ועדת החוץ והביטחון, כנסת 23, פרוטוקול מספר 56, 2020-11-09 11:15

צבי האוזר: בוקר טוב, אני רוצה לפתוח את הדיון המהיר השני שלנו לבוקר זה, שהוא דיון פתוח, והוא בעניין הצעתו להעביר לדיון מהיר של חבר הכנסת ישראל אייכלר את הנושא: בעקבות הקורונה – סחבת בטיפול הקונסוליות הישראליות בחו"ל מביאות לביטולי חתונות.

צבי האוזר: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, תציג את הדברים.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, מנהל הוועדה, כל האורחים, אני רוצה לציין שהבקשה לדיון מהיר כבר אושרה בנשיאות הכנסת ב-22 ביוני, לפני כחמישה חודשים, ומאז היו התפתחויות שונות לטובה, ועדיין הנושא צריך דיון.

ישראל אייכלר: אז היינו בשיאו של הגל הראשון, והנציגויות בחוץ לארץ לא הכירו, לא היו מיומנות בעבודה החדשה שנחתה עליהן עם סגירת הגבולות בישראל.

ישראל אייכלר: בעצם הטילו עליהן את התפקיד של מינהל ההגירה והאוכלוסין.

ישראל אייכלר: מאז ועד היום התייעלו מאוד הקונסוליות, רובן למדו לתת שירות לאזרחים שנקראים זרים, אבל אלה יהודים שקשורים לארץ ישראל ובאים לפה על פי תקנות משרד הפנים, מורשים להיכנס לארץ.

ישראל אייכלר: לא מדובר באנשים שלא הורשו, ואף אחד לא נתן להם סמכות להרשות משהו שלא מורשה, אבל לטפל במורשים היה מאוד מאוד קשה.

ישראל אייכלר: אז קודם כול צריך להתחיל בשבחים של האנשים שעבדו קשה מאוד ועובדים קשה מאוד, במיוחד ראש האגף הקונסולרי במשרד החוץ, הגברת סטלה ראפ, ואנשי הצוות ואייל סיסו, וכל האנשים שעובדים סביב השעון כפשוטו.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אם אני בא בטענות, ואני בא בטענות, זה לא על אופי עבודתם אלא על עצם המטלה שהוטלה עליהם באופן כמעט בלתי אפשרי מבחינת הכמויות יחסית למספר העובדים.

ישראל אייכלר: אנחנו יכולים לקבל עדכונים לפניות שנשלחו אליהם אפילו בשעות הקטנות של הלילה.

ישראל אייכלר: זה לגבי משרד החוץ.

ישראל אייכלר: ומאידך, אני חייב לציין את מנהלת הלשכה של מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה, הגברת תמי מור יוסף, שגם היא משתדלת מעל ומעבר בעזרתה בבעיות הקשורות במרשם האוכלוסין.

ישראל אייכלר: אין לי ספק שבלי העבודה של האנשים האלה היינו במקום אחר לגמרי, בסתימה בלתי אפשרית.

ישראל אייכלר: אבל הם השכילו לייעל את המערכות, כל אחד בתחומם.

ישראל אייכלר: ולמרות הכול יש מה לייעל ולשפר, ועל כן ביקשתי בכל זאת לקיים את הדיון למרות כל מה שאמרתי עד עכשיו.

ישראל אייכלר: ולמה זה כל כך נחוץ, אדוני היושב-ראש?

ישראל אייכלר: קודם כול, צריך לומר שמדובר באזרחים שמותר להם להיכנס לארץ על פי התקנות של משרד הפנים ומשרד הבריאות.

ישראל אייכלר: כל הנכנסים נדרשים לבידוד, ואין כאן שום רצון לייבא את הנגיף, חס וחלילה, מחוץ לארץ, אף אחד לא מעוניין, יש לנו מספיק צרות מבית מהקורונה, אנחנו לא רוצים אף אחד שהוא חולה קורונה שיגיע.

ישראל אייכלר: אבל כאלה שמותר להם להגיע, ואפשר לוודא שאינם חולים, צריך לפשט את ההליכים ולא להקשות עליהם.

ישראל אייכלר: והשאלה הראשונה ששאלתי, והיא השאלה שלאף אחד אין עליה תשובה: מדוע לא לפנות ישירות למשרד הפנים?

ישראל אייכלר: הפונה פונה הרי לכתובת מייל, הוא לא פונה לאנשים באיזשהו משרד בחוץ לארץ, בקונסוליה.

ישראל אייכלר: הוא פונה למייל.

ישראל אייכלר: אותו מייל שהוא שולח שם הוא יכול לשלוח פה.

ישראל אייכלר: ומי שאמון על הכניסה לישראל על פי החוק הם אנשי מרשם האוכלוסין וההגירה, הם שמקבלים את הבאים ארצה בשדה התעופה, לפניהם פרוס במחשב כל הנתונים, כל המסמכים, כל הבקשות, הכול מגיע בדואר אלקטרוני.

ישראל אייכלר: למה לא לשלוח אליהם ישירות, למרשם האוכלוסין, וזה יטופל על ידם?

ישראל אייכלר: בשעתו אני יודע למה מינהל האוכלוסין ומשרד הפנים רצה לזרוק את האחריות על משרד החוץ, כדי להסיר מעצמו את האשמה כאילו הם מייבאים קורונה, לכן הם עשו את זה בהתחלה, ואני יכול אפילו להבין אותם.

ישראל אייכלר: אבל היום שמונה חודשים אחרי, למה צריך אזרח שמבקש להגיע לחתונת נכדו לקבל הודעה מהקונסוליה לאחר עשרה ימים כי חסרים מסמכים?

ישראל אייכלר: זאת אומרת ככה: הקונסוליות מודיעות מפורשות שייקח שמונה ימי עבודה, וזה שבתות וחגים שלא נחשבים.

ישראל אייכלר: ואחרי עשרה ימים, ההוא כבר קנה כרטיס, אומרים לו: לא, חסר איזה מסמך.

ישראל אייכלר: למה שלא ישלח ישירות למשרד הפנים ויקבל תוך יום תשובה: חסר מסמך X, Y, Z, ואם לא חסר תקבל את האישור וזהו?

ישראל אייכלר: הדבר כל כך פשוט שזה לא יאומן למה זה כל כך קשה ומסובך.

ישראל אייכלר: עצם העברת הבקשות לקונסוליות גורמות לסרבול ולסבל מיותר.

ישראל אייכלר: לדוגמה, קונסוליה בבלגיה קרסה עשרות פעמים מרוב בקשות, כי יש שם קהילה יהודית גדולה שבאה לפה ויש כמות פקידים בודדים, והם לא יכלו לעמוד בעומס.

ישראל אייכלר: אז הם ביקשו להעביר את הבקשות לאנגליה.

ישראל אייכלר: אנשים העבירו את הבקשות לאנגליה, אז אמרו: לא, אתם שייכים לבלגיה, תחזרו לבלגיה.

ישראל אייכלר: טרטרו אנשים, רובם מבוגרים, שיש להם פה ילדים, או צעירים שיש להם פה הורים מבוגרים.

ישראל אייכלר: עובדה שבבקשות לסטודנטים שמועברות ישירות למשרד הפנים זה עובד, תוך 24 שעות יש תשובה, אלו שיש להם אישורים.

ישראל אייכלר: עוד דבר, אין אחידות בהודעות הקונסוליות.

ישראל אייכלר: הקונסוליה בניו יורק למשל משיבה לאחר קבלת כל המסמכים ונותנת מספר פנייה, אבל בקונסוליות אחרות אתה לא מקבל שום מספר פנייה, לעיתים בכלל לא עונים.

ישראל אייכלר: אנשים מתפוצצים, נכנסים ללחץ, מתחילים לפנות לחברי הכנסת ולפניות ציבור ולכל מי שאפשר, ומעמיסים פניות על הצוות של סטלה במשרד החוץ.

ישראל אייכלר: כל זה היה יכול להיפתר בתשובה פשוטה של הקונסוליה: המסמכים נבדקו ונמצאו תקינים, אנחנו מעבירים לבדיקת הגורמים בישראל ונשיב לכם בפרק זמן של שבעה ימים.

ישראל אייכלר: אלה שבעה ימים מיותרים, אבל לפחות תשובה כזאת, אפילו את זה לא קיבלו.

ישראל אייכלר: פשוט לא מקבלים תשובה, ואנשים עומדים ומחכים ואין תשובות.

ישראל אייכלר: בעבר התחייב משרד החוץ לוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש, על פרק זמן של חמישה ימים.

ישראל אייכלר: מאז הגענו לשבעה ימי עסקים, וכיום משיבים שייקח שמונה ימי עסקים – שמונה ימי עסקים זה שבועיים.

צבי האוזר: אולי כי אין עסקים?

ישראל אייכלר: הזמן נראה לא סביר, צריך לתת תשובות ללא דיחוי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, יש בקשות שהקונסוליות לא יודעות לטפל בהן.

ישראל אייכלר: יש לי כרגע פנייה של ישראלית שנשואה לאזרח זר, ויש להם תעודת נישואים ישראלית, ועל פי החוק מותר להם להיכנס, ובכל זאת קיבלו תשובה שלילית פעם אחר פעם, בלית ברירה כבר הגישו בקשה לשינוי מעמד הבעל, והדבר נסחב, ועכשיו הבעל תקוע באנגליה ואשתו בישראל, ואין צפי שיוכל בכלל להיכנס לארץ.

ישראל אייכלר: פשוט זוג שחי פה בארץ.

ישראל אייכלר: זה עוד בזמן שאחת מההגדרות לקבלת אישור – זוגות מעורבים אשר נישואיהם רשומים במרשם האוכלוסין של מדינת ישראל – זה על פי מענה של משרד החוץ עצמו לוועדה הזאת במסמך שקיבלתם.

ישראל אייכלר: מקרים כאלה מתגלגלים מקונסוליה למשרד החוץ וחוזר חלילה ללא פתרון.

ישראל אייכלר: עכשיו, יש מקרים שהקונסוליות מאוד מיומנות בטיפול – הטסת גופות להלוויות בארץ – יש להן נוהל; וזה קרובי משפחה שצריכים להגיע להלוויות, ויש את כל הרגישות, והם עושים את זה באמת מכל הלב, אני לא בא לרגע אחד להטיל דופי ברצון הטוב שלהם.

ישראל אייכלר: והקונסוליות נותנות אישור מיידי.

ישראל אייכלר: זה מראה שכאשר הם מבינים שזה משהו רגשי, לוויה ודברים כאלה, הם נמצאים.

ישראל אייכלר: אבל במקרה מעט פחות דחוף, כמו לבקר הורה שמאושפז בבית חולים, אף אחד לא ממהר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מספר לך סיפור מצער, שעכשיו הסתיימה השבעה של אדם, שהבן שלו רצה לבקר את אבא שלו שהוא חולה סופני – לא קורונה, חולה סרטן – המצב החמיר, הוא הגיש בקשה להגיע, הוא ואשתו, עד שהקונסוליה נזכרה לטפל האבא נפטר, הבן תפס מטוס ראשון כדי להספיק את ההלוויה, והספיק, אבל אשתו קיבלה תשובה, שהיות שכבר הייתה ההלוויה אין לך כבר נימוק להיכנס לארץ לשבעה, ואין אישור לבקשתה.

ישראל אייכלר: אם רק היו מטפלים מהר יותר, היו יכולים גם להספיק להיות לפני מותו ולהיות בהלוויה של חמיה.

ישראל אייכלר: עכשיו, לגבי פקידי מרשם האוכלוסין בנתב"ג.

ישראל אייכלר: ישנם מקרים של כאלה שעומדים בכל הקריטריונים, והם יכולים להיכנס, בעלי ויזות, שמבלים בישראל, הקימו משפחה בארץ, רכשו דירה, כל חייהם בארץ, הם אינם עדיין אזרחים, אבל הם באים ושבים אל בני משפחותיהם הישראלים.

