותי, שאני מזהה והוא בעיניי הדבר המשמעותי שאנחנו מציעים פה, זה להפסיק להסתכל באחד או אפס, רק האם הילדים חוזרים לאורך כל היום לבית הספר, כן או לא, אלא לייצר מודל אחר.

רם שפע: המודל שאנחנו מציעים הוא מודל שמדבר על בנק שעות שבועי שאומר את הדבר הבא, כל ילד וילדה בישראל חייבים מינימום של חינוך פרונטלי בשבוע.

רם שפע: לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לתפוס את זה כמציאות הגיונית שילדי כיתה ז' עד י"ב או אפילו אם זה יהיה רק ז' עד י', יישארו בבית וילמדו בזום ואנחנו נתפוס את זה כדבר שיש בו לגיטימיות.

רם שפע: אני מזכיר, אמרנו את זה פה המון פעמים, כמעט כל מדינות העולם, גם בסגרים אטומים, תרתי משמע, כמו פה, מערכת החינוך שלהם פתוחה כמעט לגמרי רוב הזמן.

רם שפע: זה עניין של סדרי עדיפויות.

רם שפע: אז אנחנו לא חושבים שמחר בבוקר צריך להחזיר את כל הילדים, 40 או 38 ילדים בתוך כיתה, אבל אנחנו חושבים שאם נעבור למודל של שעות מינימליות נוכל לייצר גמישות לרשות המקומית עם מנהלי בתי הספר להחליט איך הם עושים את זה, בין אם במשמרות, בין אם, סתם כי ערן דורון נמצא פה, הוא יכול לקבל החלטה שבבתי הספר במועצה שלו, היפותטית, כל שכבה חוזרת לשעתיים ביום.

רם שפע: עדיף שעתיים על כלום.

רם שפע: הוא יכול להחליט החלטות אחרות, אבל אנחנו רוצים לתת לו את האפשרות הזאת להיות גמיש, לוודא שהילדים לא נמצאים בבית כל השבוע.

רם שפע: את זה אפשר לעשות על ידי הקמת קבינט חינוך מקומי, זה רק כשם, אפשר לקרוא לזה גם בשם אחר.

רם שפע: בקבינט הזה בעינינו צריכים במינימום לשבת נציגי הרשות ונציגי מי שמנהל את החינוך ברשות יחד עם מנהלי בתי הספר, יחד עם נציגי הנהגת ההורים המקומית וכמובן עדיף גם עם פיקוד העורף כדי לנהל גם את הפן הבריאותי בתוך המערכת הזאת.

רם שפע: אלו הדברים העיקריים.

רם שפע: שאר הדברים הם מסגרות.

רם שפע: משרד החינוך, אגב, התחיל לעשות את זה, אבל ברור שגם צריך לייצר מגבלות ומסגרת על הזום.

רם שפע: אני חושב שאנחנו הגענו למצב שאם ילד נמצא בבית כל השבוע עדיין אז חייבים לפחות להגביל גם את שעות ההקניה שהוא מקבל בזום בכל שיעור, אבל גם את השעות השבועיות שלו ולא להגיע למצב של כמות כל כך גדולה.

רם שפע: העדפת איכות על פני כמות.

רם שפע: זה מרגיש לי שאחד הדברים שנחשפו במשבר הזה זה שכולם מבינים שקודם כל לפני הכול מה שחשוב במערכת החינוך זה שהיא נותנת מענה רגשי וחברתי ומנטלי לילד ולנער ונערה.

רם שפע: זה מעל הכול, אחר כך מגיע חומר, הישגים, למידה, שאלה דברים נורא נורא משמעותיים בתוך חברה, אבל בעיניי הם מגיעים אחרי צורך אישי כל כך עמוק.

רם שפע: הילדים שלנו פשוט נמצאים במצוקה אדירה וזה מה שבית הספר יכול לענות להם, כמובן דרך המורים והמורות, שאנחנו אומרים את זה פה הרבה, הם בחוד החנית ביחד עם צוותי החינוך והם מתים מתים מתים לעזור ולפגוש את הילדים ורק לראות אותם ולהסתכל להם בעיניים.

רם שפע: יש איזה ספורט לאומי מתסכל במדינה, מדי פעם להיכנס בהם ולהתלונן על כמה שהמורים עובדים, בסוף הם רוצים ורוצות לעשות כל מה שהם יכולים בשביל הילדים וכרגע המדינה לא מאפשרת להם.

רם שפע: והדבר האחרון המשמעותי זה הסיפור של צמצום הבגרויות.

רם שפע: גם פה אני בשיח עם ארגון המורים, שרואה את זה קצת אחרת.

רם שפע: אני חושב שאין ברירה אלא להכיר בעובדה שאנחנו בשנה אחרת, לדחות, כמו שמשרד החינוך הציע, בחודש, זה מאוד נחמד, אבל זה עדיין לא מספיק.

רם שפע: הנה אנחנו רואים שאנחנו עוד לא בפתיחה של שלב שלוש, כמו שחשבנו ביום ראשון לפחות, נדמה ככה, היום יום רביעי.

רם שפע: אני לא רואה שזה קורה ביום ראשון, אני לא רואה את הקבינט כבר נכנס לקרב הזה, וזה אומר שאנחנו ממשיכים לדחות ולדחות.

מאיר כהן: אם כי יום שלישי הבא מסומן כתאריך היעד.

מאיר כהן: כל מה שהם יחליטו יתחיל ביום שלישי ולא ביום ראשון.

רם שפע: ועדיין אנחנו, בעיניי, חייבים להסיק מסקנות הרבה יותר מרחיקות לכת על הבגרויות, מעבר לזה שזו גם הזדמנות גדולה לעשות שינוי בכלל באיך שתופסים את הבגרות, אבל על זה נדבר בהזדמנות אחרת.

רם שפע: זהו, יש פה עוד כמה דברים, אבל אני עוצר פה.

רם שפע: מאיר, אני רואה שבאת היום – אז אני אתן לך להתחיל.

רם שפע: זו מחמאה.

מאיר כהן: קודם כל אני מברך אותך.

מאיר כהן: בהמשך למה שאמרתי, חשוב מאוד שוועדת החינוך תשים על השולחן תוכנית, אין אפס, אני מברך את התוכנית הזאת ואני שמח עליה.

מאיר כהן: אני רק אומר שההלימה או הסנכרון עם משרד החינוך, אנחנו קצת איבדנו אותו ולא באשמתנו.

מאיר כהן: זה בסדר, אני איתך, אבל בכל זאת אנחנו צריכים להיות ערים למה שמשרד החינוך עושה.

מאיר כהן: שני דברים אני רוצה להגיד.

מאיר כהן: האחד, לשאילתה שלי לשר החינוך, וגברתי מוועד ההורים וכדאי שאנחנו נדע, אני שאלתי למה הורידו ציונים, תהלה, זוכרת את הדילמה?

תהלה פרידמן: גם אנחנו שואלים את זה.

מאיר כהן: הגיע השר למליאה וענה לי ולשמחתי הגדולה, היה ביקור אצלי של תלמידי י"ב שחלקם סבלו מזה, השר אמר חד וחלק, תהלה, זה לא היה בתקופתי, זה היה מתואם טרם זמני, זה לא יקרה עוד.

מאיר כהן: אתמול התקשר אליי תלמיד, הוא והוריו, שמדברים על הגשת בג"צ כנגד משרד החינוך, שאלו את דעתי, אמרתי: חברי'ה, אתם תחליטו.

מאיר כהן: הדבר השני זה הנושא של הבגרויות שאתה הצבעת עליו.

מאיר כהן: יש, בעיניי, בלגן גדול מאוד בכל מה שקשור לבגרויות.

מאיר כהן: תמיד המשפט של מנשה לוי מהדהד לי בראש שאמר כאן, בזום, לפני כל הוועדה, שהאמירה של משרד החינוך שהוא קיצץ ב-40%-30% אינה נכונה.

מאיר כהן: ככל שאני שואל תלמידי תיכון שהם בשנה שעברה ניגשו הם אומרים לי שאכן כך היה, לא הייתה איזה הפחתה משמעותית, בטח ובטח במקצועות מדויקים, כמעט שלא היו פרקים שהוסרו.

מאיר כהן: אני מציע, רם, שבאמת נשים דגש על הנושא הזה.

רם שפע: חד משמעית.

מאיר כהן: אני מבין את הכאב של תלמידי כיתות ח' ו-ט' שלא נמצאים שם, אבל י"א-י"ב, במיוחד י"ב, והיות שאני מכיר את הנפשות הפועלות ואת רוח הדברים במל"ג, אנחנו לא נתפלא אם בעוד שלוש שנים החבר'ה האלה, כשהם יגיעו לאוניברסיטה, המל"ג יערים עליהם כל כך הרבה קשיים ויצביעו עליהם: זה הדור של הקורונה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר כהן.

רם שפע: חבר הכנסת כסיף ביקש לדבר.

וליד טאהא: היושב ראש, אני חייב לצאת קצת אחרי עשר.

רם שפע: אני אתן לך מיד אחרי כסיף, אין בעיה.

עופר כסיף: קודם כל אני מצטרף למה שאמר ידידי, חבר הכנסת כהן, ושם דגש על הנושא של הבגרויות ויש דברים בגו, זה מבוסס, דברים דומים קרו כאשר מוסד אקדמי מסוים, אני מדבר על דברים מוכרים, העלה קשיים בפני סטודנטים שהגיעו ממוסד אחר משום שהוא התייחס למבחנים שהם עברו או למטלות שהם עברו כפחותי ערך.

עופר כסיף: אני מאוד מאוד חושש שזה מה שיקרה, שאם לא יהיה פה טיפול עמוק ומערכתי בנושא של הבגרויות זה בדיוק מה שיקרה לאחר מכן כאשר יגידו לאנשים, כמו שאמרת, מאיר: אתם הדור של הקורונה, לא עשיתם את הבחינות כמו שצריך לכן אנחנו מטילים ספק ביכולות שלכם.

עופר כסיף: בלי להיכנס כרגע לוויכוח האם באמת בגרויות בכלל מעידות על יכולות, זה ויכוח אחר.

עופר כסיף: דבר נוסף, למרות שקראתי את המסמך ויש התייחסות לזה, אני עדיין לא רואה פה פתרון משמעותי, אם בכלל, לפערים האדירים שקיימים והולכים וגדלים בין הרשויות השונות.

עופר כסיף: זאת אומרת זה שמעבירים חלק מהסמכויות לרשויות המקומיות, ואני לא נכנס פה לסוגיית מה שמכונה, מבחינתי ביטוי מכובס לניאו ליברליזם אכזרי, מה שמכונה אוטונומיה, למרות שזה נגוע פה – אני מבין שהצחוק הוא מתוך תמיכה במה שאני אומר.

רם שפע: אתה מכוון את זה אליי, את הניאו ליברליזם הזה?

תהלה פרידמן: האכזרי.

עופר כסיף: המילה 'אכזרי', אני מסכים, היא מיותרת, אמרת ניאו ליברליזם זה אינהרנטי.

תהלה פרידמן: עופר, פשוט אהבנו את האנדרסטייטמנט.

עופר כסיף: זה אינהרנטי, האכזרי אינהרנטי.

רם שפע: הוא חיכה לתגובה של קטי, אבל היא לא פה להגיב.

עופר כסיף: עכשיו ברצינות, חברים.

עופר כסיף: הפערים בין הרשויות הם פערים נוראיים והם גדלים כל הזמן.

עופר כסיף: אני מאוד חושש שהתוכנית כפי שהיא כרגע מוצגת לא נותנת פתרון הולם, אם בכלל, לפערים האלה.

עופר כסיף: זה דבר שלדעתי צריך לשים אותו בראש סדר העדיפויות בדיון הזה.

רם שפע: אז תודה רבה.

רם שפע: כמו גם אתה אמרת, יש לזה התייחסות, כלומר אני לא מוכן שלא תהיה התייחסות לזה שצריך לחזק את אותן הרשויות שיש להן פחות יכולות.

רם שפע: בסוף זה צריך להיות מתורגם למשאבים שרק הממשלה יודעת לתת.

רם שפע: רק משפט קצר, כי זה נאמר פה הרבה, מכיוון שאני הייתי חבר מל"ג אז אני יחסית מכיר את התחום טוב, האוטונומיה לאיך מקבלים את אותם תלמידים שמסיימים את התיכון היא נמצאת כמעט באופן מוחלט אצל המוסדות.

רם שפע: כלומר ההחלטה של המל"ג כרגולטור בהקשר הזה היא לא מספקת ולכן, אני גם פניתי אליהם ויש לי איתם שיחות על זה, אבל זה צריך להיות משהו הרבה יותר מקיף מרק החלטת מל"ג.

רם שפע: חשוב להכיר את זה, אתה מכיר את זה טוב, עופר, זה אתגר גדול.

רם שפע: בבקשה, חבר הכנסת טאהא, בוקר טוב.

וליד טאהא: תודה רבה, היושב ראש.

