ועדת המשנה לעניין חיילים בודדים בשירות ובשחרור, כנסת 23, פרוטוקול מספר 6, 2020-11-10 09:45

אלכס קושניר: אני מתכבד לפתוח את הדיון השני להיום, זה הדיון השישי של ועדת המשנה לחיילים בודדים בשירות ובשחרור, הנושא הוא פתרונות דיור לחיילים בודדים במהלך השירות הצבאי.

אלכס קושניר: המטרה העיקרית של הדיון הזה היא קודם כל לסקור את הפתרונות הקיימים ולנסות לראות איך אפשר לשפר גם את תנאי החיילים בנושא של תשלומים נלווים במידה וקיימים, בהיבט - - -מהמגורים, בין המגורים לבין השירות הצבאי וגם לראות האם קיימים הבדלים בין פתרונות שונים שניתנים על ידי הגופים השונים.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שהתשובה שקיבלנו מצה"ל לפני 20 דקות, אני חושב שזה לא מקובל.

אלכס קושניר: אתם קיבלתם את השאלות שלנו הרבה לפני הזמן והיה לכם את הזמן להתכונן ולכן אני לא מבין את היחס הזה ולא מבין איך יכול להיות שאתם שולחים תשובה לוועדה 5 דקות לפני תחילת הדיון.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שעוד לא הספקתי לעבור על זה אז נעשה את זה תוך כדי.

אלכס קושניר: אני מבין שלחייל בודד שנמצא במהלך השירות הצבאי יש כמה פתרונות לדיור.

אלכס קושניר: אחד זה בתי החייל שאני מבין שרוב החיילים משתמשים בזה כמשהו זמני, דבר נוסף זה דירות אל"ח, אותן דירות של האגודה למען החייל, דבר נוסף אלה פתרונות שניתנים בקיבוצים והדבר האחרון זה בעצם אפשרות לשכור דירה בשוק הפרטי ועמותות נוספות שנמצאות ופועלות בתחום הזה.

אלכס קושניר: אנחנו שאלנו שאלות ולא קיבלנו תשובות כמעט מאף גוף, ולכן אני רוצה פשוט להתחיל לעבור גוף-גוף, ונתחיל מהאגודה למען החייל.

אלכס קושניר: בבקשה ספרו לי איזה סוגים של פתרונות אתם נותנים ומה התנאים שאתם נותנים לחיילים.

אלכס קושניר: בבקשה.

טל אלוני: אני מנהל השירות והפיתוח העסקי ב"יחד למען החייל" שזה גוף שמאגד את האגודה למען החייל בשמה הקודם וקרן לב"י.

טל אלוני: אנחנו מתפעלים ומחזיקים תשעה בתי חייל שבהם מתגוררים כ-600 חיילים שעונים לקטגוריה של חיילים בודדים וחיילים ללא עורף משפחתי.

טל אלוני: כמובן שהאישור למגורים אצלנו ניתן מצה"ל.

טל אלוני: בועז ידבר מיד על הפתרון הנוסף של הדירות.

טל אלוני: במסגרת הפתרון בבתי החייל החיילים בעצם זוכים למגורים משותפים עם כמה חיילים נוספים בחדר, הם מקבלים מענה כלכלה מלא.

אלכס קושניר: כמה חיילים בחדר?

טל אלוני: ארבעה, זה הסטנדרט, יש מקומות שלעתים זה פחות.

טל אלוני: יש לנו כרגע מקום שהפעלנו בו פיילוט שבו ישנם שניים בחדר, ומקומות נוספים הם משולבים ביחד עם חיילים שהמגורים שלהם הם בשל הריחוק ממקום השירות שלהם.

טל אלוני: חיילים שאנחנו מכנים אותם חיילי מרחק משולבים ברוב בתי החייל עם החיילים שעונים לקטגוריה של חיילים בודדים או חיילי פרט.

אלכס קושניר: חיילים בודדים שבוחרים לגור בבית החייל, כמה זמן הם נשארים בו בדרך כלל?