ישראל אייכלר: הם עולים למטוס, ודיילי הטיסה השתכנעו שמדובר במשפחה אחת לפי הוויזה, ואין סיבה שלא יכניסו אותם, ויש ויזה בתוקף, אבל כשמגיעים לשערי נתב"ג, אני מדבר איתך על עובדות שהיו, נתקלים בקשיחות יוצאת דופן, לא מורשים להיכנס.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: היו לי שנים מקרים בשבועיים האחרונים של הורים לילדים שחזרו מחוץ לארץ, האימא והילדים מורשים להיכנס, ואת האבא מעכבים ולא נותנים לו להיכנס, למרות שהוא נשוי לישראלית ומופיע במרשם האוכלוסין.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הגיע ללא אישור מהקונסוליה.

ישראל אייכלר: מבקשים להחזיר אותו לחוץ לארץ, ואין לו לאיפה לשוב, והייתה לנו בעיה גדולה.

ישראל אייכלר: צריך לבטל את הדבר הזה ולהגיד: מי שיש לו ויזה ומותר לו להיכנס לארץ על פי הכללים שנקבעו, יש לאפשר לו להיכנס לארץ גם אם לא הצטייד מראש בפתק המאשר את שמו.

ישראל אייכלר: יש לי פה את השם גם של המקרה.

ישראל אייכלר: ויש לי מקרה מזעזע.

ישראל אייכלר: יהודי בן 70 פלוס, שלא קיבל אישור הקונסוליה, והצוות של סטלה במשרד החוץ הבינו את החשיבות ונתנו אישור.

ישראל אייכלר: יומיים לאחר מכן נחת בארץ בשעה 04:00 לפנות בוקר, הפקיד בנתב"ג לא נתן לו להיכנס ועיכב אותו שלוש שעות, בגלל שהחתימה הייתה אישור של סטלה, של משרד החוץ, ולא של הקונסוליה מאיפה שהוא בא.

ישראל אייכלר: שלוש שעות חקרו אותו מדוע הביא אישור ממשרד החוץ ולא מהקונסוליה.

ישראל אייכלר: זו ממש שערורייה שנגרמת על ידי הסרבול הזה.

ישראל אייכלר: עיקר הטענה שלי, אדוני היושב-ראש, זה גלגול האחריות ממשרד החוץ למשרד הפנים וחזור.

ישראל אייכלר: בעיקרון אזרחים זרים שיש להם פה משפחה, אז מבקשים מבן המשפחה הישראלי לגשת למשרד הפנים, להגיש את כל החומר, בשביל בן המשפחה שנמצא בחוץ לארץ.

ישראל אייכלר: אבל בן הזוג שבחוץ לארץ לא פה, אז משרד הפנים אומר: אני לא יכול לתת לכם.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם אנשים שמנסים לעשות הכול כדי לוודא שיוכלו לשוב ארצה בזמן שקבעו, הם קונים כרטיס, עשרות אנשים הפסידו את הכרטיסים משום שעד שמשרד הפנים שלח למשרד החוץ וחוזר חלילה, והיה תיאום בין משרד החוץ למשרד הפנים, הם איבדו את הכרטיס.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיע להצעות ייעול.

ישראל אייכלר: א' בן משפחה בישראל, שיוכל לגשת למשרד הפנים ולמייל של משרד הפנים ולא יצטרך את משרד החוץ.

ישראל אייכלר: יש לו בן משפחה פה, יש יהודי שגר פה, עולה חדש, הוא רוצה שהילדים שלו יגיעו אליו, הוא ניגש למשרד הפנים, ושיקבלו את זה.

ישראל אייכלר: חתן, כלה, הורים, אחים, אחיות, גיסים, גיסות, סבים וסבתות, זה המון המון ניירת, אפשר להגיש את זה פה ואז לבדוק את זה, ולאפשר לצד הישראלי להגיש את המסמכים בצורה מסודרת בארץ למשרד הפנים, ולקבל במקום אישורים עבור כל בני המשפחה שנמצאים בחוץ לארץ.

ישראל אייכלר: הדבר ייתר את הסבים באנגליה, בבלגיה, בקנדה, בטורונטו, לרוץ בנפרד לקונסוליה – בנפרד לגיסים, בנפרד לגיסות.

ישראל אייכלר: והכול מדובר פה באנשים שמותר להם להיכנס.

ישראל אייכלר: והעצה הפשוטה היא משהו מאוד מדהים: טופס דיגיטלי.

ישראל אייכלר: שמעתם על טופס דיגיטלי?

ישראל אייכלר: יש היום למשרד הבריאות טופס דיגיטלי?

ישראל אייכלר: למה בנושא הזה אין טופס דיגיטלי?

ישראל אייכלר: צריך לעשות טופס דיגיטלי, קישור דיגיטלי באינטרנט.

ישראל אייכלר: יבוא האדם, יגיש את הבקשה בהליך פשוט, ולא יצטרך לרוץ לשום מקום.

ישראל אייכלר: 90% מהבעיות ייפתרו אם יהיה טופס דיגיטלי וכתובת אחת, שהפונה יודע שהבקשה שלו נקלטה, באופן אוטומטי בקשתך התקבלה, כי היום הוא לא יודע בכלל אם היא התקבלה, לא עונים לו בקונסוליות.

ישראל אייכלר: הפונה ידע שהוא לא שכח לצרף שום מסמך, כי מיד הטופס הדיגיטלי יגיד: חסר מסמך.

ישראל אייכלר: אין צורך ביותר כוח אדם בקונסוליות שיעבדו בימים ובלילות, כי המחשב יעבוד.

ישראל אייכלר: הקבצים יגיעו באופן מסודר לגורמים במרשם האוכלוסין, שרק נשאר להם לאמת את הפרטים ולחזור ולשלוח מייל אישור.

ישראל אייכלר: הדבר יכול להוריד את זמן ההמתנה למינימום.

ישראל אייכלר: ומקרים דחופים וחריגים, כמו לוויות ומקרים רפואיים נדרשים, אז את זה ישאירו לעבודת הקונסוליות, הם מספקים מסורים לטפל בזה, אבל לא יהיה להם עומס כזה.

ישראל אייכלר: ולגבי ביקורי בני משפחה – יש מאות עולים שעלו לארץ בגיל מבוגר וכל בני משפחתם בחוץ לארץ, ובני המשפחה כבר לא ראו את ההורים יותר מחצי שנה.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן להרחיב את הקריטריונים ולאפשר להם להיכנס, ובלבד שיוכלו לעשות בדיקת קורונה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה שאף אחד בלי בדיקת קורונה ייכנס.

ישראל אייכלר: וכאן אנחנו מגיעים לסיפור עוד יותר קפקאי.

ישראל אייכלר: בא אזרח חוץ, עושה בדיקת קורונה, אבל הוא לא חבר קופת חולים, אין לו איפה לקבל את התשובה, הוא נקי או לא נקי?

ישראל אייכלר: עכשיו אני מקווה שיש מעבדות חדשות בנתב"ג, צריך שהוועדה תדרוש ממשרד החוץ, משרד הפנים או משרד הבריאות בעצם, שבכל מדינה מתוקנת מקבלים את התשובה ישירות לדואר האלקטרוני או לפלאפון מקסימום תוך 24 שעות.

ישראל אייכלר: מדוע כאן בארץ שולחים אותו לקופת חולים?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, סליחה על האריכות, אבל אני חושב שניסיתי לתמצת ולמצות את הדברים.

צבי האוזר: אכן, נתת את הסקירה ביריעתה הרחבה.

צבי האוזר: ואני מבקש מאייל סיסו, ראש החטיבה הקונסולרית, לתת את תגובתו.

אייל סיסו: בוקר טוב לכולם.

אייל סיסו: אכן נפגשנו בוועדות קודמות, שמעתם חלק מהדברים, אז אני אחזור.

אייל סיסו: קודם כול החל מה-11 במרץ 2020 קבעה ממשלת ישראל – לא משרד החוץ ולא רשות האוכלוסין – קבעה ממשלת ישראל, שר הפנים, שר הבריאות, שזרים לא נכנסים לישראל.

אייל סיסו: כחלק מההחלטה החליט שר הפנים בזמנו לאפשר חריגים שכן יוכלו להיכנס על פי נוהל מיוחד.

אייל סיסו: החריגים התחילו בשמונה, הגענו ל-19.

אייל סיסו: חריגים זה חתונות, לוויות, בר מצוות, לידות, חיילים בודדים, בנות שירות, סטודנטים, מומחים – אני לא אלאה אתכם בכול – עולים כמובן.

צבי האוזר: לא הבנתי, אלה אזרחים זרים שהם קרובים של אותה רשימה?

אייל סיסו: זה לא חייב להיות קרובים.

אייל סיסו: זה יכול להיות סטודנטים שבאים ללמוד פה, זה יכול להיות קרובים שמגיעים לחתונות, לוויות, בר מצוות, לידות, הורים של חיילים בודדים, הורים של בנות שירות לאומי, מומחים שבאים לעבוד פה בישראל ונדרשים לתפקוד המשק, בני זוג ילדים וקטינים של אזרחים ישראלים, תוכניות מסע, הסוכנות היהודית, מתנדבים שמגיעים למספר תוכניות, דיפלומטים זרים, אנשי דת שמגיעים למספר תוכניות, עובדי סיעוד, מקרים הומניטריים ועלייה כמובן.

אייל סיסו: כל אלה נכנסו בחריגים במשך הזמן.

מיכל וונש: אייל, אני יכולה לעצור אותך לשנייה?

מיכל וונש: אני מצטערת.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל, אני לא הייתי פה קודם, ואני מתפרצת, כיוון שהייתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכל וונש: הנושא הזה הוא דיון מתגלגל ומתמשך, ואני רוצה לחלוק איתך שבאמת בוועדת העלייה והקליטה, העבודה שנעשית לילות כימים על ידי כל נשות ואנשי משרד החוץ פשוט אין כזאת מסירות נפש, אין כדוגמתה.

מיכל וונש: רק הרשימה הזאת שאייל עכשיו הקריא בפניך, וחלק מהם זה הרחבות כתוצאה מדחיפה שלנו להורים של חיילים בודדים ושל בנות שירות ושל מי שיולד בארץ, מה שאנחנו רואים שוב ושוב, גם בעלייה וקליטה, כיוון שכפי שאמרתי לך קודם, מי שזה משפיע עליו בצורה יוצאת דופן זה העולים והעולות למדינת ישראל, שכל המשפחות שלהם by definition נמצאות בחוץ לארץ, ואין פה מדיניות אחת הוליסטית.

מיכל וונש: אנחנו כל הזמן מרחיבים את ההחרגות, מרחיבים את הקריטריונים, הם עומדים בעומסים מטורפים.

מיכל וונש: במקום שתהיה מדיניות, אני אתן דוגמה, למשל של ממשלת קנדה – קרבה ראשונה – אנחנו מבינים כמובן את הצרכים של משרד הבריאות, ואנחנו מחויבים קודם כול לבריאות הציבור, אבל מדיניות שקופה והוליסטית.

קריאה: התחלת להגיד לגבי קנדה.

מיכל וונש: בדיוק.

מיכל וונש: משפחה מקרבה ראשונה, ובני או בנות זוג, שמוכחים כבני או בנות זוג לאורך זמן, נשואים או לא נשואים זה כבר יהיה, אני מניחה, נספח, אבל קרבה ראשונה, ומייצרים מדיניות שכפופה כמובן לכל ההכתבות של משרד הבריאות – בידוד ובדיקות וכו' וכו', כמו בכל מדינה אחרת.