וליד טאהא: אני מסתכל פה על התוכנית ואני רואה בה הרבה מאוד פרטים, סעיפים, שיכולים להיות נכונים גם לכל תקופה ולא רק לתקופת קורונה.

וליד טאהא: אני לא יודע אם מישהו מתייחס למה שיש לנו על השולחן בקבינט של הקורונה או בממשלה, אבל יש פה נושאים, אנחנו אמורים לתמוך בהעברת סמכויות או בהסדרת סמכויות, לא נגיד העברה, כי הם לא אוהבים את המושג העברה, כי זה נוגס מהכוח.

וליד טאהא: אז הסדרת סמכויות בין משרד החינוך לרשויות המקומיות בצורה שמאפשרת לרשות המקומית בהיותה הגורם שהכי מכיר את המערכת שלה ואת הצרכים שלה ואת המורכבויות של המערכת המקומית שלה, בהיותה כזו היא צריכה לקבל יותר אחריות, יותר סמכויות על התנהלות החינוך המקומי.

וליד טאהא: התייחסת פה לקבינט חינוך מקומי.

וליד טאהא: אני כשהייתי מנהל אגף חינוך היה לי צוות שקראתי לו צוות חינוך יישובי, בצוות הזה היו שותפים כל הגורמים הרלוונטיים שצריכים להיות במגע ובניהול של מערכת חינוך מקומית.

וליד טאהא: אני רוצה להעיד גם על ד"ר ורדה שיפר, שהיא עמיתת מחקר במכון ון ליר, ויש לה תיאוריה מושלמת לגבי הסדרת היחסים בין משרד החינוך - - -

רם שפע: תיאוריה שלמה אתה מתכוון.

רם שפע: לא בטוח שהיא מושלמת, אבל תיאוריה מקיפה.

רם שפע: שיהיה ברור.

וליד טאהא: שלמה, שלמה, אוקיי, מקבל את התיקון.

וליד טאהא: תיאוריה שלמה של הסדרת היחסים בין המשרד לבין השלטון המקומי.

וליד טאהא: היא מדברת על משילות משולבת.

וליד טאהא: בסופו של דבר הכוונה היא לטייב כמובן את תפקוד המערכת ולא רק בתחום של כוח אדם, היושב ראש, ותקציבים, בכל התחומים שקשורים לחינוך.

וליד טאהא: אם אנחנו נסתכל, החינוך קשור להיבט המקומי, גם מבחינה פיזית, גם מבחינת צרכים, גם מבחינת ידע המערכת ועל כן היא חייבת להיות ביסוד הניהול השוטף של החינוך בתוכה ולא לחכות רק להחלטות שייפלו עליה מלמעלה, שבדרך כלל לא מצליחות.

וליד טאהא: אז אפשר לתרגם את זה גם לתוכנית שהיא מעבר לקורונה.

רם שפע: מקבל מאוד.

וליד טאהא: ובשמחה נקדם את זה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חשוב לי מאוד לשמוע את משרד החינוך, אני חושב שזה רלוונטי לכולנו.

רם שפע: אני רק רוצה להגיד כמובן שהזמנו לפה את השר גלנט ואת המנכ"ל באופן אישי וספציפי, ווידאתי ביום שני שהם יודעים, גם הלשכה שלהם וגם השר עצמו, הם בחרו לא להגיע.

רם שפע: זו הבחירה שלהם, אני לא אעשה מזה את הבלגן שעשינו בפעם הקודמת.

רם שפע: עופר כסיף בשוק.

עופר כסיף: אני בשוק, זה לא קרה אף פעם.

רם שפע: אמרתי, בפעם הקודמת - - -

סמי אבו שחאדה: חשבתי שאתה לא מזמין אותם כי הם תמיד באים.

רם שפע: אבל רגע ברצינות, בסוף יש פה שיטה.

רם שפע: עכשיו תיכף אנחנו נשמע את דינה זלצמן ואריה מור ממשרד החינוך, שאנחנו מאוד מכבדים אישית, אבל יש לי התחושה שהם לא יציגו תוכנית מקיפה לאיך הם רואים את המשך השנה הזאת במערכת החינוך ואני בהחלט מצפה מהשר שזה מה שהוא יעשה ונשמח גם לדבר איתו על זה.

רם שפע: אני בטוח שאתם רוצים, כולנו רוצים, לעשות טוב יותר עבור המערכת וזה יכול לקרות רק בהידברות.

מאיר כהן: אבל בכל זאת אולי תגיד במקומי מילה טובה על זה שמשרד החינוך עמד ביעד ורכש 140,000 מחשבים והתחילו בחלוקה - - -

רם שפע: מעולה.

רם שפע: ציינו את זה, אגב, בשבוע שעבר, היה פה דיון על זה, ציינו שהמשרד עשה עבודה יפה בעניין הזה ובכלל אנחנו יודעים לשבח כשצריך.

רם שפע: גם האפשרות ללמידה מבחוץ, שקראנו לה פה הרבה זמן, וזה בסוף קורה, זה גם דבר מצוין שקורה וחשוב.

רם שפע: בבקשה, אינה זלצמן, משרד החינוך, נשמח לשמוע את ההתייחסות שלך, גם לתוכנית שלנו וגם בכלל לאיך את רואה את המשך השנה במערכת החינוך.

אינה זלצמן: בוקר טוב, ברכות לחגיגות ה-100.

רם שפע: תודה רבה.

אינה זלצמן: לגבי המתווה שהצגת, כבוד היושב ראש, אנחנו שומעים את זה ברוב קשב, נלמד ונשמח להתייחס בהמשך כיוון שאני רואה את זה בפעם הראשונה.

אינה זלצמן: בהחלט נלמד ונתייחס.

רם שפע: אני לא יודע איך – אוקיי.

תהלה פרידמן: אני מציעה שתלמד את התגובה הזו ואז תתייחס.

אינה זלצמן: אם אפשר אז אני כן ארצה להתייחס למהלכים שעשינו כמשרד חינוך.

אינה זלצמן: הרי ברור לכולם שאנחנו פועלים לפי החלטות הממשלה, המתווים שקיימים אושרו, גם בקבינט הקורונה ואחר כך על ידי הממשלה.

אינה זלצמן: מאוד חשוב לי להדגיש שאנחנו מתאמים את המתווים שאנחנו עושים יחד עם שותפים רבים וכמובן זה תלוי בנתוני התחלואה והנתונים שאנחנו שומעים מדי יום כפי שאתם נחשפים אליהם.

אינה זלצמן: לגבי הנושא של הגמישות, אני חושבת שמהרגע שהשר והמנכ"ל נכנסו אחד הדגלים שלהם היה הנושא של גמישות ניהולית ופדגוגית, הם אומרים את זה בכל מקום, זה מודגש ומוטמע במתווים שאנחנו מוציאים.

רם שפע: איפה זה מודגש ומוטמע במתווים שאתם מוציאים?

רם שפע: זה נכון שהם אומרים את זה.

אינה זלצמן: אני אסביר.

אינה זלצמן: בשורה הרחבה של המשאבים שהמשרד הקצה אנחנו מדברים על גמישות בשעות, אנחנו מדברים על גמישות בימים, באופן הלמידה.

אינה זלצמן: לצורך זה יש שורה רחבה של פלטפורמות שמאפשרות למנהלים ולגננות לפעול באופנים שמתאימים לקהילה שבה הם פועלים.

אינה זלצמן: הוספנו 13,000 משרות בכיתות היסוד בבתי הספר, ג'-ד', כדי להגמיש את הצרכים של המנהלים.

אינה זלצמן: הזכיר פה חבר הכנסת מאיר כהן את הנושא של התוכנית הלאומית שיצאה לדרך, אבל מעבר לזה, חשוב לי להתייחס ולהגיד שמעבר לחלוקת המחשבים כל בית ספר מקבל גם תקציב שקלי שהוא יכול לעשות השלמה לפי מה שמתאים לו מבחינת הצורך הטכני שלו, התוכנות, או כל דבר שהוא צריך בתחום של התקשוב, ולכן הגמישות היא רבה.

אינה זלצמן: אנחנו בכל מקום מדברים על כך שהמנהל מכיר את הקהילה שלו.

אינה זלצמן: נכון שיש גבולות, אבל בהחלט גמישות שאנחנו מדגישים אותה, גם בניהול וגם בפדגוגיה.

מאיר כהן: אינה, האם התוספת של 15% תקציבית לקליטת כוח הוראה ממשיכה ומתקיימת בכל בתי הספר?

אינה זלצמן: כן, בהחלט.

אינה זלצמן: אני חושבת שיש פה באמת דברים גדולים שנעשו, גם המחשבים, גם התוספת התקציבית, גם כוח האדם וזה מהיום הראשון.

אינה זלצמן: גם זה שהצלחנו לחלק את המחשבים כבר עכשיו כדי לתת מענים.

אינה זלצמן: יש פה מהלך שהוא מהלך בעיניי היסטורי שכשנסתכל לאחור בעוד שנה נגיד, וואו, הייתה פה באמת הצלחה רבה וגם חשיבה על הצורך של המנהלים והמקום של לתת להם את היכולת להסתכל על בית הספר שלהם ועל הצרכים שלהם.

אינה זלצמן: בכל מקום כתבנו, לכל הפחות, אם אפשר יותר, איך לפתוח.

אינה זלצמן: הרבה המלצות, כל מנהל יכול לקחת את ההמלצות האלה ולראות לאן הוא לוקח אותן ומה מתאים לו.

אינה זלצמן: מתוך המון כבוד למנהלים ולעשייה שלהם ולצוותי ההוראה, מאוד חשוב לי להגיד את זה גם.

רם שפע: אינה, אני אגיד את האמת, מהלב, יש לי המון המון מה להגיד, אני מאוד מכבד אותך ולכן אני לא אכנס איתך לוויכוח הזה, כי ברור לי גם שזו לא משהו להחלטה שלך, אבל יש לי רק שאלה אחת, להתייחס לכוח האדם ולמחשבים זה מצוין וזה חשוב, ובאמת עשיתם את זה ובחלק מהדברים גם עבודה טובה, אבל אתם אמורים, בעיניי, כמשרד החינוך, להראות אופק, להורים, לתלמידים ולצוותי ההוראה, לאן אתם מכוונים את השנה הזאת ולא לדבר לפני כל קבינט קורונה מה קורה עם השכבה הבאה שתחזור ללימודים.

רם שפע: זה, סליחה, אבל זה המינימום של המינימום.

רם שפע: את, אני מניח, חושבת כמוני, או לפחות מקווה, זה להראות לאן אתם מכוונים.

רם שפע: מה היום אמור לעשות ילד בכיתה ז' או ילדה בכיתה ח' שמסתכלים עלינו ורואים שאת אומרת להם שהוספת כוח אדם ויש מחשבים ואחלה, אבל הם לא מבינים האם את רוצה שהם יחזרו ללמוד, באיזה דרך, מתי לדעתך היה אפשר לעשות את זה.

רם שפע: התפקיד של המשרד הוא לא להיות פסיבי, הוא למשוך את העגלה ושכולם יבואו אחריו, זה מה שאתם צריכים לעשות.

רם שפע: אני אומר את זה באמת בהמון כבוד אלייך, אבל אני משתומם שהתגובה שלך אלינו היא – גם, מה זאת אומרת לא למדת את מה שעשינו?

רם שפע: הרי היו לך אלף מקומות לקרוא בכל פלטפורמה אפשרית את התוכנית שלנו.

רם שפע: אני במקומך הייתי משתוקק להבין מה הוועדה עושה כדי לראות אם אני יכול ללמוד משהו חדש.

אינה זלצמן: אני אתייחס, ברשותך.

אינה זלצמן: קודם כל כבר בחודש יולי הציג שר החינוך תוכנית שנתית שבה הוא כתב איך הוא רואה את מערכת החינוך בשנה הזאת.

אינה זלצמן: היא הוצגה גם לכם ולכל מי שיושב כאן.

אינה זלצמן: יחד עם זאת - - -

רם שפע: לא זכור לי תוכנית כזאת, אבל אני לא אעכב אותך.

אינה זלצמן: סליחה, לא שמעתי.

רם שפע: אמרתי שאני לא זוכר תוכנית כזאת ולא נראה לי שאף אחד זוכר, אבל בסדר גמור.

אינה זלצמן: אני מוכנה לשלוח לך אותה ותראה שזה מיולי.

אינה זלצמן: תוכנית שהיא תוכנית נרחבת שמדברת על איך פועל משרד החינוך בתקופת קורונה.

אינה זלצמן: יחד עם זאת ברגע שאנחנו יושבים עם משרד הבריאות, שאותם אנחנו מאוד מאוד מכבדים, והם אומרים שלפי נתוני התחלואה הם לא יכולים לאפשר לכיתה ז' לחזור, שכולנו היינו מאוד רוצים, כדוגמה, אז בהחלט אנחנו יכולים לפעול רק לפי נתוני התחלואה שמשרד הבריאות אומר אלו יכולים ואלו לא.

אינה זלצמן: אנחנו מקיימים איתם דיונים רבים ופועלים לפי זה, אבל תוכנית סדורה יש.