טל אלוני: חלקם יכול להיות לאורך כל השירות, חלקם יכול לעבור גם בין בתי החייל או בין פתרונות הדיור, ועקב מעבר של מקום השירות עצמו, ואפילו מאפשרים להם שלושה חודשים אחרי השירות להשאר במגורים בבית חייל.

טל אלוני: חלקם אגב מגיע אלינו כמלש"בים, עוד מלשכות הגיוס משגרים אותם אלינו אחרי שהם עוברים תהליך של ראיונות לקראת גיוס.

טל אלוני: כמה חודשים לפני הגיוס וכמה חודשים אחרי השחרור.

אלכס קושניר: בסדר גמור.

אלכס קושניר: מה הפתרון הבא שאתם נותנים?

בועז בוסאני: אנחנו מחזיקים היום כ-140 דירות ברחבי הארץ, מזרחה, ירושלים ודרומה באר שבע וחיפה, גוש דן.

בועז בוסאני: אנחנו מחזיקים היום בדירות משהו כמו כמעט 800 חיילים.

בועז בוסאני: הקבוצה שאנחנו מדברים עליה, ה-800 חבר'ה האלה שגרים אצלנו, הולכת לגדול בשנה הבאה על פי לפחות גורמי אכ"א, קרן בטח תרחיב בנושא, לפחות בעוד 50 דירות כי הביקוש הוא עצום, יש לנו רשימת המתנה של כמעט 120 בכל שבוע, ואנחנו גדלים בקצב טוב, רק בשנה האחרונה גדלנו בכמעט 25 דירות.

בועז בוסאני: יש לנו פרויקט חדש שהתחלנו לפני שנה וחצי שאנחנו מתגמלים קצת יותר את הלוחמים ופותחים להם דירות של אחד בחדר, גם כן בכל רחבי הארץ לפי הביקוש שלהם.

בועז בוסאני: בכל דירה גרים משהו כמו שישה חיילים.

אלכס קושניר: כמה בחדר?

בועז בוסאני: שניים בחדר.

בועז בוסאני: זה הבית שלהם אגב, הבית שלהם לכל אורך השירות, הם כמעט ולא יוצאים מהדירה אלא אם שינו להם את השיבוץ והם רוצים לעבור מעיר לעיר.

בועז בוסאני: הם מרגישים שזה הבית שלהם בכל מובן המילה.

בועז בוסאני: גם מנהל האזור שמטפל בהם, מבחינתם הוא כמו האבא שלהם.

אלכס קושניר: מה מבחינת התשלומים הנלווים?

בועז בוסאני: הם לא משלמים אגורה.

בועז בוסאני: לא אצלנו ולא בבתי החייל.

בועז בוסאני: הם נכנסים עם התיק על הגב וזה הבית שלהם לכל אורך השירות.

אלכס קושניר: לא חשמל ולא ארנונה ולא שום דבר?

בועז בוסאני: הם לא משלמים אגורה.

בועז בוסאני: יש לנו בעיה עם החשמל ואם אנצל את ההזדמנות הזאת, אנחנו משלמים חשמל באופן מלא למרות שיש תקנה שאומרת שחייל בודד אמור לקבל הקלה בחשמל, אבל החריגו משום מה, לא הכניסו לתקנה את הדירות האלה, ואנחנו משלמים, לא תאמינו, אבל כמעט 700,000 שקל בשנה רק חשמל.

בועז בוסאני: במקום שהכסף הזה יגיע לדירות לטובת החיילים עצמם.

אלכס קושניר: אתם שוכרים את הדירות או שאלה דירות - - -

בועז בוסאני: אנחנו שוכרים את הדירות.

בועז בוסאני: יש לנו שבע דירות שהן דירות שקיבלנו מ- - -כתרומה, ושם אנחנו גם כן מלינים חיילים.

בועז בוסאני: אבל הרוב המוחלט של הדירות הן דירות מושכרות.

אלכס קושניר: ומקורות המימון לסיפור הזה זה בעצם כסף שאתם מקבלים עבור החיילים מצה"ל, אני צודק?