מיכל וונש: חייבת להיות מדיניות הוליסטית, ברורה, שקופה, כדי שאנשים ידעו בתקופה של חוסר ודאות מתמשכת, ואל מול משבר נפשי – גם על כך יש לנו היום דיון – המשבר הנפשי המתמשך, בפרט של עולים חדשים; כשחייבים להבין, אנשים לא ראו את ההורים שלהם ואת הילדים שלהם ממרץ, אני בתוכם, ממרץ אנשים לא התראו עם הקרובים שלהם.

מיכל וונש: בתקופה של משבר נפשי, של מצוקה כלכלית, מצוקה בריאותית, מצוקה נפשית, אנחנו לא מאפשרים לאנשים לפגוש את המעגל הראשון של המשפחה שלהם.

מיכל וונש: ופה הקריאה שלנו שוב ושוב היא במקום הפלסטרים והעבודה המטורפת של הקונסוליות, לייצר מדיניות ברורה, שקופה, מונגשת לציבור, שאפשר לדעת איפה אנחנו חיים, ולתת מעט ודאות בתקופה שאנחנו לא יודעים כמה זמן היא תיערך.

מיכל וונש: לא יודעים.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: סליחה על ההפרעה.

צבי האוזר: אז אתה יודע מה?

צבי האוזר: אני מבקש ממך, למרות שקטענו אותך, בכל זאת חבר הכנסת אנדרי קוזי'ינוב, ואז תשיב לכולם?

אייל סיסו: בסדר.

אנדרי קוז'ינוב: אני רוצה להתחבר למה שחבר הכנסת אייכלר אמר ולמה שמיכל אמרה, העניין זה לפשט נהלים, כי אם תסתכל בנהלים של מינהל האוכלוסין ושל משרד החוץ, זה טלאים על גבי טלאים של תנאים על גבי תנאים.

אנדרי קוז'ינוב: על כל חריג יש חריג, ועל כל חריג יש נוהל באורך הגלות שאתה צריך לעמוד בתנאים, האם זוג מגיע מתוקף הליך מדורג, האם הוא לא מגיע מתוקף הליך מדורג, האם ההורים לילד ישראלי, יש להם אזרחות ישראלית, אין להם אזרחות ישראלית.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מגיעים ליותר מדי חריגים שמסבכים את העניין.

אנדרי קוז'ינוב: בסופו של דבר אם אנחנו מגדירים שאין כניסה לאזרחים זרים באופן גורף אז זה באופן גורף.

אנדרי קוז'ינוב: עצם העובדה שכל הזמן אנחנו מכניסים את החריגים האלה, זה מצד אחד מפורר את הנושא לחלוטין, מפורר את כל הסיפור של כניסה או אי כניסה.

אנדרי קוז'ינוב: מצד שני, זה מעמיס גם על המערכות, שהן לא מותאמות לדברים האלה, כי בכמות פניות כזאת פשוט לא עומדים.

אנדרי קוז'ינוב: ואם אתה צריך עכשיו לבדוק כל מקרה לגופו, וכל מקרה הוא חריג, קח לדוגמה מקרה שהיה לי, שני הורים ישראלים, דווקא ילד שאין לו דרכון ישראלי, שנכנס לארץ וכל הזמן צריכים להאריך לו את הוויזה, וזה סיפור מול מינהל האוכלוסין; או אבא ישראלי, ילד ישראלי, לאימא אין דרכון, ואז הכניסו אותה בסוף לארץ כתיירת מלווה של אזרח ישראלי.

אנדרי קוז'ינוב: זאת אומרת, יש פה דברים שהם לא הגיוניים ברמת הטיפול המנהלתי.

אנדרי קוז'ינוב: לכן העניין, וזה באמת מתגלגל מוועדה לוועדה, מוועדה לוועדה, זה פישוט הליכים וזה עניין של פישוט הגדרות.

אנדרי קוז'ינוב: אתה לא יכול להיכנס – לא אתה כמובן באופן אישי, אבל אנחנו לא יכולים להיכנס לכל ההגדרות האלה של פרה קורונה על כל הגדרה והגדרה, כאשר למעשה יש מין תפיסה במערכות מדיניות שכל אזרח שעכשיו מנסה להיכנס, או לבצע הליך איחוד משפחות מחו"ל כי הוא נשוי לאזרח ישראלי, הוא חשוד מראש שהוא רוצה לגנוב אזרחות.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה רגישויות.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, אני לא פוסל שיש ניסיונות להיכנס שלא כחוק.

אנדרי קוז'ינוב: אבל באופן כללי, מרוב שאנחנו מטפלים בחריגים, אנחנו לא מצליחים לרכז מדיניות אחת אחידה, שפשוט נתמיד בה.

אנדרי קוז'ינוב: זה הכול.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני מתנצלת, אני מתפרצת שוב, רק כדי לומר עוד דבר אחד: ואנחנו מדברים כל הזמן בעלייה וקליטה, ובאמת חשוב לי להנגיש גם לוועדה הזאת, את גל העלייה הצפוי, שאנחנו מצפים לו ורוצים לעודד אותו ולהסיר חסמים מעליו.

מיכל וונש: זה מחד.

מיכל וונש: ומאידך, רק חגגנו או ציינו את שבוע העלייה ואת חשיבות העלייה, גם כמנוע צמיחה, וגם כמובן למדינת ישראל, לתקומתה, לפני 72 שנה ולאורך השנים.

מיכל וונש: הגיע הזמן שאנחנו גם נתעדף את הנושא, כיוון שאנחנו מדברים בוועדות אחרות על אנשי עסקים ועל כל מיני קבוצות כאלה ואחרות.

מיכל וונש: אנחנו מדברים פה בעולים ובעולות החדשים והחדשות למדינת ישראל, שנמצאים ועומדים היום מול שוקת שבורה, וגם אני אומר: זה גם עולים פרוספקטיביים.

מיכל וונש: אם נעל"ה, שאותם כן הצלחנו לאשר והתוכניות ארוכות הטווח, ובהן דנו, מגיעים לארץ, והם נוער עולה לפני הורים, אבל אנחנו רוצים לעודד את זה ולאפשר את זה, ולהעביר מסר שזהו תעדוף של מדינת ישראל.

מיכל וונש: ולכן אנחנו מייצרים קודם כול מדיניות בנושא הזה.

מיכל וונש: לפני מדיניות אחרת שאולי היא כלכלית נכונה יותר, או חשובה יותר, או כל מיני מושגים אחרים.

מיכל וונש: אני חושבת שגם לכך ערכית יש בכך אמירה מאוד חשובה על חזון, ייעוד וערכי מדינת ישראל כאמירה חשובה בנושא.

צבי האוזר: כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ישראל אייכלר: יש לי חשש, אדוני היושב-ראש, שבגלל שהנושא הוא רחב, כמו שדיברו חברי הכנסת, וכמו בכל הוועדות שהשתתפנו בהם כולנו, אנחנו עלולים לאבד את הבעיה הבירוקרטית שעליה ביקשתי את הדיון הזה.

ישראל אייכלר: אם אנחנו ננתק את משרד החוץ ואת הקונסוליות מהמעמסה הזאת, אז במשרד הפנים אפשר יהיה לתקן את כל הדברים שאומרים חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו נאבד את זה ונשאיר את זה בבירוקרטיה הקיימת, אז כולם יפסידו, גם הזרים וגם העולים.

ישראל אייכלר: גם לי יש סיפורים עם עולים חדשים שכבר חצי שנה מחכים לעלות ולא נותנים להם, בקנדה, בטורונטו, בכל מיני מקומות, בגלל עומס.

ישראל אייכלר: אבל לא העליתי את זה בכלל, דיברתי רק על אנשים זרים, במירכאות, שרוצים לבוא, כמו שאמרת, להורים, לילדים, לנכדים.

ישראל אייכלר: את זה צריך לפתור, ואת זה ועדת החוץ יכולה לפתור, על ידי שחרור משרד החוץ וריכוז כל הפניות למקום אחד, כללים אחידים, כמו שאמרתם.

ישראל אייכלר: אם אתה תעשה את זה, אז בעזרת השם זה יהיה מזור לאלפי אנשים שסובלים מהבירוקרטיה הנוראה הזאת.

צבי האוזר: אכן, חבר הכנסת אייכלר, אני מודה, אבל אני רוצה פשוט לשתף אתכם בעמדתי.

צבי האוזר: אני חושב שנושא העלייה הוא מרכיב ליבה בחוסן הלאומי של ישראל, והגם שיש ועדת העלייה והקליטה, הנושא הזה הוא בראייה כוללת ענייני ביטחון במובנם הרחב.

צבי האוזר: בבקשה, אני מתנצל, אייל, שקטענו אותך, אבל בשים לב גם להתייחסויות כאן הבמה שלך, בבקשה.

אייל סיסו: אין בעיה.

אייל סיסו: תודה.

אייל סיסו: אז אמרתי שיש כ-19 קטגוריות.

אייל סיסו: בנוסף אליהן יש קבוצה שמתכנסת על בסיס יומי, ודנה בחריגים נוספים על הקטגוריות האלה אד-הוק בווטסאפים ונותנים חריגים נוספים.

אייל סיסו: עכשיו, יש ועדה נוספת שמתכנסת אחת לשבועיים, בראשה פרופ' מור יוסף, מנכ"ל רשות האוכלוסין, אנחנו, משרד הבריאות ורשות האוכלוסין כמובן, ודנים בכל הקטגוריות, מתוך מגמה לתת כמה שיותר כמה הקלות, לאפשר להיכנס.

אייל סיסו: בתקופת הזמן הזו נעשו גם הרבה שינויים.

אייל סיסו: בין היתר הוחלט לחלק את המעמסה בינינו לבין משרד הפנים, וכל מה שקשור לחתונות, לוויות, בריתות, לידות וכדו' נשאר במשרד החוץ.

אייל סיסו: עכשיו, למה זה נשאר במשרד החוץ?

אייל סיסו: קודם כול, מבחינת האחריות, חבר הכנסת אייכלר, זה לא מהיום שמשרד החוץ עושה, מאז קום המדינה השגרירויות בחו"ל הן זרוע ארוכה של רשות האוכלוסין וההגירה בחו"ל, ונותנים שירות לאזרחי ישראל ולזרים שרוצים להגיע לישראל.

אייל סיסו: אנחנו ערוכים, יש לנו מערכות משותפות, אנחנו עובדים איתם ביחד, וזה היה מאז ומעולם, זה לא משהו חדש.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, רבבות תיירים שמגיעים כל שנה כשאין קורונה לארץ נדרשים בכלל לקונסוליה?

אייל סיסו: לא.

אייל סיסו: מי שצריך ויזה – כן; מי שלא צריך ויזה – לא.

אייל סיסו: אבל רבבות ישראלים שחיים בחו"ל, שרוצים לרשום ילד - - -

ישראל אייכלר: זה כן.

ישראל אייכלר: אבל כל אלה שרוצים להיכנס, עד הקורונה לא היה דבר כזה שהוא חייב לעבור דרך משרד החוץ, אלא אם כן יש איזו שאלה פלילית עליו.

ישראל אייכלר: אדם רגיל לא צריך להגיע לקונסוליה, וזה מה שאני רוצה להחזיר.

אייל סיסו: נכון.

אייל סיסו: רגע, אז אני רוצה להסביר.

אייל סיסו: עוד פעם, הייתה פה מדיניות של שר הפנים ושר הבריאות שהחליטו – יש מדינות שאמרו, כמו האיחוד האירופי: ישראלים לא יכולים להיכנס היום לאיחוד האירופי גורף, אין חריגים על זה.

אייל סיסו: בא שר הפנים בזמנו ואמר: בוא נאפשר, כי יש יהודים בעולם, היה בדיוק פסח, סטודנטים.

אייל סיסו: בואו נאפשר בכל זאת.

אייל סיסו: רוצים להמשיך את העלייה, לאפשר לעולים חדשים להגיע לישראל.

אייל סיסו: והחליטו על הקטגוריות האלו.