אינה זלצמן: אנחנו בהחלט חושבים כמוך, שצריך להחזיר את הלמידה הפיזית לבתי הספר, אבל יחד עם זאת לא לפגוע בביטחון הבריאותי של הילדים ושל המורים.

מאיר כהן: אינה, אני רוצה שאלה.

מאיר כהן: כשאתם יושבים מול משרד החינוך האם משרד החינוך נותן לכם נתונים, נניח, כל יומיים, כל שלושה?

מאיר כהן: האם אתם מקבלים החלטות על סמך נתונים ואתם רואים שהגרף עולה?

מאיר כהן: יש ניתוח של הדברים, או פשוט משרד הבריאות אומר שיש עלייה וזהו.

אינה זלצמן: לא.

אינה זלצמן: אני חושבת שאריה פה יכול לתת הסבר יותר ברור על אופן העבודה עם הנתונים.

אינה זלצמן: אם תפתחו לו את המיקרופון הוא יוכל ממש לדבר על זה.

רם שפע: בסדר גמור ואז אנחנו נחזור לפה כי אנחנו צריכים להיות מאוד יעילים היום בזמן.

רם שפע: בבקשה, אריה מור.

אריה מור: בוקר טוב לכולם.

אריה מור: אני שמח להצטרף לוועדה.

אריה מור: שוב, כמו שאינה בירכה, גם אני שמח לברך אתכם על ה-100.

אריה מור: אמנם אני רק 25 שנה משתתף בוועדות האלה, אבל 100 זה מספר מכובד.

אריה מור: בכל מקרה יש כמה פעולות שנעשו.

אריה מור: אני מצטרף למה שאינה אמרה ואני לא אדבר על הנושאים הפדגוגיים ועל הגמישות הפדגוגית והניהולית ועל השעות, היא כבר אמרה את זה.

אריה מור: הוגשה תוכנית, אני הייתי גם שותף להכנתה, ישבנו גם בוועדה הזאת, הציג אותה שר החינוך ומנכ"ל משרד החינוך.

אריה מור: יצאנו לדרך ב-1 בספטמבר, נעצר המשק כולו וחזרנו לסגר.

אריה מור: הוכנה תוכנית שנייה וכרגע משרד החינוך תכנן בצורה מסודרת מתווה בשבועיים האחרונים, העקרונות יפורסמו בקרוב מאוד.

אריה מור: המתווה הזה גובש יחד עם צוות בין משרדי בהובלת שר החינוך.

אריה מור: היינו שם בצוות עם שר המדע, השר להשכלה גבוהה, סגן שר הבריאות, בכירי מערכת הבריאות, נציגי האוצר, תקציבים, מיכל מנקס משלטון מקומי, היו כל הגורמים שאמורים להיות ובכירי המשרד והיא תוצג בקרוב.

אריה מור: המתווה אושר בשבוע שעבר על ידי ראש הממשלה ומועד ההפעלה של המתווה הזה מאוד מאוד תלוי באישור הקבינט להמשך.

אריה מור: דברים נוספים שעשינו יחד עם משרד הבריאות בדיונים המשותפים, ואני חייב לציין כאן שיש פתיחות הרבה הרבה יותר גבוהה, יש שיתוף פעולה מצוין כרגע, הרבה יותר טוב מאשר היה בעבר, יש העברת נתונים און ליין, זורמת כל חצי שעה, אנחנו יודעים בדיוק כל ילד חולה, איפה ומתי.

אריה מור: הקמנו משל"ט חקירות מגעים ונתונים שמנטר כל אירוע בכל בית ספר ובכל גן ילדים.

אריה מור: אנחנו סוגרים ופותחים בהתאמה ומטפלים באירועים, כולל דיגום, כולל תהליכים נוספים שנעשים על מנת לייצר את התשתית הראויה והנכונה לטיפול ולאפשר את הלימודים ואת המוסדות פתוחים ולשלוט בתחלואה במערכת החינוך ואנחנו רואים יציבות מוחלטת.

אריה מור: אותו אחוז לא משתנה, גם בגני הילדים, יש עלייה מאוד מאוד קטנה, מינורית, אבל היא לא משמעותית, אנחנו מחכים לראות מה תהיה ההשפעה של פתיחת א' עד ד' שגם כאן אנחנו רואים רק ירידה בשלב זה, עדיין לא רואים כיוונים של עלייה בתחלואה בקרב הילדים בשכבות הללו.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: גם לך יש לי המון מה להגיד והרבה מאוד השגות לגבי איך שהצגת את הדברים, אבל אנחנו נמשיך קדימה.

רם שפע: אני רק אגיד, מכיוון שאני בקי בשיחות שיש בצוות שהתייחסת אליו עכשיו, שקודם כל מה שהוצג ביולי מזמן מזמן מזמן לא רלוונטי כי, מה לעשות, המודל קרס ב-1 בספטמבר.

רם שפע: זאת עובדה, זה גם השר אומר, זה לא קשור אליי.

רם שפע: והדבר השני, שגם הצוות שדן עכשיו, ככל שאני יודע, הוא לא דן בתוכנית מקיפה, אלא בעיקר בשאלות, לגיטימיות וחשובות, של איך מתנהלים בריאותית בתוך המערכת ואת מי מחזירים קודם.

רם שפע: זה נחמד, רק זה לא מספיק מקיף.

רם שפע: אני חוזר לפה, בבקשה, ערן דורון, ראש מועצת רמת נגב ויושב ראש ועדת החינוך של מרכז המועצות האזוריות.

רם שפע: בבקשה, ערן.

ערן דורון: בוקר טוב.

ערן דורון: תודה, רם.

ערן דורון: אני מייצג 54 מועצות אזוריות ואני רוצה להגיד בתחום הזה, אחת, אני מברך על התוכנית, רם, אני חושב שאתם באמת מציגים פה תוכנית שמכירה בשונות.

ערן דורון: אנחנו מודעים לרצון הלגיטימי לעשות מעין מכסחת דשא בין אילת למטולה וכל מה שבאמצע, אבל זאת בדיוק נקודת הכשל.

ערן דורון: ברגע שהשונות בין הרשויות היא כל כך גדולה הניסיונות של משרד החינוך, ואלה ניסיונות אמיתיים, אותנטיים, זאת אומרת משרד החינוך באמת משתדל, עושה ככל יכולתו, אבל היכולת לתת באמת מענים שיהיו חוצי רשויות הוא נדון לכישלון ולכן גם הרבה פעמים זה לא מצליח.

ערן דורון: לכן נקודת הארכימדס שאתה הצגת התוכנית היא דבר שחייבים להתעקש עליו.

ערן דורון: אני חושב שגם מרכז השלטון המקומי חוזר ואומר, ואגב, זה הצליח בצורה מדהימה בהיבט של מניעת הדבקות, התשאולים, התחקורים, מניעת ההדבקות.

ערן דורון: אני אפילו אתן לכם דוגמה קטנה אצלי.

ערן דורון: הייתה לי התפרצות באחד היישובים, ב-36 שעות סגרתי אירוע, כי אנחנו יודעים לתשאל, אנחנו מכירים את הניואנסים האלה ואם היו נותנים לי מחר משימה לתת פתרון לכל מדינת ישראל לא הייתי מצליח.

ערן דורון: אני חושב שצריך להבין, יש לזה מחירים, זה נכון, אבל עדיין זה שווה את זה כי בסופו של דבר יש כל כך הרבה מה לעשות והרצון של משרד החינוך לעשות מין מכסחת דשא כזאת, שאנחנו מבינים אותה, אפרופו פערים בין רשויות וזה וזה, הוא נדון לכישלון.

ערן דורון: ולכן מה אנחנו מציעים?

ערן דורון: וזה תואם את מה שאתם כתבתם בתוכנית.

ערן דורון: זה באמת לתת הרבה יותר סמכויות, כמו שנתנו בנושא מניעת הדבקות, לתת לנו.

ערן דורון: אני אתן שתי דוגמאות קטנות שלא נוגעות למועצה האזורית שלי.

ערן דורון: מועצה אזורית גולן, בסבב הראשון, במהלך הסעה אחת נדבקו 50 ילדים בהסעה, אז אני לא רוצה להסיע את הילדים כי זה יגרום להתערבבות, תנו לנו לעשות מרחבי למידה ביישובים.

ערן דורון: אותו דבר בעוטף עזה, אופיר ליבשטיין.

ערן דורון: מראש הוא התכונן לאירועים המלחמתיים אז עשו לו מרחבי למידה בתוך היישובים עצמם.

ערן דורון: תנו לו לבצע את זה, הוא יכול לעשות את זה לכלל השכבות, לא רק ל-א'-ד' או ל-ה' עד י"ב.

ערן דורון: הוא יכול לעשות את זה באמת ל-א' עד י"ב במרחבי הלמידה שם.

ערן דורון: זה סוג הרזולוציות שצריך להגיע אליהן, פתרונות פינצטה.

ערן דורון: אני חייב להגיד עוד פעם, זו נקודת ארכימדס, אם כל פעם משרד החינוך ינסה, ואני אומר עוד פעם, אנשים טובים, מנסים לעשות הכי טוב שיש, אין סיכוי בעולם שהם יצליחו לתת מענה ממטולה עד אילת וכל מה שיש ביניהם.

ערן דורון: אני רוצה בהזדמנות הזאת גם, רם, להגיד עוד מילה.

ערן דורון: אנחנו יודעים שצוותי ההוראה קורסים.

ערן דורון: באמת, מנהלות ומנהלי בתי ספר, מורים, רכזי שכבה, זה לא ייאמן הרצון שלהם להתאים את עצמם להנחיות השונות.

ערן דורון: אני רוצה פה לציין גם את הסקטור שלא תמיד מדברים עליו, אבל הייתי פעם כזה, מנהלות ומנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות.

ערן דורון: מה שהם עוברים אי אפשר להסביר את זה, ממרץ שעבר ועד היום, מנהלי ומנהלות אגפי החינוך ברשויות בכלל עוברים סוג של טירונות יחידה שכל פעם עוברים את זה וצריך לתת להם ארגז כלים הרבה יותר גדול לקבלת החלטות.

ערן דורון: אני אומר לכם, יש דרך להפעיל עוד הרבה יותר שכבות, לא רק את א'-ד', לא רק ה'-ו', אפשר להפעיל עוד הרבה שכבות וכמובן להכניס, רם, במתווים שאתם הצעתם גם את הנושא הזה של החוגים, מתנ"סים, חוגים בלתי פורמליים.

ערן דורון: מועצות ננזפו על זה שהם הפעילו את הבלתי פורמלי על פי הנחיות שכבר אושרו.

ערן דורון: ולכן המתווה שאתם מציעים, אני מקווה שמשרד החינוך יאמץ את הנקודה הארכימדית שזה לתת יותר סמכויות לרשויות המקומיות, תודה.

מאיר כהן: מרכז השלטון המקומי אומר שהוא יכול לפתוח מ-א' עד י"ב ביום ראשון.

ערן דורון: בכל מיני תצורות שונות.

מאיר כהן: וגם ביבס מספר, וזאת הצלחה גדולה מאוד, וכל הכבוד לו, שהם השיגו מול האוצר 300 מיליון שקלים בשביל הקפסולות בצהרונים בכדי שלא יהיה כפילויות, אלא כל צהרון יקבל - - -

תהלה פרידמן: כדי שלא יהיה ערבוב.

ערן דורון: רם, אני חושב שעוד נקודה שאתה התייחסת אליה וכדאי להגיד אותה, חופש חנוכה, חופש פסח, פורים, כל הדבר הזה, זאת אומרת שנת לימודים.

ערן דורון: המציאות הזאת שגם אנחנו מגיבים בפערים של שעות, אבל אין ספק, הרעיון הזה של תכנון יחסית ארוך טווח, אגב עם הרבה מקום לשונות - - -

רם שפע: בדיוק, ברור שגם תהיה התאמה תוך כדי.

רם שפע: אף אחד מאיתנו לא יודע לצפות בדיוק איך הדברים יתנהלו, אבל לפחות שיהיה אופק.

רם שפע: אוקיי, אני חוזר לחברי הכנסת, סמי אבו שחאדה, בבקשה.

רם שפע: ובבקשה להיות קצרים, אנחנו בעשר ורבע ויש המון אנשים שרוצים לדבר.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על נקודה אחת.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שהמשרד, באמת בלי כוונה, או שאני לא חושב שהייתה לו כוונה, פגע מאוד בכל הקונספט הבסיסי של שוויון.