בועז בוסאני: מצה"ל, וחלק מזה הוא מתרומות.

אלכס קושניר: הכסף שאתם מקבלים מצה"ל, 1,300 שקלים עבור חייל לא מספיק כדי לכלכל את הדירות האלה?

בועז בוסאני: במקרה של הדירות אנחנו מקבלים פחות, בסביבות ה-1,240 שקלים.

בועז בוסאני: זה על הקשקש וזה לא מספיק.

אלכס קושניר: מה גודל הדירה?

בועז בוסאני: דירת ארבעה חדרים של 100 מ"ר, דירה שבוא נאמר, שכל משפחה הייתה שמחה לקבל.

בועז בוסאני: אם אני אפרט טיפה, יש להם מייבשי כביסה, מכונות כביסה, יש להם את כל מוצרי החשמל, אינטרנט, טלוויזיה בכל חדר.

בועז בוסאני: מיטות של בית מלון שאנחנו נותנים להם, ספות, ברמה גבוהה.

בועז בוסאני: הדירות הן ברמה גבוהה.

אלכס קושניר: אבל אני מבין שרוב הדירות זה שלושה חדרי שינה עם שני חיילים בחדר.

אלכס קושניר: אני צודק?

בועז בוסאני: מדויק.

בועז בוסאני: כן.

אלכס קושניר: יש יוצאים מן הכלל שזה יותר משני חיילים בחדר?

בועז בוסאני: לא.

בועז בוסאני: אין דבר כזה.

אלכס קושניר: בסדר.

טל אלוני: יש לנו כוונה לבנות בית חייל נוסף בראשון שבו יהיה גם כן 192 חיילים, אחד בחדר.

אלכס קושניר: וכרגע זה ארבעה בחדר, נכון?

טל אלוני: כרגע בבית חייל ארבעה בחדר.

טל אלוני: כן.

אלכס קושניר: יעל אייזנר מהתנועה הקיבוצית בבקשה.

יעל אייזנר: תודה רבה על הדיון הקודם הסופר חשוב ועל האכפתיות ועל השליחות שיש בעשייתך.

יעל אייזנר: אנחנו כולנו בעמותות יחד איתך בעניין הזה.

יעל אייזנר: אני רוצה להגיד לגבי הפתרון של התנועה הקיבוצית שעל פניו כולם מכירים אותו היטב כבר עשרות שנים.

יעל אייזנר: התכנית מתרחבת, נכון להיום יש 600 חיילים ועם גיוסי נובמבר-דצמבר של גרעיני צבר עוד 260 חיילים יתגייסו.

יעל אייזנר: התנועה הקיבוצית יכולה כל הזמן להתרחב, רק בחודש הזה הוספנו שני קיבוצים חדשים במקומות מאוד טובים עם דירות ברמה גבוהה, כל חייל אצלנו מקבל יחידת דיור נפרדת, לבד, מקלחת ושירותים בחדר ומטבחון קטן.

יעל אייזנר: אני חושבת שנכון להיום הייתי שמחה לו התכנית הזאת הייתה ביוזמת הצבא, מתרחבת עוד הרבה יותר.

יעל אייזנר: נכון שלא כל החיילים רוצים לגור בפריפריה, אבל גם לא כל אזרחי ישראל רוצים לגור בתל אביב.

יעל אייזנר: כל אחד יש לו את ההעדפות שלו וזה בסדר.

יעל אייזנר: חשוב לי להגיד כאן מעל הבמה הזאת שני דברים: אחד – חייל בודד לא נולד חייל בודד.

יעל אייזנר: הוא צעיר בודד במהלך נערותו והוא צעיר בודד אחרי שחרורו.

יעל אייזנר: היום לנו בתנועה הקיבוצית יש איזה שהוא סוג של פתרון אבל מאוד קטן לתקופה שלפני הצבא, חבר'ה שעושים שנת שירות ומכינה ואין להם בית, אנחנו בשיתוף פעולה נהדר עם יתד ומרחיבים את האוכלוסייה הזאת אצלנו.