אייל סיסו: התחלתי להגיד למה חתונות ולוויות וכל הדברים האלה במשרד החוץ, מכמה סיבות: אחד, היקף הפעילות של רשות האוכלוסין גדולה פי כמה מהיקף הפעילות בחוץ.

אייל סיסו: שתיים, שעות העבודה הזהות – כשאזרח או זר רוצה להגיע לישראל מניו יורק, הוא יכול לדבר עם הקונסוליה, להתכתב איתה באותה שעה, הוא לא צריך לחכות למוחרת, כי יש הפרש של 24 שעות לפעמים, או 12 שעות או שבע שעות וכו', בינינו לבין משרד הפנים, וזה לוקח זמן.

אייל סיסו: שלוש, יש מסמכים רלוונטיים, שרשות האוכלוסין וההגירה בארץ לא מכירה אותם.

אייל סיסו: אז היא תקבל אותם, מה היא תעשה?

אייל סיסו: היא תפנה לשגרירות לבדוק אם המסמך אותנטי או לא אותנטי.

אייל סיסו: ככה אנחנו מקצרים טווחים.

אייל סיסו: לגבי ההליך – לא צריך להגיע לקונסוליות.

אייל סיסו: אני כל הזמן שומע את זה, אומרים: צריך להגיע לקונסוליות פיזית – אין צורך להגיע, הכול דיגיטלי.

אייל סיסו: ההליך הוא כזה, שאזרח זר או בן משפחה שרוצה לבוא להשתתף בחתונה של הנכד שלו, להינשא בעצמו, הוא שולח אימייל לקונסוליה הרלוונטית.

אייל סיסו: דרך אגב, הוא יכול לשלוח לכל קונסוליה בעולם, אבל כעיקרון הוא שולח לקונסוליה הרלוונטית במייל את המסמכים, ובדרך כלל מקבל תשובה.

אייל סיסו: אני מסכים איתך לחלוטין על אמירה שאמרת, שצריך לתת תשובת ביניים.

אייל סיסו: זה דבר אלמנטרי, אני אבדוק את זה.

אייל סיסו: אני יודע שחלק נותנים, הזכרת את ניו יורק, אני יודע על עוד נציגויות.

אייל סיסו: אני אוציא היום לכל השגרירויות שלנו שוב הנחיה, לוודא שנותנים תשובת ביניים.

אייל סיסו: אבל מה קורה בחתונות?

אייל סיסו: בדרך כלל התשובה ניתנת בו במקום.

אייל סיסו: זה נעשה מהר מאוד.

אייל סיסו: לנושא החתונות ספציפי - - -

ישראל אייכלר: למה צריך שמונה ימים?

ישראל אייכלר: זה לא נרות חנוכה.

אייל סיסו: לא צריך שמונה ימים.

אייל סיסו: אנחנו דיברנו על חמישה ימי עבודה, כי הם לא מטפלים רק בחתונות, הם בכול.

אייל סיסו: הם כן נותנים קדימות ללוויות ולשמחות.

ישראל אייכלר: את זה ציינתי.

אייל סיסו: עכשיו, חתונה זה לא דבר שהוחלט עליו היום ויגיעו מחר.

אייל סיסו: בדרך כלל על חתונה יודעים זמן מה מראש ויש זמן, ולכן נתנו זמן הגיוני, חמישה ימי עבודה.

אייל סיסו: לרוב זה קורה בהרבה פחות זמן.

אייל סיסו: אני רק אסיים, שאחרי הקונסוליה מוציאה מייל אלינו, אנחנו מעבירים את - - - לרשות האוכלוסין וההגירה, על מנת לסגור מעגל עם מעבר הגבול ולאפשר שתהיה כניסה חלקה.

אייל סיסו: אני רוצה להגיד שאנחנו רק בנושא חתונות, כי זה נושא הדיון, מיולי עד היום נתנו 1,267 אישורים חריגים, וזה בתקופה שהיה לנו סגר שלושה שבועות, חגים, ואיסור לבצע חתונות והתכנסויות בישראל.

אייל סיסו: אבל בכל זאת ניתנו 1,267 אישורים.

אייל סיסו: סך הכול ניתנו מיולי 1,977 אישורים רק לחתונות.

צבי האוזר: אני לא כל כך מבין, בהינתן איסור חתונות אתם נותנים אישור לחתונות?

אייל סיסו: מקרבה ראשונה.

אייל סיסו: כי מותר עד עשרה אנשים להתכנס, אז לאימא, אבא, אח, אחות, סבא, סבתא וגם נכדים כן מאפשרים להגיע.

אייל סיסו: ופה כמובן שהם מציגים אישור נישואים והזמנה.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, בגלל זה אני אומרת, באבסורד אנחנו יוצרים מצב שבו קרבה ראשונה בלאו הכי בסופו של דבר כולם מקבלים את האישורים רק כחריגים או כמקרים הומניטריים, זאת אומרת בריתות, חתונות, כל מה שהוצאנו, הורים של חיילים, בנות שירות, סבים וסבתות של מי שילדו בארץ.

מיכל וונש: מכל הכלל הוצאנו בסופו של דבר יוצאים מן הכלל, יש כבר 19 קטגוריות, אם אני לא טועה, במקום לייצר כלל ברור, שקוף, גם מבחינת המינהל התקין של הקונסוליות בעצמן - - -

צבי האוזר: כן, אבל חברת הכנסת וונש, השאלה היא, בהינתן שישראל היא מדינת הגירה, כמו שאת אומרת, ובהיקפים שאת נותנת קטגורית לכל קרבה ראשונה של אדם, מה ההיקף הפוטנציאלי של הדברים?

צבי האוזר: והשאלה היא באיזון בין קורונה למה שנקרא זכויות פרט, איפה הדבר נופל?

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, זה לא רק באיזון שבין הקורונה, בריאות הציבור, לבין זכויות הפרט.

מיכל וונש: בריאות הנפש היא חלק מבריאות הציבור, אנחנו חייבים להתחיל להפנים את הדבר הזה בגדול.

מיכל וונש: הקורונה היא הזדמנות מאוד חשובה לעשות את זה, אנחנו מדברים על בריאות הנפש של בני אדם.

מיכל וונש: מעבר לזה שיש אנשים שכבר אומרים: אני אחזור, אם אני צריך לבחור בין אימא לאבא, אימא אדמה או אבא שלי שלא ראיתי אותו ממרץ, אז אולי אני אבחר באבא ואני אחזור למקום - - -

צבי האוזר: לא, אבל גם בהיקפים של 50,000 איש בחודש היית מכניסה?

צבי האוזר: 100,000 איש בחודש?

מיכל וונש: קודם כול, ככל שאנחנו מכירים בצורך של בן אדם לראות את הוריו ו/או ילדיו, אכן כן, זהו המחיר, מחיר במירכאות כפולות, של מדינה ששמה לעצמה את חזון, ייעוד וערכי מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית, להיות ביתו של כל יהודי ויהודייה ברחבי העולם.

מיכל וונש: אתה רואה את הוריך, ומי שאינו יכול לראות את הוריו או את ילדיו, אנחנו גוזרים עליו לפרק זמן בלתי מוגבל, ואני מאבחנת, אנחנו באירוע מתגלגל, בהתחלה לא הייתה דרך לייצר מדיניות כזאת.

מיכל וונש: מה אנחנו אומרים לאנשים?

מיכל וונש: שנתיים לא תראו את המשפחה מקרבה ראשונה, שלוש שנים – אנחנו לא יודעים.

מיכל וונש: מה הנפקות של הדבר הזה?

מיכל וונש: וחייבים לתת על זה את הדעת.

מיכל וונש: ואני אומרת בצורה פרוספקטיבית, יש בזה גם הצהרה מאוד משמעותית לכל אותם עולים ועולות, שהשאירו את זה הכול מאחור, שזה גם ככה קשה.

מיכל וונש: דווקא בתקופה הזאת הכי קשה, אנשים לא ראו את יקיריהם מאז מרץ.

מיכל וונש: אנחנו חייבים להפנים את הדבר הזה, זה אירוע עצום מבחינה נפשית, ואנחנו לא משקללים אותו ב-R, הוא לא נמצא ב-R של כמה אנשים נדבקים.

מיכל וונש: אגב, זה נכון across the board.

מיכל וונש: לגבי הבריאות הנפשית של אזרחי מדינת ישראל, אני חושבת שאנחנו חוטאים לאירוע בגודלו האמיתי ומצטמצמים למספרים שנוח לנו יותר איתם.

מיכל וונש: אבל בהקשר הזה, אני לא יודעת אם יש את המספרים הללו, שייתן לנו משרד הקליטה או הארגונים השונים, מה בעצם הדלתא בין מי שבלאו הכי בסופו של דבר נכנס – אני רוצה להגיד לך עוד משהו, אדוני היושב-ראש, אייל יודע את זה היטב, הרי יש גם עוד חריג, מקרים הומניטריים, יש ועדה הומניטרית.

מיכל וונש: איזה מקרה הוא לא הומניטרי?

מיכל וונש: אתה יודע, אני מקבלת מאות פניות של הורים שהבת מאיימת להתאבד – אגב, גם כתוצאה מהמשבר הנפשי ושהיא נמצאת פה לבד – והורים מזדקנים שאולי נוטים למות.

מיכל וונש: וגם אם הם לא נוטים למות, אז יש את החשש הזה שאולי הם ימותו, ואני לא אראה אותם ואפרד מהם.

מיכל וונש: אבל בסוף, כי הנפש שלנו לא מסוגלת להגיד לא, בסוף הקונסוליות עובדות לילות כימים, ואנשי ונשות משרד החוץ עובדים לילות כימים, ובסוף כל המקרים ההומניטריים נענים, ואני לא יודעת כבר מה הדלתא בין זה לבין מדינות שקופה, ברורה, של קרבה ראשונה, שכולם יוכלו לנשום רגע ותהיה הבנה וודאות.

מיכל וונש: אגב, זה רק קרבה ראשונה.

מיכל וונש: זה אומר שאנחנו נצטרך לומר: זהו, זו המדיניות של מדינת ישראל.

מיכל וונש: זאת הצעתי, גם מבחינת המינהל התקין.

ישראל אייכלר: הדברים של חברת הכנסת וונש הולכים ונהיים יותר צודקים מחודש לחודש שהמחלה מתמשכת.

צבי האוזר: כן, אבל העניין הוא לא רק אירוע ישראלי, למרות שבישראל יש היקף, את אומרת, של עולים חדשים יחסית גדול.

צבי האוזר: אבל מה המדיניות הכלל-עולמית?

מיכל וונש: אז נתתי את קנדה כדוגמה.

צבי האוזר: אז נתת את קנדה כדוגמת הרוב או כדוגמה חריגה?

צבי האוזר: אני לא יודע, גם אומר לי פה מנהל הוועדה, שביתו חיה בקנדה עכשיו לתקופה מוגבלת, והוא פנה לשגרירות הקנדית, קיבל תשובה שיש איסור גורף להיכנס לקנדה, גם אם הוא ייכנס לבידוד בקנדה, אז אני לא יודע.

צבי האוזר: אבל אתם מכירים קצת את הסטנדרטים העולמיים.

אייל סיסו: רוב המדינות אוסרות כניסה.

אייל סיסו: למעט ארצות הברית, שמהרגע הראשון התירה כניסה לכל מי שרוצה, כל ישראלי שהגיע, רוב המדינות אוסרות כניסה באופן גורף.

ישראל אייכלר: איזה מדינות?

ישראל אייכלר: אירופה אוסרת כניסה?

אייל סיסו: אירופה אוסרת כניסה לישראלים.

אייל סיסו: עם דרכון ישראלי אתה לא יכולה להיכנס לאירופה כבר הרבה זמן.

צבי האוזר: גם אם יש לך בן משפחה באירופה?

אייל סיסו: גם אם יש לך בן משפחה באירופה.