סמי אבו שחאדה: כל החשיבות הזאת של החינוך זה שהוא מקדם שוויון והקורונה ובגלל זה שלא היו הכנות מספיקות ובגלל שהיא הפתיעה את כל העולם ובגלל מיליון סיבות אנחנו רואים כבר שהיא הולכת לגרום להמון פערים בתוך המערכת.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שהדבר המרכזי פה בתוכנית, ושאולי גם עם משרד החינוך לפחות לקדם את זה, זה להחליט שהחינוך במדינת ישראל זה מוצר חיוני, זה לא דבר שאפשר לדחות אותו, זה לא דבר שאפשר להמשיך כאילו – כולם יודעים שחלק גדול ממי שצריכים לקבל חינוך לא מקבלים חינוך וכולם יודעים שהפגיעה היא הרבה יותר גדולה בחברה הערבית ובפריפריה וזה יגדיל בצורה הרבה יותר גדולה את הפערים.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שלפחות להסכים על הדבר הבסיסי שהחינוך הוא דבר חיוני, אי אפשר להמשיך ככה במצב הזה ולפחות מתאריך מוגדר אנחנו צריכים לראות איזה שהיא גישה שמאפשרת את חזרתם של כל התלמידים, גם אם הם חוזרים ליומיים בשבוע.

סמי אבו שחאדה: שלא יהיה מקרה שאנחנו ממשיכים להגדיל את הפערים כי אנחנו ממתינים שיבוא חיסון או שתבוא ישועה לא יודע מאיפה.

סמי אבו שחאדה: בינתיים התלמידים ממרץ עד עכשיו הפסידו המון חודשי לימוד וזה כנראה יימשך גם בתקופה הקרובה, אז לפחות על הנקודה הזאת להסכים ואז ברעיון של השעות להחזיר אותם, בכל רעיון כלשהו להחזיר את הילדים למסגרת.

רם שפע: תודה רבה לך, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

רם שפע: אנחנו עוברים לצד שני וחוזרים אליכן, חברות הכנסת, אל חשש.

רם שפע: בבקשה, פרופ' חגי לוין.

חגי לוין: תודה לך, יושב ראש הוועדה.

חגי לוין: קודם כל אנחנו, רופאי בריאות הציבור, מאוד תומכים בתוכנית שאתם מציגים פה, גם במהות שלה, בתוכן, גם בתהליך.

חגי לוין: התהליך הוא חשוב, אנחנו חייבים תהליך שמשתף את כל בעלי העניין ועושה את זה לטווח ארוך.

חגי לוין: אנחנו מציעים להוסיף לתוכנית מרכיב של הערכה מהצוות, זה מאוד מאוד חשוב, הלמידה המתמדת הזאת זו אותה גמישות שאתה מדבר עליה, היא צריכה להיות הערכה מעצבת, גם היא ברמה המקומית ולבדוק את התהליך עצמו איך אנחנו משפרים אותו כל הזמן.

חגי לוין: אנחנו צריכים לפעול לפי התורה של חנוך לנער על פי דרכו וליישוב על פי דרכו.

חגי לוין: צריכה להיות דיפרנציאליות וגמישות בשטח.

חגי לוין: צריך להכיר באי הוודאות, אף אחד לא יודע מה יהיה מחר, אף אחד גם לא יודע, לא מבחינת המחלה ולא מבחינת הנזקים לילדים כשיסגרו את מערכת החינוך.

חגי לוין: החוכמה למצוא איך כן עושים, לתעדף ולהתמקד בצרכי הילדים.

חגי לוין: צריך לתכנן קדימה.

חגי לוין: ויש פה גם הזדמנות, הזדמנות נדירה לשפר את מערכת החינוך במדינת ישראל, להשקיע השקעה גם בכוח אדם וגם במשאבים וגם בדרכי הוראה שתועיל לנו בטווח הרחוק, זה הזמן לעשות את זה.

חגי לוין: אני חייב להגיד כאפידמיולוג, אני כופר בטענה הזאת שאנחנו שומעים בימים האחרונים כאילו אם עכשיו - - - אז אי אפשר לפתוח את מערכת החינוך.

חגי לוין: זו איוולת גמורה.

חגי לוין: אי אפשר להחזיק את מערכת החינוך סגורה.

חגי לוין: אני חייב להגיד גם כאבא לשלושה ילדים וגם כאזרח, מדינת ישראל, אני מתבייש בתגובה ששמענו היום של משרד החינוך שלא הכין שיעורי בית, צריך לפעול בדחיפות למציאת פתרונות לילדי ישראל.

חגי לוין: כמו שאתה אומר כל הזמן, זה לא שחור ולבן, זה לא אפס או אחד, צריך למצוא איך כן עושים.

חגי לוין: וכאילו יש פה איזה זמן.

חגי לוין: אין זמן, הילדים שלנו בינתיים הופכים לזוֹמבים, לזוּמבים, מהלמידה המתמדת בזום, אנחנו צריכים לשים דגש גם על פעילות גופנית, זה חלק בלתי נפרד מהחינוך, גם על פעילות חברתית, לראות איך הפערים בין האוכלוסיות קטנים ולתת על זה דגש מיוחד איך אנחנו מונעים את הפערים.

חגי לוין: ואני מוסיף לתוכנית, גם הנושא של הפעילות הבלתי פורמלית.

חגי לוין: בחוץ.

חגי לוין: אני לא מבין איך היום לא פותחים את תנועות הנוער היום לפעילות בחוץ, זה חלק בלתי נפרד, זה רק יועיל לצמצום ההדבקה, כי אם הילדים נפגשים במסגרת שאנחנו שולטים עליה זה גם מועיל להם וגם - - -

קטי קטרין שטרית: אבל אולי תדבר על דברים שבהם אתה מומחה, כי זה קצת מוזר לי, פתאום אני שומעת שאתה הפכת להיות מומחה לחינוך ולא מומחה בבריאות.

קטי קטרין שטרית: אז בוא תגיד לנו מה אתה עושה בבריאות במקום להתחיל לדבר על החינוך.

חגי לוין: תודה שקטעת אותי, אני אסיים אולי - - -

מאיר כהן: קטי, אני - - -

קטי קטרין שטרית: אני פשוט שומעת ואני לא מבינה אם הוא מייצג את משרד החינוך או את משרד הבריאות.

מאיר כהן: למרות שהוא לא צריך את ההגנה שלי, אבל מותר לי להגיד משהו.

מאיר כהן: הטרגדיה הגדולה של ניהול המשבר הזה, שאנשים שמבינים בבריאות הציבור, שהם המומחים, שבכל מקום הם אלה שמובילים את השולחן, אצלנו בארץ, בגלל התסכול שלהם הם נשמעים כאנשי אופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: אז בואו נשמע מה הוא יכול לעזור לנו בתחום הבריאות.

אורלי פרומן: הוא חייב להבין במערכת בשביל לייעץ לנו בריאותית נכון.

מאיר כהן: אבל אני חושב שבדיוק זה האיש ואלה האנשים שהיו צריכים לנהל את המשבר.

אורלי פרומן: נכון.

רם שפע: נכון.

מאיר כהן: תקשיבי, אלה המומחים לבריאות הציבור.

מאיר כהן: לא גניקולוגים ולא לא יודע מה, מומחים לבריאות הציבור ויש לנו את הטובים ביותר.

קטי קטרין שטרית: אז בואו נציע שהוא יחליף את הפרויקטור.

חגי לוין: אני ברשותך אגיד ואני אסיים בזה.

חגי לוין: חברת הכנסת שטרית, בריאות הציבור זה לא רפואה, בריאות הציבור זה לדאוג לאנשים, לחינוך שלהם, לרווחה שלהם, לתופעות של תחלואה נפשית, לאלימות, להתמכרות לסמים ולעישון, שאנחנו רואים עכשיו בישראל, לירידה בפעילות הגופנית של ילדי ישראל.

חגי לוין: זה בריאות הציבור.

חגי לוין: בריאות הציבור זה להסתכל על מכלול השיקולים, לעבוד בשותפות, מה שאנחנו לא עושים כרגע מספיק במדינת ישראל ולייצר תוכנית שנותנת ביטחון ויציבות לאוכלוסייה.

חגי לוין: זו בריאות הציבור.

חגי לוין: מי שמנסה לרדד את זה ומסתכל כל הזמן בגישה טכנית רק על הנגיף, איך הוא מדבק, הוא מתעסק באפידמיולוגיה במובן הצר ומפספס מה זה בריאות הציבור.

חגי לוין: אז אל תקטיני את האירוע הזה לנגיף, האירוע הזה הוא אירוע של משבר רב ממדי וכך צריך להתייחס אליו וזאת בריאות הציבור, זאת המשמעות של מגפה.

חגי לוין: לצערי אנחנו רואים בתוכניות כל הזמן שרק מסתכלים איך אנחנו מונעים הדבקה.

חגי לוין: זו הסתכלות לא נכונה, הדרך למנוע הדבקה היא לדאוג לציבור ואז הציבור יהיה לו אמון והוא ישתף פעולה.

רם שפע: תודה רבה, פרופ' לוין, בהחלט קול חשוב.

רם שפע: אני אומר את זה כל פעם ואומר את זה גם פה, וגם נראה לנו שנתת לנו פרספקטיבה רחבה יותר, אבל בלי שום קשר עכשיו תורה של חברת הכנסת קטי שטרית לדבר.

קטי קטרין שטרית: קודם כל אני חושבת שגם משרד הבריאות וגם משרד החינוך וכל המשרדים האחרים לדעתי לא ידעו לטפל בנגיף הזה כי אף אחד גם לא יודע לטפל בנגיף הזה מפני שהנגיף הזה הגיע ואין שום מחקר שבא ואומר מה טוב, מה פחות טוב, מה צריך.

קטי קטרין שטרית: אני רואה שכל הזמן הכול זה בתנועה, הכול מתהלך בצורה של תנועה.

קטי קטרין שטרית: אני אמרתי לא פעם ולא פעמיים שצריך להשאיר בידי ראשי הערים ובידי מרכז השלטון המקומי את ההחלטות לגבי כל עיר איך מטפלים ומה עושים.

קטי קטרין שטרית: לצערי הרב רק לאחרונה התחילו להפנים שבאמת לראשי הערים יש את האפשרות.

קטי קטרין שטרית: כמו שאמרתי, אפילו בעיר שיש בה ריכוז מסוים של חרדים או ריכוז מסוים של ערבים, הטוב ביותר זה שראש העיר יידע לדבר עם התושבים שלו מה צריך לעשות.

קטי קטרין שטרית: זה דבר שהיה חסר.

קטי קטרין שטרית: לא המל"ל יכול לדעת איך לדבר עם רב פלוני או עם ראש חמולה אלמוני.

קטי קטרין שטרית: רק ראש עיר יכול לדעת את השפה שהוא יכול לדבר.

קטי קטרין שטרית: אבל ראינו, לצערנו הרב, גם היו ראשי ערים שפשוט נטלו אחריות מעצמם, ראינו אפילו סרטונים שבהם ראשי ערים רקדו בחתונות יחד עם הציבור שלהם.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד מאוד חוששת, כי אנחנו מתחילים לראות איזה שהיא עלייה שוב בתחלואה, אני גם חוששת שיש מצב מסוים של אדישות בקרב הציבור עוד פעם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו שוב אחרי וצריכה להיות הסברה, אסור להפסיק את נושא ההסברה כי כן, כדי לזכות באמון הציבור לא מספיק מה שנאמר כאן על ידי פרופ' חגי לוין, צריך להסביר להם.

קטי קטרין שטרית: מה לעשות, מנטרה.

קטי קטרין שטרית: כמו שאז בזמנו היה לנו את הפרויקט האדיר הזה של לחגור את החגורות, הילדים אמרו להורים שלהם כשהם היו נכנסים לרכב שצריך לחגור חגורה, אז צריך לעשות את זה לאורך כל הזמן.

קטי קטרין שטרית: אני תמיד אמרתי שלגבי מערכת החינוך, ואני באה ממערכת החינוך, אני שוב חוזרת ואומרת, שכל אותן תוכניות תוספתיות הן הפתרונות.

קטי קטרין שטרית: הן לא הבעיה, הן הפתרונות.

קטי קטרין שטרית: כן צריך לקחת את הילדים החוצה, כן צריך לעשות איתם פרויקטים של חקלאות, ספורט, לא משנה מה, באוויר הפתוח והשיח הציבורי, לדעתי, צריך להיות כזה, לא מה לא טוב, אלא מה צריך לעשות, כי אני כל הזמן שומעת מה לא צריך לעשות, אני לא שומעת מה כן צריך לעשות.

קטי קטרין שטרית: כן לדעתי כל אותם אנשים שהם אנשי מקצוע, בכירים, טובים, מומחים, שיבואו ויפרסו בפנינו כל הזמן מה צריך כי אני חושבת שאנחנו, אני לפחות בקטע של ראשי הערים, כל ישיבת סיעה שלי אמרתי את זה לראש הממשלה ולכולם, אמרתי להם, חבר'ה, תפעילו את ראשי הערים, זה לא נורמלי שראשי הערים הם חסרי – ואז הבנתי שבעצם אני נוגעת בנקודה שהיא מאוד בעייתית, הסמכות ניתנה בשלטון המרכזי, האחריות בשלטון המקומי.

קטי קטרין שטרית: הבעיה של סמכויות מול אחריות זה משהו שהוא מחלה לאורך כל השנים, אני חושבת, אצלנו לגבי כל דבר.

קטי קטרין שטרית: לגבי משרד החינוך, אני שמעתי כאן את ראש המועצה, ערן דורון.