יעל אייזנר: יש לנו פתרונות לא רחבים, אבל יש, גם עם יתד וגם בלי יתד, לחיילים בודדים משוחררים, אבל אנחנו צריכים את עזרת המדינה בעניין הזה כדי להרחיב.

יעל אייזנר: חשוב לי להגיד בהקשר הזה שחייל בודד אצלנו לעולם לא יהיה רעב, חייל בודד לעולם לא יצטרך לעבוד בשישי-שבת כשהוא מגיע, אלא אם הוא בוחר בזה, כי את כל התנאים הוא מקבל בסוג של מעטפת שלמה והוליסטית.

יעל אייזנר: חוץ מיחסי ציבור לעצמי אני רוצה להגיד לכם כאן בואו תעזרו לי להרחיב ולהגדיל את זה עוד הרבה יותר כי יש לנו את היכולת הזאת, וזה בעיני מענה – ואני משוחדת כמובן – אבל מענה הכי טוב שיש.

אלכס קושניר: יש לי כמה שאלות אליך.

אלכס קושניר: גם אתם מקבלים את ה-1,240 שקלים לכל חייל?

יעל אייזנר: לא.

יעל אייזנר: אנחנו מקבלים 1,035 שקלים, בתוך זה כלול 10 ארוחות בחודש.

יעל אייזנר: כמובן שאף אחד מאתנו לא יושב על סטופר לחייל כמה הוא אכל, ושירותי כביסה, כמובן חשמל מים והכל, וכל שירותי הקהילה.

יעל אייזנר: חייל הולך לבריכה, לחדר כושר, למועדונים, משתמש בציוד של הקיבוץ, הכל בחינם, החייל לא משלם כלום למעט הארטיק שהוא קונה לעצמו בכל בו, בתקווה שזה נגמר בארטיק ולא בבירה.

אלכס קושניר: למה אתם מקבלים פחות מהאגודה למען החייל?

אלכס קושניר: אני לא מבין.

יעל אייזנר: קודם כל, אחד הדברים הכי חשובים שקרה היום, שהיום בפעם הראשונה שמעתי כמה מקבלים באגודה למען החייל.

יעל אייזנר: עד עכשיו זה היה מידע סודי כלפיי.

יעל אייזנר: אנחנו טמבלים לא קטנים, אני אומרת את זה על עצמנו, על הקיבוצניקים, לא ידענו לדרוש מספיק במהלך השנים.

יעל אייזנר: כרגע ההסכם סגור לעוד שנתיים, אל דאגה, כשייגמרו השנתיים האלה אני אדע לדרוש את מה שמגיע.

טל אלוני: רק סליחה, הערה, בבתי החייל החיילים מקבלים שלוש ארוחות ביום.

טל אלוני: לא עשר בחודש.

יעל אייזנר: כן אבל הם בצבא.

יעל אייזנר: מה זה שלוש ארוחות ביום?

יעל אייזנר: הם בצבא.

אלכס קושניר: חבר'ה, את הוויכוחים האלה אחר כך.

טל אלוני: זה לא ויכוח, זה נתון.

אלכס קושניר: יעל, יש לי שאלה.

אלכס קושניר: את אומרת שכל חייל מקבל יחידת דיור נפרדת.

אלכס קושניר: זה המצב שהיה כל הזמן?

אלכס קושניר: כי אני שמעתי דברים אחרים לגמרי.

יעל אייזנר: אני יכולה להעיד רק על ארבע השנים שלי בתפקיד.

יעל אייזנר: גרעיני צבר הם שניים בחדר, זה ההסכם, וכל היתר הם אחד בחדר.

יעל אייזנר: יש עוד קיבוץ אחד, חשוב להגיד אותו, זה הקיבוץ שלי שגרים בו שניים בחדר, החיילים חותמים על הסכמה לזה, זה קיבוץ מעגן מיכאל.

יעל אייזנר: משום שכולם כל כך רוצים לגור במעגן מיכאל הם מקבלים תנאים סופר מופלגים מעבר לזה.