אייל סיסו: אם אתה אזרח אירופי אתה יכול להיכנס חופשי.

צבי האוזר: לא, בסדר, זה החוק.

צבי האוזר: אם יש לך אזרחות ישראלית וקרוביך מדרגה ראשונה חיים באירופה, הם לא יכולים לבקש אישור - - -

ישראל אייכלר: הם יכולים.

ישראל אייכלר: אפשר.

אייל סיסו: הם יכולים לבקש, רוב הבקשות הן חריגות.

אייל סיסו: אנחנו עוסקים גם בזה לא מעט, שפונים אלינו לסייע מול הקונסוליות הזרות, לאפשר לישראלים להגיע, אנחנו עוזרים גם בנושא הזה.

ישראל אייכלר: במקרים הומניטריים מאפשרים.

אייל סיסו: במקרים הומניטריים הם מאפשרים.

צבי האוזר: לא, אבל מקרים הומניטריים גם כאן.

צבי האוזר: השאלה אם יש סטנדרט שאומר: כל קרבה ראשונה נכנס או לא נכנס.

צבי האוזר: אומרת חברת הכנסת וונש, שבקנדה זה הסטנדרט.

אייל סיסו: אני גם מכיר את זה כמו חברת הכנסת וונש, בקנדה מאפשרים.

אייל סיסו: אבל עוד פעם, אירופה לא מאפשרים, בדרום אמריקה לא מאפשרים, ומדינות באסיה לא מאפשרות.

אייל סיסו: יש מדינות, אני מזכיר לכם, כמו קוריאה, יפן, שהחילו ויזות על ישראלים, בניגוד להסכם - - - בגלל הקורונה אמרו: כרגע ישראלים לא נכנסים.

אייל סיסו: מי שרוצה להיכנס צריך ויזה.

אייל סיסו: ואני יודע, כי אנחנו מקבלים גם פניות לעזור, כאלה שרוצים להגיע לדוגמה לקוריאה או ליפן וכו' ולא מאפשרים, אלא אם כן זה מקרה הומניטרי מיוחד.

אייל סיסו: אנחנו לא חריגים בזה.

ישראל אייכלר: אבל אמר היושב-ראש, ישראל היא מדינת הגירה, לרוב האנשים פה יש קרובי משפחה בחו"ל.

ישראל אייכלר: ביפן, בקוריאה, מי שקוריאני – קוריאני.

אייל סיסו: חבר הכנסת אייכלר, תאמין לי, כולנו במשרד החוץ וברשות האוכלוסין ובמשרד הבריאות נשמח שהדבר הזה יסתיים ונפתח את שערי מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: מדברים פה על פתיחת מלונות.

ישראל אייכלר: זה אבסורד.

ישראל אייכלר: שמעת, אדוני היושב-ראש, שמדברים על פתיחת מלונות לקבוצות תיירים?

צבי האוזר: כן, שמעתי את זה.

ישראל אייכלר: שמעת.

ישראל אייכלר: אז לפני שאתה פותח לתיירים מחוץ לארץ, שאין להם שום קשר, תפתח לאנשים שצריכים לבוא לבני משפחותיהם פה.

אייל סיסו: אם אפשר לענות רק לחבר הכנסת על כמה שהוא שאל אז אני רוצה לענות.

אייל סיסו: קודם כול, מבחינת שליחה מנציגות אחת לשנייה, מבלגיה לאנגליה – אין לנו עם זה בעיה.

אייל סיסו: אנחנו מעדיפים שייפנו לבלגיה מהסיבה הפשוטה ששם, עוד פעם, צריך מסמכים.

אייל סיסו: באמת בבלגיה ספציפית הייתה בעיה ספציפית באנטוורפן, והם קצת עיכבו את הפניות בעקבות מה שקרה שם - - - תשובת ביניים – אמרתי לך שאני מסכים.

אייל סיסו: מבחינת אישה בארץ ובעל בחו"ל – זו החלטה של רשות האוכלוסין.

אייל סיסו: זה לא נעצר בקונסוליה.

אייל סיסו: קיימת החלטה, כששני בני הזוג בחו"ל הם פונים לנציגות, כשאחד מהם בארץ הם פונים לרשות האוכלוסין, ואז זה מאריך את ההליך.

אייל סיסו: הקונסוליות מקצרות את התהליך.

אייל סיסו: זה נראה לך הפוך.

ישראל אייכלר: לא, לכן אני מציע מסמך דיגיטלי.

אייל סיסו: הם עושים את זה דיגיטלי.

אייל סיסו: הם עושים את זה במייל.

ישראל אייכלר: מסמך דיגיטלי במייל, אובייקטיבי, לא של קונסוליה ולא של משרד הפנים, אבל שהיא תהיה מנוהלת על ידי רשות ההגירה, שממילא תשאל אתכם מה שהיא צריכה.

אייל סיסו: זה יאריך את התהליך, כי הרבה מאוד מסמכים הם לא מכירים.

אייל סיסו: אז מה קורה?

אייל סיסו: הם שולחים את זה אלינו, אנחנו מעבירים את זה לקונסוליות, הקונסוליות בוחנות, יש הפרשי שעות, זה חוזר אלינו.

אייל סיסו: בעיקר בנושא שהישיבה הזאת דנה, בנושא חתונות, אני אומר לך שהתהליך דרך הקונסוליות הוא קצר יותר.

אייל סיסו: וישבנו וחשבנו, ועשינו את זה לא כי אנחנו רוצים, ההיפך, אנחנו רוצים להנגיש את השירות, אנחנו רוצים לעזור.

ישראל אייכלר: אני רוצה להקל עליכם.

אייל סיסו: אתה רוצה להקל, אבל לא צריך.

אייל סיסו: אנחנו לא בורחים מאחריות.

ישראל אייכלר: אם אתה צריך שמונה ימים, אני רוצה להקל עליך.

אייל סיסו: זה לא שמונה ימים.

ישראל אייכלר: פה כתוב שמונה ימים.

אייל סיסו: חתונות זה חמישה ימי עסקים, וברוב המקרים של חתונות זה מתקבל באותו יום או ביום למוחרת.

ישראל אייכלר: אבל אמרת דבר חשוב, שאתה תיתן הוראה שבאותו היום המחשב יענה לפונה: התקבלה בקשתך.

ישראל אייכלר: וברגע שחסר איזה מסמך, להודיע לו: חסר מסמך.

ישראל אייכלר: לא לחכות עשרה ימים כדי להודיע לו: אה, חסר מסמך.

אייל סיסו: בסדר, זה מקובל, חד משמעית.

אייל סיסו: שירות אלמנטרי.

צבי האוזר: מה שאני רוצה, בכל זאת אנחנו עוד מעט אמורים לסיים, והייתי רוצה גם התייחסות של משרד הפנים אולי לדבר הזה.

צבי האוזר: יש לך להשלים?

אייל סיסו: אני רק רוצה להשלים אמירה אחת: אנחנו פועלים מתוקף מדיניות ממשלה, אנחנו לא פועלים על דעת עצמנו כפקידים, לא אנחנו ולא רשות האוכלוסין וההגירה שתיכף יתייחסו.

אייל סיסו: אנחנו לא באים לעצור אף - - - המטרה שלנו ושלהם לסייע כמה שיותר, ולאפשר למי שאושר להיכנס לישראל.

אייל סיסו: מי שלא אושר – לוקח זמן; מי שאושר – אנחנו נמצאים כדי לסייע.

אייל סיסו: אנחנו עובדי מדינה, והתפקיד שלנו לעזור ולהביא אנשים כמה שיותר מהר - - -

ישראל אייכלר: אמרתי את זה בראשית דבריי, פתחתי בשבחים למסירות של העבודה שלכם, ולא כדי להחמיא אלא כי זאת האמת.

אייל סיסו: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: נטלי אור חן, סגנית מנהל מינהל האוכלוסין וההגירה, בבקשה.

נטלי אור חן: שלום לכם.

נטלי אור חן: חשוב לי לומר, בהמשך לדברים שאייל הציג פה, שאנחנו לכל אורך התקופה מרגע התפרצות מחלת הקורונה מקיימים התייעצות שוטפת מול משרד החוץ, מול משרד הבריאות.

נטלי אור חן: מקיימים ישיבות עיתיות כל שבועיים.

נטלי אור חן: וכמובן ללא קשר לזה, על כל בעיה או איזשהו מקרה חריג, אנחנו גם מדברים בינינו יום יום.

נטלי אור חן: במסגרת הישיבות העיתיות שאנחנו עושים, החלטנו על חלוקת עבודה בינינו לבין משרד החוץ.

נטלי אור חן: משרד החוץ היא הזרוע שלנו בעולם מאז ומתמיד, גם בימי שגרה.

נטלי אור חן: על רשות האוכלוסין ועל לשכות מינהל האוכלוסין יש עומס גדול יום-יומי.

נטלי אור חן: אנחנו מטפלים בעוד אלפי מקרים, מאות קטגוריות, ואנחנו לא נוכל להתעסק גם בנושא הזה.

נטלי אור חן: כמו שאייל ציין, אנחנו - - - בהתייעצויות במסמכים שאנחנו לא מכירים, ודברים שרק מאריכים את הטיפול.

נטלי אור חן: אם יש מקרים שהם חריגים, אנחנו יודעים לגלות גמישות, אנחנו יודעים לטפל במקרים שהם הומניטריים, יש בשביל זה גם קבוצת התייעצות.

נטלי אור חן: ולכן אני לא חושבת שזה נכון כרגע להעביר את הכול לרשות האוכלוסין, כי אז מה שנעשה, בעצם נפגע בשירות.

נטלי אור חן: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד החוץ, ואנחנו יודעים לטפל בכל המקרים לפי חלוקה בינינו.

נטלי אור חן: וגם אם יש צורך לעזור אחד לשני, זה מה שאנחנו עושים.

צבי האוזר: טוב.

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: אני הייתי רוצה לשאול, גם אותך וגם את אייל, בכל זאת לעניין העולים.

צבי האוזר: אם זכרוני אינו מטעה אותי, עולים צריכים לנפק תעודת יושר לפני אישור עלייתם לארץ.

צבי האוזר: שמעתי שהמשרדים המנפקים תעודות יושר, לפחות בחלק מהמקומות בעולם, סגורים או שהם עובדים במתכונת חירום בגין הקורונה.

צבי האוזר: האם אנחנו עדיין בנושא הזה מתעקשים?

אייל סיסו: לא, טיפלנו בזה.

אייל סיסו: הבעיה הייתה לא בתעודה עצמה, הבעיה הייתה באפוסטיל, באישור התעודה, בעיקר בארצות הברית, זה לא קורה בשאר המקומות כי זה כן עובד.

אייל סיסו: אנחנו, משרד החוץ, פעלנו מול ה-FBI, וביקשנו מהם להעביר את זה ישירות לאתר של הסוכנות היהודית.

אייל סיסו: ורשות האוכלוסין הסכימה לקבל, אם זה יהיה הליך ישיר, שלא הבן-אדם מקבל ואז מגיע, וייתכן שהתעודה מזויפת, והציגו גם כמה תעודות מזויפות; אם זה יהיה באופן ישיר מול ה-FBI והסוכנות ישירות, הם יקבלו את זה גם בלי אפוסטיל.

אייל סיסו: וזה מה שסוכם.

אייל סיסו: הפונים היום, כשהם פונים ל-FBI, הם נותנים את הכתובת של הסוכנות היהודית בניו יורק, וזה עובר ישירות אליהם, וחסכנו את הסיפור של האפוסטיל.

צבי האוזר: וזה כבר בפעולה או שזה בניסוי?

אייל סיסו: לא, למיטב ידיעתי זה בפעולה כבר.

אייל סיסו: אנחנו כמשרד החוץ סגרנו את זה, העברנו את זה לסוכנות, סמנכ"ל הסוכנות שי היה איתנו בקשר, וזה מטופל אצלם.