קטי קטרין שטרית: כן, אגב, לא נכנסתי לבידוד אז, אתה זוכר?

רם שפע: את בגללו נכנסת לבידוד, זה נכון.

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר?

קטי קטרין שטרית: הוא הגיע ויום למחרת טראח הוא חלה.

רם שפע: נכון, ועכשיו הוא בריא, בריא כשור.

קטי קטרין שטרית: הוא אמר כל הכבוד למורים ולגננות ולצוותי ולמנהלי אגף החינוך ואני מצטרפת לכל הברכות האלה כי באמת הם עושים עבודה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שבמשרד החינוך גם עושים עבודה טובה, אבל אם יש לי איזה שהיא הערה לגבי משרד החינוך, זה הנושא של פתיחות.

קטי קטרין שטרית: תהיו פתוחים לדברים אחרים, תפרצו מסגרות, תעשו דברים חדשים.

קטי קטרין שטרית: יש פתרונות והם נמצאים פרוסים.

קטי קטרין שטרית: אני לדוגמה בין אלה שטענתי שלמה לתת כל כך הרבה מענקים עד יוני-יולי 2021, קחו את אותו כוח אדם, שאין לי צל של ספק שיש בו המון יכולות, ותשימו אותו ותביאו אותו למערכות שזקוקות לכוח אדם נוסף.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזה אחד הדברים החשובים ביותר, לנצל את מה שקיים.

קטי קטרין שטרית: הרי נגיף הקורונה יישאר איתנו, הוא יישאר איתנו, להערכתי, זמן ארוך.

קטי קטרין שטרית: כשמשהו נשאר איתך זמן ארוך אתה צריך ללמוד לחיות איתו בצורה כזו שאתה תעשה את הכול כדי שאפשר לקיים חיים נורמליים.

קטי קטרין שטרית: כמו שאומר פרופ' לוין, אנחנו צריכים לדעת לחיות עם כל הציבור, עם כל החסרונות, ולקחת את היתרונות שבדבר ולהפוך אותם לאישיו ולא כל הזמן להיתקע מה לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: מה לא בסדר כולנו יודעים, אין צל של ספק.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

רם שפע: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

רם שפע: אני מזכיר לכולנו, צריך לתמצת, אני רשמתי פה עשרה אנשים שאני ממש חושב שחשוב שהם ידברו, הם מייצגים ארגונים גדולים ויש לנו חצי שעה.

אורלי פרומן: אני עושה את זה בנקודות.

אורלי פרומן: קודם כל תודה, יישר כוח על אוסף כל הדברים שנאמרו בוועדות ואל מול המצגת.

אורלי פרומן: אני רוצה לומר משהו לגבי גני ילדים, יסודיים וחטיבות ביניים.

אורלי פרומן: אני לא סתם שאלתי קודם על הסתדרות המורים כי נכון שהם עובדי משרד החינוך, אבל בסוף הם חיים ברשויות המקומיות וצריך שהם יהיו, כמו שיש פה ארגון המורים העל יסודי, צריך שהם יהיו חלק כדי לא להעמיד את המנהלים בתווך, בין החלטות של ראש הרשות לבין הארגון היציג והמעסיק הפורמלי שהוא משרד החינוך.

אורלי פרומן: הם חלק מרשות מקומית, יש שם בעלויות, יש שם רשויות ויש שם משרד חינוך.

אורלי פרומן: לכן אני רואה חשיבות מאוד גדולה שהם יהיו חלק מהתוכנית הזאת.

אורלי פרומן: כמו גם מרכז שלטון מקומי כמטה.

אורלי פרומן: רשויות מקומיות, מועצות אזוריות, בסדר, אבל מרכז שלטון מקומי כמטה.

אורלי פרומן: אני לגמרי מצטרפת לקריאה לחינוך הבלתי פורמלי.

אורלי פרומן: רם, לא הקשבת אולי למה שאמרתי לגבי החינוך - - -

רם שפע: אני תמיד מקשיב לך.

רם שפע: במקרה גם דיברתי עם עוד מישהו תוך כדי.

אורלי פרומן: לא, זה בסדר, הנקודה הראשונה הייתה בעיניי מאוד מאוד משמעותית כי זה שני שליש של המערכת.

אורלי פרומן: כמובן כל הנושא של הבלתי פורמלי.

אורלי פרומן: אמנם הוא משולב בתוכנית בנושא של כוח אדם, אבל אני חושבת שבנושא של הפעילות אפשר להניע את הילדים.

אורלי פרומן: אני לגמרי מסכימה שההשלכות של בריאות הילדים ובני הנוער הן מאוד מאוד משמעותיות.

אורלי פרומן: רק השבוע התפרסם, אגב על נושא של השפ"ח, הפסיכולוגי החינוכי, יש פסיכולוג אחד על כל 740 ילדים במדינה, מה הוא יכול לעשות?

אורלי פרומן: ועלייה ב-20% בפניות לסיוע בהיבט הרגשי נפשי.

אורלי פרומן: אז זה מאוד מאוד משמעותי.

אורלי פרומן: אני חושבת שחלק מזה ישתחרר כשתהיינה פעילויות בלתי פורמליות בחוץ.

אורלי פרומן: מאיר אמר גם טיולים, בוודאי, כל היציאה הזאת.

אורלי פרומן: אני מצפה שמשרד החינוך יגיב על התוכנית כי הוא צריך להכיר את כל התוכניות ולקחת את הטוב מכל מה שהוא רואה בכל תוכנית ובסוף להציג את התוכנית הכוללת שלו.

אורלי פרומן: אני גם הייתי רוצה לשמוע ממשרד החינוך, דובר פה על פערים שהולכים ונפערים בין רשויות מקומיות, מה הוא עושה לטובת חיזוק הרשויות המוחלשות, או שהיו פחות דומיננטיות, כדי שלא ייווצרו הפערים האלה הגדולים.

אורלי פרומן: אני מסכימה על הנושא של ליווי או הערכה מהצוות.

אורלי פרומן: אני חושבת שלתקופה כולה צריך להיות ליווי של הערכה על התקופה כולה, כי אני חושבת שמעבר לעניין של בריאות הציבור יש הרבה דברים שאנחנו נוכל ללמוד על מערכת החינוך בהיבט המקצועי והשילוב בין השניים הוא מאוד חשוב.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת אם יש הערכה מלווה כזאת של ראמ"ה או של כל גוף אחר במשרד.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת פרומן.

רם שפע: אני רוצה לעבור לאיתי קרויטורו.

רם שפע: אנחנו מדברים המון על הילדים ועל התלמידים ועל הנוער, אבל איתי מייצג אותם נאמנה וחשוב מאוד לשמוע גם אותם.

רם שפע: בבקשה, איתי.

איתי קרויטורו: שלום, תודה רבה לכבוד היושב ראש על זכות הדיבור.

איתי קרויטורו: אני באמת לא ארחיב יותר מדי כי אני חושב שדיברו כאן לא מעט על הנושא של רשויות מקומיות והחשיבות.

איתי קרויטורו: אני כן רוצה לדבר על עיקרון שאני חושב שלפעמים קצת מפספסים אותו וגם קצת דובר עליו כאן.

איתי קרויטורו: אני חושב שכל מתווה באשר הוא צריך להיות עם שני עקרונות מרכזיים, העיקרון הראשון זה העיקרון של איזה שהיא שרידות ועמידות.

איתי קרויטורו: אי אפשר להמשיך לטלטל את הדברים כל הזמן.

איתי קרויטורו: אי אפשר לקחת את מערכת החינוך ולסגור ולפתוח אותה ולסגור ולפתוח אותה כל הזמן רק בהתאם למצב התחלואה.

איתי קרויטורו: עדיף שנהיה יום או יומיים בבית ספר במקום שלושה או ארבעה, אבל אנחנו נצליח לקיים מסגרת לאורך זמן.

איתי קרויטורו: מה שאנחנו כל הזמן אומרים זה שבית ספר זה לא רק מקום שבו אנחנו נמצאים מול מורה ומול לוח, בית ספר זה קודם כל ולפני כל מסגרת והמסגרת הזאת היא מסגרת חברתית, היא מסגרת שנותנת תמיכה נפשית, לכן אנחנו חייבים לתת לפחות לכל השכבות את המקום הזה של מסגרת, של שגרה שהיא נכונה.

איתי קרויטורו: זה נכון ואנחנו זועקים את זה כל הזמן שי"א ו-י"ב צריכים לקבל את העדיפות ואני שמח שהם קיבלו את העדיפות במובן של כמות ימי הלימוד בגלל הבגרויות, אבל העניין של המסגרת וזה שהמתווים יהיו עם שרידות לאורך זמן זה באמת מאוד מאוד חשוב, וכאן נכנס משהו שנגעת בו הרבה בתוכנית שכתבת וצריך להדגיש אותו, לכל מקום, לכל רשות יש את האפשרות לקחת משאבים שקיימים אצלה ולהפוך אותם למשהו שהוא קצת אחר.

איתי קרויטורו: אנחנו עדיין, בכל זאת, גם בתוך הזום וגם כשאנחנו חוזרים ללימודים נתקלים כל הזמן בפרדיגמת חשיבה של איך אנחנו יושבים ללמוד כשאנחנו בתוך כיתה ואל מול מורה וקבוצה של תלמידים.

איתי קרויטורו: אני חושב שצריך באמת באמת במתווים שמוציאים ובתוכניות לחשוב איך אנחנו לוקחים את המשאבים שכבר קיימים, מרכזי למידה כאלה ואחרים, ולהשתמש בהם בשביל לייצר סביבות למידה שהן קצת שונות ממה שאנחנו חושבים.

איתי קרויטורו: זועקים את זה כל הזמן, אבל אני לא חושב שמדברים מספיק על כמה שהאוטונומיה הזאת של להחזיר אותנו ללמידה, שהיא לא רק לשבת מול המורה והלוח, היא החשיבות של המסגרת פה.

מאיר כהן: יפה אמרת, איתי.

רם שפע: איתי, תודה רבה באמת.

רם שפע: יישר כוח על הדברים.

רם שפע: צופית גולן, בבקשה, נציגת הנהגת ההורים הארצית.

מאיר כהן: זה יושב ראש מועצת התלמידים?

רם שפע: כן, בחור רציני מאוד.

רם שפע: שוחחנו כמובן רבות.

עופר כסיף: במסמך עצמו, רם, לא ראיתי שיש התייחסות גם לארגוני התלמידים.

רם שפע: זה משיקולים שלהם, אבל אני ואיתי מדברים הרבה.

עופר כסיף: ראוי לשים אותם.

רם שפע: בבקשה, צופית.

צופית גולן: תודה רבה.

צופית גולן: נאמרו פה הרבה מאוד דברים מאוד מאוד חשובים, אני רוצה להתייחס לחלק מהם בקצרה.

צופית גולן: קודם כל אני מודה ומברכת על המתווה שבאמת נעשה בשותפות ובשיח עם כולנו, משהו שהוא מאוד מאוד חשוב, משהו שהרבה פעמים, עם כל הכבוד וההערכה שיש לי לצוותי משרד החינוך, לא קורה שם בפועל.

צופית גולן: יש כל מיני שיחות עם כל מיני גורמים באיזה שהיא צורה, אבל בפועל אין שולחן עגול אמיתי שעד שייצא עשן לבן יושב וסוגר מתווים כלליים.

צופית גולן: ומפה אני יורדת לבקשה שלנו תמיד, גמישות לרשויות.

צופית גולן: הרשויות יודעות לעשות את זה הכי טוב שיש.

צופית גולן: שולחן רשותי שלוקח בחשבון את כל השותפים יודע לעשות את זה הכי נכון שיש.

צופית גולן: אמרו את זה כמה כבר לפניי, כל ראש רשות יודע הכי טוב מה קורה אצלו בעיר, כל מנהל אגף חינוך יודע מעולה איפה נקודות הבעיה שלו, איפה יש לו אוכלוסיות שיותר קשה לו או פחות קשה לו ואיך לתת את המענה מותאם קהילה.

צופית גולן: אנחנו צועקים את זה מול משרד החינוך כבר מיוני לדעתי, למידה מותאמת קהילה.

מאיר כהן: אני לא חושב שיש היום גוף שמתעלם מהרשויות המקומיות.

צופית גולן: הם לא, אבל מה שקרה פה, מאיר, זה שהעבירו להם אחריות.

צופית גולן: ואותי לימדו, כשבעלי היה בצה"ל מזמן מזמן, שאחריות אינה ניתנת לחלוקה, רק סמכות.

צופית גולן: את האחריות בלי הסמכות ואחר כך להפיל את זה עליהם זה לא באמת עובד.

מאיר כהן: אף אחד לא מפיל את זה עליהם, חס וחלילה, ואף אחד לא יעז להפיל את זה עליהם.

צופית גולן: כן, אבל בסופו של דבר יש איזה שהוא מתווה מלמעלה - - -

מאיר כהן: את צודקת בכל מילה שאת אומרת, והרשויות, אני שומע שיש הישגים יפים מאוד והם מצליחים לשנות.

צופית גולן: ומפעילים אותם, מאיר, מהרגע להרגע.

צופית גולן: אנחנו מדברים על קבינט שיתכנס אולי היום, אולי מחר, אולי ביום ראשון, לדון על משהו שאמור אולי להתחיל ביום שלישי הבא.

צופית גולן: רשות לא יכולה לעבוד ככה, זה לא הגיוני, לא מול מנהלי בתי הספר, לא מול צוותי החינוך שכבר אמרו לפניי, הם גמורים.

צופית גולן: וכשהם גמורים זה משפיע על הכול כי אנחנו צריכים צוותי חינוך חזקים, איתנים ברוחם, אנשים שיודעים שיש להם גב ויש להם זמן.

צופית גולן: לא יכול להיות מה שקורה פה כרגע.

צופית גולן: שמעתי את מה שאמרה פה אינה, הם עובדים על מתווה שיוצג בימים הקרובים.

צופית גולן: שמונה שבועות מתחילת הסגר, אני מקווה שהוא יהיה מוכן לסוף הסגר הבא.

רם שפע: טוב, הם יציגו, תיכף נדבר על זה.

צופית גולן: כן, אבל אני מקווה שהוא יהיה ישים ויגמור לדבר עם כל השותפים וגם ייצא לו מתווה הפעלה לפני הסגר הבא, כי כרגע זה לא קורה.

צופית גולן: אני חייבת להגיד שללמידה במרחבים הפתוחים עוד אין מתווה.

צופית גולן: אישרתם אותם, האשימו את ועדת החינוך, נכון לאתמול עוד אין לה מתווה, יש לה guidelines, בפועל יש בתי ספר שלא מפעילים את זה.

צופית גולן: אמר ד"ר חגי לוין, בריאות זה לא רק קורונה.

צופית גולן: אנחנו צועקים את זה, מאיר, אתם יודעים, אורלי, אתם פה איתי מהקיץ, אנחנו אמרנו שתהיה עלייה באובדנות, בדיכאון, בחרדות, זה קורה היום בפועל.

צופית גולן: זה מאות אחוזים, זה נוער שנפגע, אלה ילדים שנפגעו, אמרו את זה בוועדה לדעתי לפני יומיים.

צופית גולן: היסודי לא נגמר בכיתה ד', למרות שיש פה איזה שהיא נטייה לשכוח.

צופית גולן: רם, ביקשת שהם יקבלו החלטות מבוססות נתונים, עד שהוועדה פה לא ביקשה שיפסיקו לתת נתונים של 13-9, אלא יתחילו לפלח אותם באמת לפי שכבות גיל זה לא קרה.

צופית גולן: כי ההוכחה היא, הם לא מקבלים פה החלטות על בסיס נתונים, הנתונים משתנים בהתאם לאן שרוצים שהרוח תנשב, יום אחד זה היסודיים, א'-ב', מדבקים, יום אחד זה העל-יסודי מדבקים.

צופית גולן: אי אפשר, זה לא עובד, חייב להיות פה איזה שהוא מתווה ברור עם אופק ברור, לא כזה שזז ורץ כל פעם, ילדים צריכים יציבות.

צופית גולן: אנחנו הצגנו גם את המתווה שלנו, שמאוד מאוד תואם את המתווה שלכם, אנחנו רוצים שיהיה פה מענה רגשי נפשי לילדים וצמצום של הפערים הפדגוגיים.

צופית גולן: אנחנו דורשים מעל הבמה הזאת גם מחברי הכנסת שיתגייסו לטובתנו וגם בקבינט, אנחנו דורשים שיתקבלו החלטות קשות.

צופית גולן: החלטות קלות, נמאס לנו, הכי קל זה לסגור.

צופית גולן: מציגים את זה עם המון מילים מכובסות של: אנחנו מבינים, זה קשה, אבל לא, הכי קל זה לסגור, הכי קשה זה למצוא את הדרך איך לפתוח ולפתוח נכון, לפתוח יציב, שיחזיק מעמד, מעכשיו ועד סוף השנה.

צופית גולן: ומילה אחרונה על הבגרויות, מאיר.

צופית גולן: צריך לצמצם את החומר.

צופית גולן: הם לא צמצמו את החומר וכל פעם שהם אומרים שהם צמצמו הם שולחים אותנו לקרוא ערימות של חומרים.

צופית גולן: אני מכירה את החומרים שלהם בעל פה, לך תחפש איפה הצ'ופצ'יק ירד.

צופית גולן: הילדים לא מוכנים לבגרויות.

צופית גולן: יש בגרויות עוד מעט, יש ילדים שאין להם מחשבים.

צופית גולן: עם כל מה שאמר פה משרד החינוך, ואני מלאת הערכה ל-140,000 מחשבים שהם חילקו, יש פה ילדים שנפגעת להם הזכות הכי בסיסית של שוויון בחינוך, הם לא יכולים לגשת לבגרויות.

עופר כסיף: דיברנו על זה כמה פעמים, נכון.

צופית גולן: דיברנו על זה המון פעמים, אבל הבגרות מתחילה אוטוטו.

עופר כסיף: את צודקת.

צופית גולן: אם הילדים האלה לא יחזרו לבית הספר לא תהיה להם בגרות ואין מזה דרך חזרה.

צופית גולן: תודה רבה.

עופר כסיף: גם המחשבים, גם התשתיות, לא ניתן פתרון לעניין הזה.

רם שפע: תיכף אנחנו נתייחס לזה, כי תוך כדי הם הוציאו פה – אבל אני שומר ולומד את זה כדי להתייחס מיד.

רם שפע: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שאני שומעת את הדיון הזה ואני מתלבטת בין מצבי הרוח, בין כעס לבין תסכול וייאוש, אני חייבת לומר.

רם שפע: למה לבחור?

רם שפע: נאמר פה.

עופר כסיף: זה נכון, אפשר לשלב.

תמר זנדברג: הבת שלי, שהיא בכיתה ט', שאלה אותי לפני כמה ימים: אמא, ממתי אנחנו לומדים מהבית?

תמר זנדברג: כאילו ממתי לא היינו בבית ספר?

תמר זנדברג: ועניתי לה שממרץ.

תמר זנדברג: אנחנו עכשיו בנובמבר.

תמר זנדברג: אנחנו שבעה חודשים, שמונה חודשים כמעט, בתוך אירוע שבאמת אולי מערכת החינוך אולי זו ההתקהלות הכי גדולה בו הנחוצה, המחויבת.

תמר זנדברג: תרבות ודברים האלה, כבר אין אף אחד שמדבר, מקומות עבודה ודברים מהסוג הזה אנחנו חוזרים במתווים כאלה ואחרים וכמות השיחה הציבורית והתקשורתית אפילו שמתנהלת על חתונות ועל חנויות ועל דברים כאלה, שבאמת אלה דברים שכבודם במקומם מונח, זו פרנסה של אנשים וזה הכול טוב ויפה, אבל אנחנו מדברים על מערכת חינוך של 2.5 מיליון תלמידים, כלומר 2.5 או קצת פחות מיליון משפחות במדינת ישראל שבמשך זמן ארוך מתפקדים עם הדבר הזה באופן יום יומי ואין ספור תיאורים על מה קורה לילדים ועל הנזק הנפשי והחינוכי וההתפתחותי, ומערכת החינוך של מדינת ישראל לא קיימת באירוע, איננה.

תמר זנדברג: נעדרת.

תמר זנדברג: נוכחת נפקדת, לא קיים, שום פתרון.

תמר זנדברג: באמת זה נשמע הזוי ומדהים להגיד את זה.

תמר זנדברג: מצד אחד מבחינה אפידמיולוגית, שזה יפה מאוד שלמדנו את המילה קפסולות, אבל היום שמעתי בדרך שבכיתות הגבוהות המתווה של משרד החינוך מדבר על הגבלה לשלוש קפסולות במקום חמש קפסולות.

תמר זנדברג: חברים, לא הבנתם מה זה קפסולה.

תמר זנדברג: שמונה חודשים ואין הבנה מה זה בכלל המושג הזה, מה זה קפסולה.

תמר זנדברג: מצד אחד.

תמר זנדברג: ומצד שני, מה שמתריע עליו באמת כל הזמן חברנו חגי לוין ועוד רבים אחרים זה הצורך הדחוף כן ללמוד לתפקד בתוך האירוע הזה בצורה, לא יודעת, תקראו לזה יצירתית, תקראו לזה מותאמת, תקראו לזה גמישה.

תמר זנדברג: שום למידה בחוץ, שום התאמה.

תמר זנדברג: היום קראתי בעיתון שאפילו מינהל התכנון הוציא מחשבות, הנחיות, איזה שהוא מסמך עבודה, מסמך מדיניות, איך תיראה הדירה הישראלית, הבנייה, בעידן הקורונה, איפה יהיו פינות העבודה, מחיצות גמישות, מרפסות.

תמר זנדברג: מה, מערכת החינוך במשך שמונה חודשים לא יכלה לחשוב איך ייראה החינוך בעידן שאין התקהלויות?

תמר זנדברג: שאי אפשר לשים 35 ילדים בכיתה?

תמר זנדברג: לצאת החוצה?

תמר זנדברג: לחלק לקבוצות ולחלק את המרחבים הציבוריים?

תמר זנדברג: אנחנו במדינה חמה, אנחנו במדינה שגם בחורף אפשר להיות בחוץ, אנחנו במדינה שבה אפשר וצריך ללמוד על הדברים האלה.

תמר זנדברג: אני לא יודעת אם הוועדה עסקה, וסליחה שאני לא נמצאת הרבה בוועדה, אני לא חברה, אבל מישהו חשב על תוכן הלימודים איך להתאים אותו?

תמר זנדברג: ללמוד על האירוע הזה, ללמוד על המשבר, ללמוד על הנגיף, ללמוד על ההשלכות שלו כדי לתווך לילדים בכל הגילאים ולעזור להם ללמוד על הדבר הזה?

תמר זנדברג: הרי ההתנהגויות של הילדים משליכות אחר כך למשפחות.

תמר זנדברג: מישהו חשב, לדוגמה, לחשוב על הילדים כעל שגרירים למשפחות שלהם, שיעבירו את הידע שהולך ונצבר כל הזמן?

תמר זנדברג: סתם, באמת, בואו נחשוב חמש דקות ונחשוב על הדברים שאפשר לעשות.

תמר זנדברג: מערכת החינוך שמונה חודשים לא עשתה כלום כלום כלום מזה, כלום.

תמר זנדברג: מילה אחרונה, אני שומעת על הרשויות המקומיות ואני מצטרפת ואני חושבת שכן הייתה הבנה עם הזמן של התפקיד של הרשויות המקומיות ושל התפקוד שלהן בתוך העניין, במיוחד של הפעלת מערכת החינוך, אבל אני כן רוצה גם בנוסף לזה להרים דגל שאומר שבמדינת ישראל יש אי שוויון מאוד מאוד משמעותי בין הרשויות המקומיות לבין עצמן.

תמר זנדברג: אני גרה בתל אביב ואנחנו שומעים הרבה את פורום ה-15 ואת הרשויות שכן יכולות.

תמר זנדברג: לא כולן, אגב, אנחנו שומעים גם על כפר קאסם ועל הרבה רשויות שכן לקחו את האתגר והתמודדו, אבל לא כולן.

תמר זנדברג: וכמי שתומכת מאוד בדמוקרטיזציה ובביזור של הרבה מאוד דברים לרשויות המקומיות כן אנחנו צריכים לשים לב שאנחנו לא נטיל את האחריות דווקא בזמן משבר, כשהקושי גובר דווקא אז אנחנו נטיל אחריות יתרה ופשוט יהיו כאלה שלא יוכלו להתמודד עם זה ויישארו מאחור.

תמר זנדברג: זה בטח נכון כבר היום בנושא של ציוד הקצה, והיה פה הרבה עיסוק בנושא של ציוד הקצה, גם המחשבים, גם הנגישות לרשת האינטרנט וכל הדברים האלה, וזה נכון גם ביכולת של הרשויות להפעיל את האירוע הזה.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים לצאת מזה עוד שנה עם ידיעה שהרחבנו את הפערים בצורה שכמעט יהיה בלתי אפשרי להתגבר עליהם, במיוחד בגילאים הקריטיים.

רם שפע: חד משמעי.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

רם שפע: מנשה לוי, יו"ר התאגדות מנהלי בתי הספר, ממש בקצרה, אנחנו ממש בדקות אחרונות ויש עוד הרבה דוברים.

מנשה לוי: כן, אני מבין את קוצר הזמן, אני רק רוצה לפתוח ולומר שהיום אנחנו ב-11 בנובמבר, חודשיים וחצי מתחילת שנת הלימודים ואני מרגיש מותש כאילו אני ב-20 ביוני.

מנשה לוי: אני, כמנהל תיכון של 1,300 ומשהו תלמידים, מרגיש מותש.

מנשה לוי: ממה אני מותש?

מנשה לוי: ראשית, אמרו את זה קודמיי, הנחתות של מתווים.

מנשה לוי: אגב, כל מתווה לפחות 18 עמודים.