צבי האוזר: אתה אומר שהבעיה הזאת נפתרה?

אייל סיסו: כן.

אנדרי קוז'ינוב: אם אפשר עוד שאלה לגבי האפוסטיל, הבעיה הכללית של האפוסטיל, לאו דווקא בהמשך של תעודת היושר נפתרה, על כל שאר התעודות – תעודת הנישואין, תעודות פטירה, כל מה שנדרש, כי בסופו של דבר הייתה הבעיה הזאת - - -

אייל סיסו: הבעיה הייתה רק עם תעודת היושר מבחינת לוחות זמנים.

מיכל וונש: רק עם תעודת היושר, ורק ממקום אחד.

אנדרי קוז'ינוב: לא, כי אני מכיר לא רק בארצות הברית.

אנדרי קוז'ינוב: הייתה בעיה להשיג אפוסטיל לאותם המסמכים שמציגים כאן למשרד החוץ ולמשרד הפנים.

אייל סיסו: אנחנו לא נתקלנו בבעיה במדינות אחרות.

אייל סיסו: הבעיה הייתה בארצות הברית שזה נסגר, ובעיקר בנושא של תעודות היושר, כי היה צריך תעודת יושר פדרלית.

אייל סיסו: יש תעודת יושר מקומית ופדרלית, את הפדרלית שולחים לוושינגטון.

אייל סיסו: ולקח זמן עד שזה היה מתקבל, עד שהיה חוזר, לקח בין חודשיים, לפעמים יותר.

אייל סיסו: ולכן, כמו שאמרתי, פנינו ל-FBI וסידרנו את התהליך הזה, כדי שזה יהיה קצר יותר.

צבי האוזר: הבנתי.

צבי האוזר: נטלי, יש לך איזשהם נתונים שאת יכולה לעדכן את הוועדה באשר להיקפי העלייה בחודשים האחרונים?

נטלי אור חן: אני יכולה להגיד שאם זכרוני אינו מטעה אותי, מתחילת השנה, מינואר 2020 עד ה-1 בנובמבר 2020, עלו כ-15,000 עולים.

צבי האוזר: 15,000 עולים.

צבי האוזר: אוקיי, תודה.

צבי האוזר: בבקשה, כן.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: תודה ליוזם הדיון, יש פה קבוצת ח"כים שהולכים ונפגשים בוועדות השונות בנושא טיפולים בנושאי חו"ל.

צבי האוזר: הקרקס הנודד פעם קראו לזה.

מיכל וונש: לפעמים גם במקביל.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לשאול את משרד החוץ לגבי עבודת הקונסוליות במשהו טיפה אחר, גם לגבי הנושא של בן משפחה, כמו נושא הדיון, אבל גם בנושא איחוד משפחות – בני זוג, ילדים, דברים כאלה.

תמר זנדברג: אנחנו אחרי עבודה לא פשוטה במהלך חודשי הקורונה הגענו פחות או יותר לאיזשהו נוהל חדש, שקצת מקל עם הידועים בציבור וכל הדבר הזה, אבל יש כן בעיה.

תמר זנדברג: בוועדה הקודמת ענה משרד החוץ שאין שום בעיה בקונסוליות וזה מאוד הטריד אותי.

תמר זנדברג: אני רוצה לחדד בעיה בקונסוליות ולשאול אותך אולי הפוך: מה משך הזמן להמתנה היום – הממוצע או אם יש איזה מקומות בעייתיים.

תמר זנדברג: אני נתקלתי בבעיות בצרפת, נתקלתי בבעיות בגרמניה, בארצות הברית האמת לא.

תמר זנדברג: במצבים שבהם אנשים שעומדים בקריטריונים, אבל הקשר עם הקונסוליה הוא בעייתי – הוא איטי, התורים הם מאוד איטיים, התקשורת היא קשה.

תמר זנדברג: אמרו לנו בוועדה הקודמת: הכול פתוח, הכול בסדר.

תמר זנדברג: נתקלתי בבעיות, שמתקשרים לאנשים מהקונסוליה, משאירים להם הודעה במשיבון מה הם צריכים להביא, והם לא יודעים לאן לשלוח את המסמכים האלה, עם מי לדבר, אין למי לחזור.

תמר זנדברג: זו בעיה שחוזרת על עצמה.

תמר זנדברג: אז אם תוכל רגע לחדד, אנחנו במצבים שבהם לישראלים יש בני משפחה, במקרה שחבר הכנסת אייכלר העלה אז מדובר על הגעה לשמחות ואירועים, אני מדברת על משפחות שמחלקות את חייהן בין מדינות וההגעה לישראל והחוצה היא בעייתית, ושוב ושוב אנחנו רואים שהעבודה עם הקונסוליות ככלל היא קשה גם מבחינת בירוקרטיה וגם מבחינת לוחות זמנים.

אייל סיסו: קודם כול, אני חייב להגיד, אנחנו דיברנו פה על עניין החתונות, לא הכול מושלם ולא הכול טוב, כמובן יש מקום להשתפר ואיפה שאפשר אנחנו עושים את זה.

אייל סיסו: הקונסוליות שלנו עובדות לאורך כל התקופה, לא סגרנו את הקונסוליות, גם כשהתחיל בסין השארנו שם את הצוות שלנו, ועבדו כמעט באופן מלא.

אייל סיסו: בחלק מהנציגויות אנחנו עובדים בקפסולות, במדינות האדומות, במדינות הבעייתיות.

אייל סיסו: מה זה קפסולות?

אייל סיסו: זה שתי משמרות.

אייל סיסו: מהסיבה הפשוטה שלצערי היה לנו מקרה בניו יורק שנאלצנו להשבית את הקונסוליה כמעט לעשרה ימים, כי כל הצוות שם נכנס לבידוד, ובחרנו לעבוד בקפסולות.

אייל סיסו: אנחנו לא דורשים מאנשים להגיע לנציגויות האלה, למעט מקרים מאוד חריגים, לא קשורים לקטגוריות האלה שדיברתי הקודם.

אייל סיסו: זה הכול נעשה במייל, אין צורך להגיע, כך שהם צריכים לקבל את התשובה במייל.

צבי האוזר: אז רגע, ההחלטה על מסמך דיגיטלי, מה שחבר הכנסת אייכלר הציג, זה כבר בוצע?

אייל סיסו: אנחנו עובדים במיילים.

צבי האוזר: במייל ובמסמך דיגיטלי?

אייל סיסו: זה לא משנה, מקבלים אישור דיגיטלי, אישור שנכתב בקונסוליה בחתימת הקונסולים, או דברים מישראל בחתימת ראש האגף סטלה.

צבי האוזר: אבל עצם הגשת הבקשה היא דיגיטלית?

אייל סיסו: במייל.

אייל סיסו: דיגיטלית.

אייל סיסו: הם לא צריכים להגיע לנציגות.

אייל סיסו: א' הם נמצאים במקומות מרוחקים הרבה פעמים, בחלק מהמקומות יש סגרים.

אייל סיסו: ב' אנחנו גם מעדיפים שכמה שפחות לנציגויות, כדי לא להדביק.

תמר זנדברג: תראה, הבעיה מתחילה המון פעמים, בגלל שמדובר על טיסות, בטח במקרה של אירועים, אבל גם במקרה של איחודי משפחות לפעמים התמשכות הזמן מביאה למצב שכבר עוד מעט האירוע, עוד מעט הטיסה.

ישראל אייכלר: מפסידים את הטיסה.

צבי האוזר: את זה הוא הזכיר.

תמר זנדברג: אז אני אומרת שוב: אני מטפלת בהמון המון פניות של אנשים - - - מייל, אבל אז התקשרו אליהם והשאירו להם הודעה להביא עוד תצהיר לזה וזה.

תמר זנדברג: למי לשלוח?

תמר זנדברג: אנשים מגיעים בלית ברירה, אף אחד לא רוצה להגיע בימים כאלה, או בכלל אגב.

תמר זנדברג: אם התקשורת במייל עובדת, זה טוב.

תמר זנדברג: אבל שוב, יש לנו יותר מדי מקרים, אני יכולה להביא רק מהשבוע-שבועיים האחרונים מפריז וברלין, שממש הייתי בדרך לשדה עם המזוודה, האישה אספה את המסמכים, וכאלה מקרים.

תמר זנדברג: די, אנחנו כבר שמונה, תשעה, עשרה חודשים בתוך האירוע.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כשאני מדבר על מסמך דיגיטלי, זה לא מה שאומר אייל לגבי המייל.

ישראל אייכלר: מייל זה גם דיגיטלי, אבל מסמך דיגיטלי יגיד לפונה: חסר מסמך.

ישראל אייכלר: כמו שיש משבצות חובה.

אייל סיסו: אני אגיד לכם מה קורה.

אייל סיסו: בנושא של שמחות זה יותר קל, כי לא צריך - - - מסמכים.

אייל סיסו: מה שמדברת חברת הכנסת זנדברג, שזה כן לוקח יותר זמן, זה נושא של איחוד משפחות או בני זוג, כי במקרה הזה זה לא נשאר רק אצלנו, אנחנו מעבירים את זה גם לרשות האוכלוסין וההגירה, וצריכים לקבל את האישור שלהם ורק אחר כך הם מקבלים.

אייל סיסו: אז זה לוקח יותר זמן, נכון, הדברים האלה של איחוד משפחות.

אייל סיסו: נושא של שמחות, לוויות, בריתות, חיילים בודדים.

אייל סיסו: ילדים של ישראלים לדוגמה אנחנו כבר לא מעבירים לרשות האוכלוסין, סיכמנו שגם אם לא נרשמו כישראלים ולא נבדקו, הם יכולים להגיע ולקבל במקום את האישור.

אייל סיסו: הם לא צריכים גם להיות אזרחים ישראליים.

אייל סיסו: בעבר הם חויבו על פי חוק להירשם, היום הם לא צריכים, בתקופת הקורונה לא צריכים להירשם.

תמר זנדברג: הילדים עצמם.

אייל סיסו: כן, מי שבא לביקור.

תמר זנדברג: ומה עם בני הזוג?

אייל סיסו: בני זוגם יכולים להיכנס.

אייל סיסו: מספיק ששולחים במייל תעודת נישואים או רישום נישואים זר או ישראלי ומקבלים - - -

תמר זנדברג: הבעיה של הלא-נשואים, הבעיה של הידועים בציבור.

אנדרי קוז'ינוב: אייל, זה לא ממש המצב, אני נתקל במקרים שרשות האוכלוסין דורשת ראיונות בזום לאותם בני זוג, ורק אז אולי.

אייל סיסו: זה להשתקעות, אנחנו מדברים על ביקורים.

אייל סיסו: השתקעות זה סיפור אחר.

תמר זנדברג: לא, אבל הרבה פעמים הם אומרים שיש חשש להשתקעות, למרות שהזוג לא מצהיר את זה.

אייל סיסו: בגלל זה משרד החוץ נמצא - - -

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: יפה.

תמר זנדברג: יש כאן בעיה קצת יותר מערכתית בנושא.

תמר זנדברג: מה הסיבה שהמשפחות האלה בכלל בבעיה?

תמר זנדברג: בגלל הקורונה.

תמר זנדברג: הם לא מבקשים התאזרחות, לא השתקעות, לא תושבות, לא כלום.

תמר זנדברג: הם ויזת תייר.

תמר זנדברג: אם לא הייתה קורונה, הם היו באים על ויזת תייר ואף אחד מאיתנו לא היה יודע מהם.

תמר זנדברג: התחילה בעיה של קורונה, במקום משרד הבריאות שיהיה אחראי רק על הטיסות ועל הדברים הטכניים שקשורים לקורונה, העבירו אותם עוד פעם למשרד הפנים.