מנשה לוי: לוקח לי הרבה זמן לקרוא אותם ולהביא אותם עד הסוף.

מנשה לוי: בחלקן ההנחיות האלה הזויות ומנותקות.

מנשה לוי: מה שאני רוצה לומר כאן בישיבה הזאת זה שמשרד החינוך צריך לשחרר, לשחרר, אל תדאגו, אתם תמשיכו להיות הרגולטור, מתווי המדיניות, שחררו, תהיו מחסום בפני הרחבת פערים בין רשויות חזקות שיודעות להסתדר לבין רשויות חלשות שצריכות את משרד החינוך.

מנשה לוי: אם יש לכם 135,000 מחשבים, חלקו אותם קודם כל לאוכלוסיות החלשות.

מנשה לוי: זה מצוין, זה בסדר, חבל רק שזה 135,000 וחבל שזה יקרה בעוד הרבה חודשים כי חסרים בערך 450,000 מחשבים כולל גישה לאינטרנט.

מנשה לוי: אבל אל תחששו לשחרר.

מנשה לוי: לא יקרה שום דבר.

מנשה לוי: תנו למנהלים ולרשויות המקומיות לנהל את העניינים בשטח.

מנשה לוי: וגם תשמרו על תקשורת עם הרשויות והמנהלים.

מאיר כהן: מנשה, אני חושב ששמעתי אותך מחמיא למשרד החינוך על ה-150,000 מחשבים והפריסה שלהם.

מנשה לוי: כן, מאיר, אני מחמיא, בהחלט.

מאיר כהן: אז מה?

מאיר כהן: אני לא מבין.

מנשה לוי: יישר כוח, יישר כוח ואני אומר שחסרים עוד כ-300,000 מחשבים.

מאיר כהן: כן, זה ברור, אבל – לא שאני מליץ היושר שלהם, אבל קצת התבלבלתי.

מאיר כהן: מה זה לשחרר?

מאיר כהן: אתה אמרת, וחיזקת את זה שהם כבר הוציאו 150,000, כלומר שלא נקבל אינפורמציה, אנחנו כאן בכנסת, מוטעית.

מאיר כהן: אני בירכתי את שר החינוך.

מנשה לוי: נכון לרגע זה, מאיר, חולקו מתוך ה-135,000 שמשרד החינוך רכש, וכל הכבוד שרכש, חולקו בערך כשליש מהמחשבים הניידים האלה.

מנשה לוי: גם כשהם יסיימו, מה שאמר עופר רימון, ואני סומך עליו, הוא אמר שהם יסיימו לחלק את ה-135,000 מחשבים עד בערך חודש ינואר, שזה הישג מעולה.

מנשה לוי: קדימה, יש עכשיו משימות יותר חשובות מהעניין הזה, יש עוד 300,000 תלמידים - - -

מאיר כהן: זה בתיאום מלא איתכם, נכון, מנשה?

מאיר כהן: זה בתיאום עם המנהלים?

מנשה לוי: כן, עם הרשויות המקומיות והמנהלים ועל זה אני מברך.

מנשה לוי: אבל אני אומר, קונספטואלית, כמדיניות, משרד חינוך יקר, תעזבו - - -

רם שפע: מנשה, משפט סיכום.

רם שפע: יש עוד המון אנשים שרוצים לדבר, משפט.

רם שפע: אתה אומר דברים מעולים, חשובים, אבל אנחנו פשוט קצרים בזמן.

מנשה לוי: עצה אחרונה למשרד החינוך, ברגע שתהיו בתקשורת ישירה אמיתית עם המנהלים בשטח אתם תימנעו מהנחיות הזויות ומנותקות ומגוחכות.

מנשה לוי: אנא, תיעזרו בנו.

מנשה לוי: אנא תנו למנהלים לנהל.

מנשה לוי: אני מכיר את בית הספר שלי הכי טוב בעולם.

מנשה לוי: מר גלנט, לי יש 55 דונם של חצר ומדשאות.

מנשה לוי: לבית ספר במרכז תל אביב יש אולי דונם וחצי.

מנשה לוי: תן לי להתאים את גבולות הגזרה לבית הספר שלי, ככה כולם ייצאו נשכרים.

מנשה לוי: תודה רבה.

רם שפע: אני לא יכול להתאפק מלספר אנקדוטה משעשעת, אני כבר אמרתי פה את הגילוי הנאות שמנשה הוא מנהל בית הספר שבו אני למדתי, למרות שהוא לא היה מנהל שלי, אבל כשהייתי תלמיד תיכון וכידוע, או שלא לכולכם, אני סיימתי בית ספר בלי בגרות, את הבגרות השלמתי אחר כך - - -

תמר זנדברג: איזה בית ספר?

רם שפע: בית ספר 'מעיין שחר' בקיבוץ עין החורש, ליד הקיבוץ שלי, ורבות מהמורות היו תמיד צוחקות שאני בעיקר מוביל את מגמת דשא, זה הדבר העיקרי שאני לומד.

תמר זנדברג: הקדמת את זמנך.

רם שפע: אז אפרופו שטחים, ללא ספק, הקדמתי את זמני.

רם שפע: הייתי ממשיך לדבר על זה, אבל הזמן קצר, סליחה, אנחנו ממש קצרים בזמן.

רם שפע: עדנה דוד, סגנית מזכ"לית הסתדרות המורים.

רם שפע: כפי שאמרתי, יפה טכנית לא יכולה הייתה להגיע.

רם שפע: בבקשה, עדנה, בקצרה.

עדנה דוד: בוקר טוב, שלום לכולם.

עדנה דוד: אנחנו עדים באמת בחודשים האחרונים להרבה מאוד מתווים של גורמים שונים ומשונים, אני רוצה להזכיר שהסתדרות המורים היא הגוף - - - שאנחנו שותפים אליו בעצם מול משרד החינוך הוא מתווה שצריך להיות תמיד ישים בשטח.

עדנה דוד: לצערי הרבה מאוד מתווים שעולים ובאמת אני מברכת על היוזמות, על הרעיונות, על היצירתיות, אבל שאלת השאלות הבסיסית בעיניי, האם מישהו יושב עם אותו הון אנושי שבלעדיו לא ניתן ליישם את הדברים?

עדנה דוד: האם יושבים עם המנהלים ושומעים מה נכון ומה לא נכון?

עדנה דוד: האם זה אפשרי?

עדנה דוד: לגבי התוכנית הספציפית שהוצגה היום, אנחנו מתנגדים.

עדנה דוד: תראו, כיתות י' עד י"ב הן באחריות הרשויות.

עדנה דוד: הרשויות יחד עם אולי עם ארגון המורים יכולים להתוות להם איזה שהוא מתווה, אנחנו עשינו שולחנות עגולים, אנחנו בקשר ישיר עם עובדי ההוראה, עם ההון האנושי של מדינת ישראל שאסור לוותר עליו, עם המנהלים והמורים והגננות שלנו, ואנחנו מדברים על אפשרויות, מתווים, ופורטים את הדברים, יש דברים שהם כלל לא ישימים.

עדנה דוד: אמרו כאן לפניי הדוברים הקודמים לפעמים דברים שהם הזויים.

עדנה דוד: לדוגמה הנושא של משמרות הוא מאוד מורכב, עבודה על פי שעות, על כמה שעות, באילו ימים.

עדנה דוד: יש איגוד מקצועי, לגננות ולמורים עד כיתה ט', וזו הסתדרות המורים.

עדנה דוד: יפה בן דוד, המזכ"לית, אמרה באופן חד משמעי שכל מתווה צריך לבדוק אותו האם הוא ישים.

עדנה דוד: את נושא המשמרות בדקנו.

עדנה דוד: בדקנו את הרעיון הזה עוד טרם עלה, הוא עלה אצלנו גם בשלב יותר מוקדם, אנחנו מתנגדים לו מפני שהוא מורכב, מהרבה מאוד היבטים שקצרה הידיעה מלפרט כאן.

רם שפע: אז בעד מה אתם?

רם שפע: אני מנסה להבין, עדנה, אני שוחחתי עם יפה ארוכות, היא לא אמרה, אגב, שהם מתנגדים למשמרות, היא אמרה שזה מורכב וצריך לחשוב איך.

רם שפע: דיברתי עם עשרות, אם לא מאות, מנהלים, גם בזומים וגם בפגישות אישיות, אי אפשר כל הזמן להתנגד ולהתנגד, ואני מאוד מכבד אתכם, אבל זה פשוט לא עובד, המערכת בינתיים משותקת.

עדנה דוד: אז אולי אני אדייק, מתנגדים למה שלא מפורט ולא מספיק ברור כש - - -

רם שפע: אוקיי, אבל בעד מה אתם?

רם שפע: בעד מה?

רם שפע: תני דוגמה למה את רוצה שיקרה.

רם שפע: (נתק בזום).

רם שפע: היא ירדה?

רם שפע: עדנה, פשוט ירדת מהזום, אם תוכלי להשלים אחר כך זה בסדר.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לתת את זכות הדיבור לשי חג'ג', יושב ראש מרכז המועצות האזוריות, שגם נוכח פה בדיון, בבקשה.

שי חג'ג': בוקר טוב ליושב ראש ולחברי הכנסת כמובן.

שי חג'ג': אני שמעתי קצת את הדיון בדרך ואני ממש מסכים עם מה שאמרת לגבי האופק וזה שלא הילדים יודעים, לא ההורים ובטח לא אנחנו, הרשויות, לאן השנה הזו הולכת להתקדם.

שי חג'ג': תוך כדי הישיבה שלנו מפרסם משרד החינוך מתווה כשהוא לא מדבר איתנו בכלל לפני ואין לנו מושג מה הוא כתב במתווה הזה.

שי חג'ג': זה המשך התנהלות של משרד החינוך.

שי חג'ג': בהמשך למה שנאמר פה, אני חושב שהעצמאות של הרשויות, ואם יש פה רשויות שדיברו עליהן שהן צריכות סיוע אז שהמדינה תסייע להם.

שי חג'ג': רוב הרשויות במדינת ישראל יכולות להפעיל מתווים טובים מאוד, בתוך הרשויות שלנו יש שוני עצום בין רשות לרשות, תל אביב לא דומה למועצה אזורית ומועצה אזורית לא דומה למועצה אזורית שכנה.

שי חג'ג': צריך להבין את זה, יש לנו אפשרויות לפתוח במתווים שונים גם בתוך היישובים שלנו.

שי חג'ג': לצערי לא קיבלנו אישור, ביקשנו לפתוח במשמרות, עכשיו אני שומע שהסתדרות המורים מתנגדת, עוד לא שמעתי על דבר אחד שהם לא מתנגדים, שזה גם דבר מוזר, שזה מדהים.

שי חג'ג': דבר נוסף, אתמול מפרסם היועץ המשפטי של משרד הבריאות שאנחנו לא יכולים להפעיל את החינוך הבלתי פורמלי למרות שזה בקפסולות בהתאם למתווה משרד הבריאות.

שי חג'ג': במקום לאפשר לנו להפעיל את הילדים בתוך היישובים שלנו עם מבוגר אחראי שישמור על הריחוק החברתי ועל המסכות וכל מה שצריך הם מאלצים את הנוער שלנו להיות לבד ולהתגודד.

שי חג'ג': הרי הם לא יישבו בבית, בסוף יש לנו אלימות יותר גדולה וונדליזם במקום לאפשר לנו להפעיל, באמת לפי המתווה, אנחנו לא רוצים משהו שהוא שונה, אנחנו לא רוצים להרחיב את שרשרת ההדבקה, אלא להיפך, ואת זה הם לא עושים.

שי חג'ג': דבר אחרון, ואני מקצר, חופשת חנוכה תיכף בדרך, ההורים רוצים להירשם לקייטנות.

שי חג'ג': לצערי אף אחד לא מעדכן אותנו, בסוף יחליטו יומיים קודם שצריך לפתוח את הקייטנות ואנחנו צריכים לגייס כוח אדם וזה יהיה בלתי אפשרי.

שי חג'ג': צריך להורות למשרד החינוך, אם מתכוונים לפתוח קייטנות בחנוכה נא להגיד לנו להיערך לזה, ואם לא, שגם יגידו לנו שלא.

שי חג'ג': ואני חייב להגיד שהמתווה שלכם הוא מצוין, העניין המרכזי בו זה העצמאות לרשויות.

שי חג'ג': אני חושב שזה נכון, רשויות שצריכות עזרה, עוד פעם אני אומר, שהמדינה תשים את היד בכיס ותעזור להן.

שי חג'ג': תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, שי, שמחים על כך.

רם שפע: תיכף אני אתייחס למה שמשרד החינוך פרסם, זה אקורד הסיום של הדיון.

רם שפע: ירדן מנדלסון נמצאת פה?

רם שפע: בבקשה, בקצרה.

רם שפע: היה לי חשוב מאוד לשמוע גם את הפן של פורום הפסיכולוגים, זה מאוד משמעותי לנו, אבל ממש בקצרה.

ירדן מנדלסון: אני דווקא, בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת תמר זנדברג, מחליטה להיות אופטימית בעקבות הדיון היום מכיוון שסוף סוף אני שומעת ממש הסכמה מקצה לקצה על המשמעויות הנפשיות שיש למצב כרגע על הילדים.

ירדן מנדלסון: המורים מבינים את זה, ההורים מבינים את זה, הילדים מבינים את זה ואנחנו מבינים שהתקופה הזו מתאפיינת בעומס רגשי חסר תקדים על הילדים.

ירדן מנדלסון: הדבר הבא שצריך לעשות זה להחליט שעושים עם זה משהו.

ירדן מנדלסון: אז אני מברכת על המון המון פנים במתווה הזה שהצגתם, על זה שמערכת החינוך חייבת להישאר פעילה ולא רק להישאר פעילה בזום, המחירים הנפשיים שילדים משלמים על החודשים על גבי חודשים שהם נמצאים בבית זה בלתי נתפס.

ירדן מנדלסון: אנחנו מדברים על עלייה של 50% בפניות למוקדים בעבירות סייבר, אנחנו מדברים על רבע מההורים שמדברים על החמרה במצב הנפשי של הילדים שלהם ואני בטוחה שהנתון האמיתי הוא יותר גבוה.

ירדן מנדלסון: ההתאמה המקומית, הגמישות, אני לא אחזור על דברים שאמרו, אנחנו צריכים לזכור שחוץ ממחשבים וחוץ משעות לימוד אנחנו צריכים להתאים את כל הדברים האלה למענים הנפשיים למבוגר שיראה את הילד.

ירדן מנדלסון: אנחנו צריכים לדאוג שלילדים האלה עדיין יש את המסגרות החברתיות ואת המפגשים עם החברים שלהם לא רק בפורטנייט ושהמורים מדברים איתם לא רק על אנגלית ומתמטיקה ומולדת, אלא גם מדברים ומסתכלים עליהם בעיניים ושואלים אותם מה שלומם ואיך הם ואיך זה לחיות ככה במציאות הזאת, כשאין להם לא בית ספר ולא הורים כרגע שזמינים להם מספיק.

ירדן מנדלסון: חייבים לתת על זה את הדעת.

ירדן מנדלסון: ואני אסיים במשפט, כל הדבר הזה לא יקרה בלי הכוונה מקצועית לצוות.

ירדן מנדלסון: הצוותים לא רגילים, לא הוכשרו, לא דמיינו לעצמם את זה שהם יצטרכו להיות מורים בעת קורונה, הם צריכים ליווי מקצועי.

ירדן מנדלסון: אמרה חברת הכנסת אורלי פרומן, יש פסיכולוג אחד ל-740 ילדים, אז קודם כל אני פה להזכיר שזה פסיכולוג בחלקי משרה, זה לא פסיכולוג שלם, ו-ב', מאוד מאוד מעניין אותי גם מה המדד של פסיכולוג לאנשי צוות חינוכי, שיידע להיות שם, שיידע לתת להם את המענים, לעזור להם לעזור לתלמידים.

ירדן מנדלסון: ואם לא יהיה פה שינוי בהיערכות של משרד החינוך של המענה הפסיכולוגי לבתי הספר ובהיקפים שהם מקבלים הילדים יישארו קירחים, צוותי החינוך יישארו קירחים וההורים יישארו קירחים.

רם שפע: ירדן, תודה רבה על השותפות בהקשר הזה ועל הפן החשוב.

רם שפע: נמצא איתנו גם שלמה חדד מארגון המורים, יו"ר המחלקה הפרופסיונלית, בבקשה.

רם שפע: ממש דקה.

שלמה חדד: בוקר טוב.

שלמה חדד: אני רוצה להתייחס לעניין של ביטול מבחני בגרות.

שלמה חדד: ביטול מבחני בגרות יכול לגרום נזק גדול מאוד לתלמידים.

שלמה חדד: מי שיודע ומבין, מי שיוצר את הכניסה לאוניברסיטאות, יודע שכאשר אנחנו נותנים להם ציונים פנימיים האקדמיה לא תקבל אותם וזה יגרום נזק גדול מאוד.

שלמה חדד: התלמידים האלה, כל המחזור הזה יהיה מסומן ולכן מה שצריך לעשות זה לצמצם את חומר הלימוד וליצור בחינות בגרות כפי שסוכמו בתחילת שנת הלימודים.

רם שפע: שלמה, רק שאלה בהקשר הזה, ראית שמשרד החינוך לפני חצי שעה פרסם מתווה ואין שם שום התייחסות לצמצום חומר?

שלמה חדד: לא קראתי, ראיתי שזה מופיע.

שלמה חדד: אני חושב שצריך לעשות חיבור בין מה שקורה פה ובין משרד החינוך.

שלמה חדד: אני לא קראתי אם יש חדש במתווה, אבל ישנם בתי ספר תיכוניים ריקים היום ואפשר להכניס לשם תלמידים ואפשר ללמד שם.

שלמה חדד: המורים מאוד רוצים שהילדים האלה יגיעו לבתי הספר.

שלמה חדד: אז אם יש בתי ספר ריקים למה לא ניתן להכניס את שכבת י', שכבת י"א, שכבה י"ב וגם חטיבות הביניים?

שלמה חדד: המצב הוא קשה ביותר עבור המורים ועבור התלמידים ולכן יש צורך להכניס את התלמידים האלה בהדרגה לבתי הספר.

שלמה חדד: משפט לסיום, השלטון המקומי יודע מה קורה בבתי הספר, מנהלי בתי הספר יודעים מה קורה, נכון שישנן רשויות חלשות ויש רשויות חזקות יותר, משרד החינוך הוא הרגולטור, הוא יכול לסייע לרשויות החלשות, אבל צריך להתחיל את הלימודים בתיכונים ובחטיבות הביניים, אי אפשר להמתין עוד.

רם שפע: שלמה, לגבי משמרות, אני רק רוצה לוודא שאני אומר נכון, אתם מסכימים לאפשרות של משמרות, נכון?

שלמה חדד: בעניין משמרות, כתבנו באופן ברור, אנחנו נעשה הכול כדי שהילדים האלה יוכלו לחזור לבתי הספר, אנחנו לא צריכים ליצור מצב של דור שיסומן והקושי יהיה ברור לאותם תלמידים.

שלמה חדד: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה לך, שלמה.

רם שפע: אנחנו, כאמור, מחויבים ב-11:00 לסיים אז אני אסכם את הדברים.

רם שפע: יש לי עוד רשימה ארוכה של דוברים ודוברות שרציתי שידברו, אז אני באמת מתנצל בפני מי שלא הספקתי לאפשר לו את זכות הדיבור, בימי רביעי זה תמיד מאוד מאוד מוגבל ולכן אין מנוס.

רם שפע: משרד החינוך ממש לפני חצי שעה פרסם מתווה לחזרה ללימודים.

רם שפע: אז קודם כל בפעם המי יודע כמה הם מראים כמה הם חוששים ממה שקורה בוועדת החינוך והם מפרסמים בדיוק כשאנחנו מקיימים דיון על הנושא את המתווה שלהם.

רם שפע: אני לא יודע איך מרגישים עכשיו הנציגים של משרד החינוך שרק לפני שעה דיברו פה כאילו אין מתווה ועל הראש שלהם ושל כולם פה משרד החינוך פרסם מתווה.

רם שפע: אני במקומם הייתי בודק טוב את הנושא הזה, אבל בעיניי זאת לא דרך להתנהל.

רם שפע: זאת כמובן לא אשמתם.

רם שפע: אז אני אומר גם לך, השר גלנט ולמשרד החינוך, פרסמתם שוב פעם מתווה שמתעלם לחלוטין מהשלטון המקומי, מהרשויות המקומיות, שכרגע היו פה ואמרו שהם לא יודעים על זה, מהנהגת המורים, מהמנהלים.

רם שפע: לא התייחסתם במילה למה קורה עם ילדי כיתה ז' עד י', איפה הם?

רם שפע: אתם משאירים אותם בבית עכשיו עוד כמה חודשים?

רם שפע: זה מדהים, קראתי עכשיו את המתווה, כתוב ה'-ו' והופ, מדלגים לשורה הבאה, י"א-י"ב, כאילו הם לא קיימים.

רם שפע: מאות אלפי תלמידים ותלמידות שהם פשוט לא מקבלים אפילו התייחסות במילה.

רם שפע: אין מילה אחרת חוץ מהפקרות, זה מה שאתם עושים להם, אפילו לא מתייחסים אליהם.

רם שפע: בנוסף, שוב פעם אתם נופלים למתווה אחיד לכל רחבי הארץ אחרי שהמודל שלכם קרס.

רם שפע: כל מדינת ישראל יודעת, השר גלנט, שזה קרס.

רם שפע: לעשות מתווה, לכתוב שוב פעם את המילה הזאת ולראות שזה לא יעבוד.

רם שפע: גם הפעם זה לא יעבוד.

רם שפע: אני לא מדבר על מה ועדת החינוך של הכנסת תעשה אחרי שהקבינט ידון בהצעה שלכם, את זה כבר אמרתי, אלא על העובדה שאתם שוב פעם מתעלמים מהמציאות.

רם שפע: אז בסדר, יש כמה התייחסויות חשובות, זה טוב מאוד לעשות מרתונים לבגרות, זה חשוב לאפשר ל-י"א-י"ב ללמוד באיזה שהוא פרק זמן לבגרות, זה חשוב, זה טוב, אבל אם שוב פעם תתעלמו מהשונות בכל רחבי הארץ המתווה שלכם יקרוס.

רם שפע: זה לא יעבוד וגם אי אפשר לאשר אותו ככה.

רם שפע: אז אני קורא לכם להתאפס.

רם שפע: למרות ששוב פעם פרסמתם את זה בזמן הדיון בוועדה, זה בסדר, זה רק מחמיא לנו, ולנסות להבין שאם לא תהיו מתואמים עם השטח אתם פשוט תעשו עוול לילדים.

רם שפע: קרבות האגו האלה שאתם מנהלים והפוליטיקה הצינית של לפרסם בזמן הדיון, זה לא משרת אף אחד.

רם שפע: אם בסוף זה לא יקרה, הילדים לא יוכלו לחזור ללמוד, היקף החומר לבגרויות, אמר פה גם שלמה חדד, אי אפשר לא לצמצם את ההיקף הגדול של החומר לבגרויות, אף ילד, או כמעט אף ילד, בטח לא אותם ילדים שיש להם קושי והפרעות קשב והיכולת שלהם ללמוד בזום מוגבלת, אני אומר את זה גם על מי שבעצמו בחיים לא היה מצליח להתמודד עם המצב הזה - - -

אורלי פרומן: ואלה שאין להם שאין להם את - - - הם לא לומדים כבר הרבה זמן.

רם שפע: ואלה שאין להם תשתיות, איך הם ייגשו לבגרות אם אתם לא מעזים לצמצם את היקף החומר?

עופר כסיף: יש פה עוד דבר.

רם שפע: רק שנייה, תן לי לסיים את השצף.

רם שפע: אני רוצה רק להגיד לך, שלמה, להגיד כל הזמן שהאקדמיה לא תאשר.

רם שפע: תדברו עם האקדמיה.

רם שפע: כמו שאני דיברתי עם יושב ראש ור"ה, ועד ראשי האוניברסיטאות, וכמו שאני דיברתי עם יו"ר ות"ת וכמו שאפשר לדבר עם כל אותם האנשים שהם בעצמם מקבלים את ההחלטות, תגיעו איתם ביחד להסכמות איך אפשר לייצר את המצב שמי שעכשיו הוא ב-י"א-י"ב יהיה אליו יחס אחר, כי מה לעשות, זאת המציאות, הוא נמצא בתוך הקורונה, אבל שהוא לא ייפגע והיא לא תיפגע, התלמידים האלה לא ייפגעו.

רם שפע: אפשר למצוא להם מתווה שכשהם יגיעו לאקדמיה אז ההתייחסות אליהם תהיה כזאת מותאמת ולא פוגעת.

רם שפע: זה לא כל כך מורכב, רק צריך לדבר.

רם שפע: אז לצערי באמת, מדם לבי, בעיקר אני מתוסכל עבור הילדים בישראל ששוב פעם משרד החינוך מתעלם מכל הדרישות של כל הארגונים וחושב שהמתווים שלו יתפסו.

רם שפע: זה שוב נדון לכישלון, אני אומר את זה מראש.

רם שפע: חבר הכנסת כסיף, במילה.

רם שפע: כמו שאתה רואה, דורשים ממני לסיים את הדיון.

עופר כסיף: אני מסכים עם כל מילה.

עופר כסיף: אני גם לא מבין ורוצה להוסיף למה באישור קבינט הקורונה, מדלגים מעל - - -

רם שפע: לא, זה בסדר.

עופר כסיף: לא, סליחה, קבינט, התבלבלתי, חשבתי ועדה.

עופר כסיף: עזוב, תשכח.

רם שפע: אין בעיה, הכול בסדר.

רם שפע: תודה רבה לכל מי שנכח בדיון, אנחנו נועלים את הישיבה ועוברים למליאה, תודה רבה.