תמר זנדברג: עכשיו משרד הפנים רואה זוג, אומר: רגע, עד עכשיו לא ידעתי שהם היו קיימים, כי הם לא ביקשו שום מעמד ולא שום דבר, והם עדיין לא מבקשים מעמד.

תמר זנדברג: אבל עדיין הם הועברו לתור של משרד הפנים.

תמר זנדברג: עכשיו, אני העליתי את זה באלפי ועדות.

צבי האוזר: אבל את מדברת בעצם על אותן משפחות של ידועים בציבור?

תמר זנדברג: משפחה של ישראלי ולא ישראלי.

צבי האוזר: אבל שהם ידועים בציבור?

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: חלקם נשואים בחו"ל.

אייל סיסו: אבל אנחנו אחרי זה.

תמר זנדברג: אם כולם נשואים בחוץ זה קצת יותר קל, למרות שיש מדינות, כמו שאמר חבר הכנסת קוז'ינוב, שזה בעיה גם שם.

תמר זנדברג: אבל אלה שלא נשואים, אנשים חיים עשר שנים עם ילדים, מעולם לא התחתנו.

תמר זנדברג: גם אני לא התחתנתי, אבל שנינו ישראלים והכול בסדר.

תמר זנדברג: אם אחד ישראלי ואחד לא, אז הם נחשבים ידועים בציבור.

תמר זנדברג: ואז הם צריכים קודם כול להוכיח שהם ידועים בציבור, להביא תמונות, אחר כך שאין חשש השתקעות, אחר כך ראיונות – למה?

תמר זנדברג: זה ויזת תייר.

תמר זנדברג: לא השתנה שום דבר, למעט שאלת כניסתו לישראל – כן או לא – כתייר, עם הנימוק החריג שהוא בן זוג, והרבה פעמים אבא או אימא לילד שהוא ישראלי.

תמר זנדברג: כאן מתחיל - - -

צבי האוזר: לא, אבל אם הוא אבא או אימא לילד ישראלי – תראי, ידוע בציבור שאיננו נשוי ואין ילדים, אז יכול - - -

תמר זנדברג: נכון.

תמר זנדברג: כאן יש לו ילדים.

צבי האוזר: לא, יש לו ילדים, זאת אומרת שמות ההורים של הילד רשומים באיזשהו מקום.

תמר זנדברג: שבוע שעבר היה לי מקרה - - -

צבי האוזר: לא, פה אין בעיית הוכחה.

תמר זנדברג: יש.

מיכל וונש: ואם אין ילדים?

צבי האוזר: לא, תראו, השאלה אם אנחנו דנים על קבוצה שהולכת ומצטמצמת.

צבי האוזר: אנשים שהם בני זוג ידועים בציבור, לא באו בקשרי נשואים ואין להם ילדים.

צבי האוזר: המדינה החליטה, כמו אגב מדינות אחרות, שהיא חוסמת כניסה של תיירים.

צבי האוזר: עד היום האנשים האלה נכנסו על ויזת תייר.

תמר זנדברג: נכון.

תמר זנדברג: זה חריג - - -

צבי האוזר: לא, אבל השאלה היחידה היא, האם אדם שיצהיר שיש לי בן זוג, אני ידוע בציבור במדינת ישראל, יגידו לו: על בסיס הצהרה שלך אתה נכנס – כן או לא.

צבי האוזר: אין ילדים.

צבי האוזר: השאלה מה היקף - - -

תמר זנדברג: בשבוע שעבר היה לי מקרה של משפחה עם ילדה.

תמר זנדברג: האבא ישראלי, הילדה ישראלית, האימא זרה.

תמר זנדברג: ועדיין ביקשו מהם, אתה לא מאמין - - -

צבי האוזר: אז זה לא ברור לי.

צבי האוזר: הרי פה את אומרת: אין חשש להונאה.

תמר זנדברג: - - - תעודת הלידה - - -

צבי האוזר: לא, את מדברת על אנשים שלא רשומים, שאין שום עדות, למעט עדותם היא, על קשרי זוגיות.

צבי האוזר: קודם כול זו קבוצה מאוד קטנה.

צבי האוזר: שתיים, אני מבין את המחשבה של המערכת, שזה סוג של פרצה בעניינים בכל זאת של מגפה.

צבי האוזר: אז פה השאלה: מה היקף התופעה?

תמר זנדברג: אז כמו שאני רואה את זה, היקף התופעה זה בני זוג משפחות.

מיכל וונש: המדיניות ששלחתי לך של קנדה מתייחסת – משפחה מקרבה ראשונה, ובני/בנות זוג, כשכבר יש פירוט איך אתה מוכיח בני/בנות זוג.

תמר זנדברג: אבל העניין הוא שברגע שאתה מכביד במקום אחד, אז ההכבדה גם חלה על אחרים.

תמר זנדברג: כי הינה, עובדה, לי היה מקרה עם ילדה, הילדה ישראלית, שני ההורים רשומים בתעודת הלידה, ועדיין הקשו עליהם מאוד.

צבי האוזר: כן, אבל, תמר, על זה אין לנו ויכוח.

צבי האוזר: אני רוצה לשאול את עמדתך לא על ילדה שיש לה הורים, אני רוצה על מישהו שפונה למאן דהוא בקונסוליה, אומר: אני ביחסי זוגיות עם מאן דהוא בישראל, ועל בסיס זה אני רוצה להיכנס.

צבי האוזר: הייתי נכנס עם ויזת תייר, אין שום בעיה, אני אזרח גרמני – זה לא קבלת ויזה, זו כניסה אוטומטית לשלושה חודשים או משהו כזה.

צבי האוזר: היום השערים סגורים בגלל קורונה.

צבי האוזר: האם את חושבת שבהינתן מצב כזה, נכון שהמערכת תבצע איזשהו תחקיר או איזושהי פרוצדורה שהיא בירוקרטית, שגם היא לוקחת זמן.

צבי האוזר: נדמה לי שבמקרים המאוד-מאוד ספורים האלה אני מבין.

תמר זנדברג: אני חושבת שנכון שהיא תבצע פרוצדורה מינימלית.

תמר זנדברג: אני מזכירה שיש עוד כאלה, החל מסטודנטים ועד תוכניות סטודנטיאליות, נעל"ה, ועד לדוגמה אנשי עסקים, שגם הם, בוא נזכיר, מקבלים חריגים.

תמר זנדברג: וגם הם מגישים דבר מינימלי.

תמר זנדברג: הם מגישים נניח מכתב מחברת ההייטק שהם דרושים לצורך זה ונכנסים על תייר.

תמר זנדברג: באותה מידה אני חושבת שידועים בציבור, אני לא בעד שזה ייהפך לזה שאתה רק מצהיר וזהו, אבל בהנחה שאכן יש יחסי זוגיות, והיום בעולם גלובלי יש יחסי זוגיות לישראלים עם זרים, חלקם הישראלים עצמם מחלקים את חייהם, חלקם יחסים בשלט רחוק, חלקם משפחות שמחלקות את השנה בין בתים, אז אני כן חושבת שהיום המצב הוא קשה מדי, והסיבה היא שהאחריות עברה למשרד הפנים במקום למשרד הבריאות או החוץ.

תמר זנדברג: את אנשי העסקים לא משרד הפנים בודק, את אנשי העסקים בודק משרד הבריאות.

צבי האוזר: אז מדוע זה עבר למשרד הפנים?

תמר זנדברג: אז זאת השאלה.

תמר זנדברג: ומשרד הפנים רגיל לעבוד על אוטומט של השתקעות, של תושבות, של הדברים האלה.

נטלי אור חן: אני רוצה לענות, ברשותכם.

צבי האוזר: כן.

נטלי אור חן: קודם כול, אנחנו כבר נתנו מענה לגבי זוגות שהם לא נשואים והם ידועים בציבור, שבן הזוג הישראלי נמצא בארץ, יותר קל לנו כשהוא מגיע לאחת מלשכות רשות האוכלוסין שפזורות ברחבי הארץ, ויש בידוק מסוים, מה הוא צריך להוכיח, מה הוא צריך להגיש, ואנחנו מאשרים כניסה על ב2 לתקופה קצובה, רק לביקור.

נטלי אור חן: וזה מענה שכבר ניתן בארבעה-חמישה חודשים האחרונים, ודנו בזה כבר כמה פעמים בכמה ועדות.

תמר זנדברג: אנחנו מודעים לזה שזה ניתן, אנחנו עוקבים אחרי התהליך.

תמר זנדברג: אנחנו פשוט מעירים על זה שיש המון בירוקרטיה ועיכובים שמסרבלים מאוד ומקשים מאוד על התהליך.

תמר זנדברג: ואני מזכירה שמדובר במשפחות.

צבי האוזר: בסדר.

צבי האוזר: חברים, אני מתנצל, כי הזמן תם, והייתי רוצה בכל זאת התייחסות של משרד הבריאות.

צבי האוזר: אשר שלמון, מנהל המחלקה ליחסים בין-לאומיים, האם אתה יכול לעדכן אותנו מה עמדת משרד הבריאות בנושא?

שלמון: טוב, אנחנו שחקן משנה בסיפור.

שלמון: המקום שלנו נובע מעצם האמירה שהייתה בתחילת האירוע, שכפי שמדינות רבות בעולם עשו, לצורך העניין מנכ"ל משרד הבריאות דאז פנה לקבינט, והתקבלה החלטה שאזרחים זרים ייכנסו לארץ אך ורק בשורה של עילות מותרות.

שלמון: יש כ-20 כאלה, למיטב זכרוני כרגע.

שלמון: אנחנו לא צד בשום צורה בלהחליט מה זה ידוע בציבור, מי זה ידוע בציבור, את מי לעכב או את מי לא לעכב.

שלמון: אני באופן אישי משתתף בוועדה ההומניטרית.

שלמון: אני מקפיד לא לענות על דברים שאינם מתחום מומחיותי, אבל בהחלט בכל מקום שיש סוגיה רפואית שהיא כחלק מהפנייה ההומניטרית אני נותן את דעתי, ועמדתנו הכללית היא תמיד על דרך בית הלל, כלומר בכל מקום שיש שאלה האם להקל כשיש סוגיה הומניטרית, אני יכול לומר שמקילים.

שלמון: אני יצאתי מוועדת הקורונה והצטרפתי אליכם באיחור, אבל הרבה מהתכנים שעלו בדיון הם תכנים שבאופן טהור קשורים למשרד החוץ ולרשות האוכלוסין.

שלמון: אנחנו בצד הרפואי יודעים לתת יד, אבל אנחנו בהחלט שחקן משנה.

צבי האוזר: לא, אבל מעבר לאמירות כלליות, אתם רואים בכניסה של אנשים לארץ כבעיה מובנית?

שלמון: אנחנו רואים בתנועה אווירית בעיה מובנית.

שלמון: אני בדיוק יצאתי מוועדת הקורונה והצגתי שם - - - שהוא לא בשמיים, אבל במהלך חודש אוקטובר נכנסו כ-638 חולי קורונה לארץ.

שלמון: אפשר לומר שזה נמהל בתוך האלפים הרבים שחלו פה, אבל - - -

ישראל אייכלר: רובם הגיעו מארץ מסוימת, נכון?

שלמון: 70% מההדבקות היו הדבקות במגע עם אדם שהגיע מחו"ל.

צבי האוזר: עוד פעם, 70% מאיזה הדבקות?

שלמון: - - - למשרד הבריאות הישראלי או לממשלת ישראל היא מדיניות שמאכנת את רוב מדינות העולם.

שלמון: לראיה, שישראלים לא מורשים להיכנס לאף אחת ממדינות ה-OECD כרגע.

תמר זנדברג: אין לנו ויכוח על הגבלת - - -

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, מר שלמון, שקשורה למשרד הבריאות, אדוני היושב-ראש, שהעליתי את זה קודם, וטוב שאתה פה.

ישראל אייכלר: כשאדם עושה בדיקה בנתב"ג, אם הוא לא חבר קופת חולים, כי הוא מחוץ לארץ, הוא לא מקבל תשובה בשום מקום.

ישראל אייכלר: האם אתם יכולים להסדיר, לפחות עכשיו שהקמתם את המעבדות, שברגע שאדם עושה בדיקה, תוך 24 שעות הוא יקבל במייל שלו או בטלפון שלו תשובה האם הוא חיובי או שלילי?

ישראל אייכלר: שתהיה לו הוכחה שהוא שלילי.

ישראל אייכלר: אין לו שום הוכחה.

מיכל וונש: אם הוא עושה בדיקה בארץ?

ישראל אייכלר: כן.

שלמון: אני מאוד מקווה שהמעבדה בנתב"ג תהיה מסוגלת לעשות את זה.

שלמון: הלקונה שהוזכרה פה מוכרת.

שלמון: אני באופן אישי, ויודע חבר הכנסת הנכבד כמה פעמים הוא פנה אליי וסייעתי, עוסק לא פעם בלנסות לאתר בדיקות של אזרחים זרים, שאיכשהו מספר הדרכון שלהם מכיל גם אותיות, ולכן שום מערכת לא פלטה אותם והם לא קיבלו תשובה.

שלמון: זאת בעיה ידועה, אני מקווה שהיא תיפתר.

צבי האוזר: רגע, אבל אני לא מבין.

צבי האוזר: אדם זר עם דרכון נכנס לארץ, איפה הוא מבצע את הבדיקה?

שלמון: עד היום, אם הוא היה צריך לבצע בדיקה, הוא היה ניגש לאחת המעבדות, בין אם הפרטיות או הציבוריות, משלם את עלות הבדיקה ומקבל את התשובה ישירות מאותה מעבדה.

שלמון: היה והוא נדגם על ידי מד"א בשדה התעופה, אני מניח שלזה כיוון - - -

ישראל אייכלר: כן.

צבי האוזר: אז לא הבנתי.

שלמון: - - - בעיה, כי מד"א לא מבצעת את הבדיקות, מד"א מעבירה את הבדיקות למעבדות שונות, והמעבדות השונות מדווחות למאגר המרכזי לפי מבנה תעודות זהות ישראליות.

שלמון: ושם אנשים שמספר הזיהוי שלהם כלל גם למשל אותיות, איכשהו - - -

צבי האוזר: כן, אבל בוא שנייה נדבר על התופעה.

צבי האוזר: כמה זרים הגיעו לארץ בחצי שנה האחרונה?

שלמון: אני לא רוצה לטעות, אולי נציגי רשות האוכלוסין יודעים מספר - - -

צבי האוזר: - - -

שלמון: אני מניח בסביבות 20 עד 25 אלף.

צבי האוזר: והאנשים האלה מבחינת

צבי האוזר: כם כולם מחויבים בבדיקות?

שלמון: לא, מה פתאום.

שלמון: למעשה המדיניות עד עכשיו בישראל הייתה שכל אדם שמגיע מחו"ל, אם הוא בא ממדינה אדומה הוא חייב בידוד, ובדיקות לא מקצרות את חובת הבידוד – זה ישתנה כנראה בשבוע הקרוב – או לחילופין אם הוא בא ממדינה ירוקה, הוא פטור מבידוד והוא גם לא חייב לעבור בדיקה.

צבי האוזר: אז לא הבנתי, חבר הכנסת אייכלר, איפה הבעיה שהצגת?

ישראל אייכלר: אצל אלה שכן צריכים בדיקה.

צבי האוזר: למה הם צריכים בדיקה?

שלמון: כי הנוהל הוא לבצע בדיקה בארץ כדי לקבל אישור מחלים.

שלמון: אז זו דוגמה קלסית לאזרח זר, שרצה להיבדק בארץ, כדי לקבל אישור מחלים ולהיות פטור מחובת בידוד.

צבי האוזר: כן, אבל חבר הכנסת אייכלר הציג בעיה, שלא כל כך הבנתי איפה היא במיקום.

צבי האוזר: באיזה מצב מבקשים מאזרח זר - - -

תמר זנדברג: לא מבקשים.

תמר זנדברג: הוא יכול.

תמר זנדברג: אם הוא רוצה - - -

שלמון: - - - מברוקלין אזרח אמריקני – בארצות הברית זה ספרות אז זה יותר פשוט, בוא ניקח בריטניה – מגיע יהודי מבריטניה, סטודנט או בא לאירוע משפחתי או בא לעניין אחר, והוא חלה באנגליה והוא רוצה לקבל אישור מחלים.

שלמון: לקחו לו בשדה התעופה דגימה.

שלמון: מאחר שהמספור שלו לא התאים - - -

צבי האוזר: רגע.

צבי האוזר: מר שלמון, אני רוצה להבין כזה דבר.

תמר זנדברג: הוא רוצה את זה בשביל פטור מבידוד.

תמר זנדברג: זה הכול.

תמר זנדברג: הוא לא חייב את זה, אף אחד לא מחייב אותו.

צבי האוזר: לא, זה קבוצה ריקה.

צבי האוזר: לא כל כך הבנתי.

צבי האוזר: אנשים יכולים לעשות בדיקות במעבדות ולקבל.

צבי האוזר: יש מישהו שעושה במד"א, מד"א לא יכולה לעשות את זה, אני לא יודע למה הזר צריך לעשות בכלל, ואם הוא צריך לעשות למה הוא צריך לעשות את זה במד"א.

שלמון: כי מד"א מבצעת עדיין את הבדיקות בשדה התעופה.

שלמון: אז אדם שניגש לתחנת מד"א עם נחיתתו וביקש לעשות בדיקה לצורך קבלת אישור מחלים - - -

צבי האוזר: אבל מה זה אישור מחלים?

שלמון: - - -

צבי האוזר: אשר, אתה שומע אותי?

תמר זנדברג: צביקה - - -

צבי האוזר: רגע, תני לי לסיים.

צבי האוזר: אני רוצה להבין כזה דבר: רק אדם חולה צריך לקבל אישור מחלים, או כל אדם חשוד צריך לקבל אישור מחלים?

שלמון: כל אדם שחלה והחלים, שאינו רוצה להיות מחויב בבידוד - - -

צבי האוזר: אבל איך אתה יודע שאדם חלה?

שלמון: אדם חלה לפי בדיקת PCR חיובית.

שלמון: נאמר, אדם חלה בחודש אפריל ויש לו בדיקת PCR מאפריל שהוא היה חיובי.

שלמון: שבועיים אחר כך הוא עשה בדיקה חוזרת, והוא שלילי.

שלמון: מבחינתי הוא מחלים.

שלמון: הנוהל מחייב אותו לחזור על בדיקה נוספת בארץ, שאפשר כפי שאמרתי לבצע בשדה התעופה.

שלמון: היה והוא גם בארץ יוצא שלילי, הוא מקבל אישור מחלים והוא פטור מחובת - - -

צבי האוזר: יש לי שאלה: אדם נוחת מניו יורק, אם אדם עשה בדיקה, היה חולה, אחרי זה עשה בדיקה נוספת, החלים, הוא מבחינתו החלים.

צבי האוזר: אז מה, הוא מגיע לארץ, הוא מצהיר לך שהוא היה חולה?

שלמון: אם הוא מעוניין לא לשהות - - - 14 יום, הוא מצהיר, הוא נותן מכתב, לרוב גם מלווה מכתב מרופא, מצרף - - -

צבי האוזר: אז יש לי שאלה: אדם מגיע מניו יורק ולא חלה, הוא צריך להיכנס ל-14 יום בידוד בארץ?

שלמון: נכון.

צבי האוזר: ואז אם הוא עושה בדיקה בשדה, אז הוא פטור?

שלמון: לא, הוא עדיין חייב ב-14 יום בידוד.

צבי האוזר: אז את זה הבנתי.

שלמון: מי שפטור מבידוד הוא אך ורק אדם שחלה - - -

צבי האוזר: זאת אומרת, הוא בא עם איזשהו בונוס, הוא בא עם איזשהו קופון, הוא אומר: חליתי.

צבי האוזר: אז אותם אלה שחולים, שרוצים להגיע לארץ, כשהם מגיעים, ואז מד"א – על כמה אנשים אנחנו מדברים?

ישראל אייכלר: הוא חלה והבריא.

צבי האוזר: אבל, אייכלר, כמה יש כאלה?

ישראל אייכלר: אלפים.

צבי האוזר: אלפים של אנשים חלו והגיעו?

שלמון: אני נתקלתי בכמה עשרות של בקשות.

שלמון: יש אלפים שפוטנציאלית חלו ויכולים לבוא לארץ, אבל בין כל מי שהגיע ועשה בדיקה בשדה התעופה, מדובר על עשרות בודדות.

מיכל וונש: יש קהילות שעל זה - - -

צבי האוזר: הבנתי.

אנדרי קוז'ינוב: הוא מצהיר שהוא עובר בדיקה ויוצא מהבידוד.

צבי האוזר: חברים, אנחנו צריכים לסיים.

ישראל אייכלר: מה שחשוב זה מה ששלמון אמר, שעכשיו במעבדות החדשות בנתב"ג הוא יוכל לקבל תשובות, כן?

שלמון: אמת.

צבי האוזר: כן.

ישראל אייכלר: אנחנו רושמים את זה לפרוטוקול.

צבי האוזר: טוב, אני רוצה כהודעה כללית פשוט של סיכום של הדיון הזה: הוועדה קוראת למשרד הפנים, משרד החוץ ומשרד הבריאות, לבחון בחינה עיתית את מדיניות הכניסה של קרובי משפחה של אזרחים ישראליים לארץ, ולבחון הקלות בכניסה לארץ.

צבי האוזר: זאת בשים לב לצורך לצמצם את ממדי המגפה בישראל, זאת אומרת לא כנטילת סיכונים מיותרים.

צבי האוזר: והוועדה קוראת למשרדים לבחון את הנושא גם לנוכח השינויים התכופים בהתנהלות המגפה בישראל ובמדינות העולם, ובשינויים במדיניות הכוללת למיגורה.

צבי האוזר: אני רוצה להעיר פה הערת שוליים, גם לנציגי משרד הבריאות, שבוועדה הזאת ניהלתי דיון עיקש במשך למעלה מארבעה חודשים באשר לקיצור ימי הבידוד בכפוף לבדיקות.

צבי האוזר: העמדה כפי שהוצגה כאן נתקלה בתגובה סרבנית של משרד הבריאות לאורך הרבה מאוד חודשים.

צבי האוזר: הייתה היתלות בזה שארגון הבריאות העולמי מתנגד לכך.

צבי האוזר: ואנחנו רואים בסופו של דבר שגם משרד הבריאות הבין שדברים משתנים, שיש לבחון בחינה עיתית את המדיניות ולשנות אותה, כי המגפה גם משתנה וגם ההתנהלות משתנה, בשים לב לצרכי החברה ולמשך הדברים.

צבי האוזר: אגב, אני מנצל את הדיון הזה בשביל להביע מורת רוח, שעד לרגע זה משרד הבריאות עוד לא העביר לוועדה את עמדתו באשר לקיצור תקופת הבידוד, מתי זה נכנס לתוקף באופן רשמי.

צבי האוזר: אנחנו מבינים שזה מקוצר בשלב הראשון ל-12 יום, אנחנו חושבים שאפשר לקצר לעשרה ימים את הבידוד.

צבי האוזר: גם אנשים שמגיעים מחו"ל ונכפה עליהם בידוד, על ידי עשיית בדיקה אפשר לקצר את הבידוד הזה לעשרה ימים.

צבי האוזר: אני מבקש להצביע על הודעת הסיכום שלי.

צבי האוזר: מי בעד? שלושה.

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: אין.

צבי האוזר: נמנעים?

צבי האוזר: אין.

צבי האוזר: בעד – 3

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: הישיבה נעולה.