יעל אייזנר: אבל זה קיבוץ אחד מתוך 70, אז אין טעם לדבר עליו.

יעל אייזנר: אבל כל היתר זה אחד בחדר.

אלכס קושניר: כמה מתוך ה-600 זה גרעין צבר אצלך?

יעל אייזנר: לפחות 400.

אלכס קושניר: אז הרוב זה שניים בחדר.

יעל אייזנר: כן.

יעל אייזנר: בגרעיני צבר זה שניים בחדר.

יעל אייזנר: כן.

יעל אייזנר: אבל חשוב להגיד שבגרעיני צבר יש איזו שהיא נשירה של חלק מהחבר'ה אחרי מחצית השירות, ואז הם נשארים אחד בחדר, אחרי שאחד עוזב השני מתרווח קצת.

אלכס קושניר: זו דווקא תופעה - - -

יעל אייזנר: אבל מצד שני יש מועדונים, יש מרחבים משותפים, יש דברים אחרים שהם במקום החדר הספציפי.

יעל אייזנר: מקום לבשל בו וכהנה וכהנה.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: אנחנו נשמע את צה"ל.

אלכס קושניר: קרן, לפני שאת מתחילה, אני חוזר רגע לדיון הקודם.

אלכס קושניר: ביקשתי ממך את הנתונים ואני מבקש פילוח של חיילים בודדים וחיילים אחרים.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

אלכס קושניר: דבר שני, לפני שאת מתחילה, מוזר לי מאוד לקבל מכם תשובה 10 דקות לפני הדיון.

אלכס קושניר: באמת לא מתאים לכם.

קרן וייס: אני יכולה לבדוק למה התשובה הועברה אליכם 10 דקות לפני הדיון.

קרן וייס: נבדוק את זה.

קרן וייס: מסכימה איתך לגמרי.

אלכס קושניר: ועכשיו לענייננו.

קרן וייס: אני חוזרת רגע לסעיף הנתונים כפתיח לשיח וקצת לפרט מה היום חיילים בודדים מקבלים בהקשר לפתרונות הדיור וקצת על פנינו קדימה.

קרן וייס: אנחנו מדברים על בממוצע כ-6,500 חיילים בודדים בשירות, עם מספר פתרונות דיור כפי שפורט כאן, בתי החייל – תשעה בתי חייל הפרוסים ברחבי הארץ אשר נותנים מענה לחיילים בודדים, אבל לא רק, גם לחיילים הזכאים להלנה מטעמי פרט, זה כאלה שהם עדיין בקשר עם בני משפחתם אבל כן זקוקים לסיוע בדיור, וחיילים המתגוררים בבתי חייל מטעמי מרחק, כלומר מקום שרותם רחוק מביתם ועל כן הם מקבלים סיוע בדיור גם כאן.

קרן וייס: הפתרון הנוסף שיש לנו זה דירות בית חם, כפי שפירט בועז, 140 דירות, כאשר במרבית הדירות יש לנו שישה חיילים בדירה, שניים בחדר, ועבור לוחמים אנחנו מייצרים דירות של שלושה לוחמים בדירה, כלומר חייל בכל חדר.

קרן וייס: גם כאן הדירות פרוסות ברחבי הארץ ומונגשות לחיילים בהתאם להעדפתם.

קרן וייס: יש את הפתרון של אימוץ בקיבוץ שזה בעצם מה שיעל פירטה, היכולת לתת יחידת דיור בקיבוצים, שוב, ברחבי הארץ, כאשר התנועה הקיבוצית היא זו שמקצה לנו את המקומות בכל קיבוץ ובעצם מצביעה על המקומות הפנויים שבהם ניתן לאכלס חיילים.

קרן וייס: צריך להגיד שבקיבוץ יש לנו גם כן נדבך של סוג של משפחה מאמצת שחלק מהחיילים יכולים לקבל במידה והם רוצים ונמצאת התאמה, שמבחינתנו זה פתרון שהוא מצוין כי זה מאפשר גם את היכולת הקהילתית ובאמת למצוא איזה שהוא עורף משפחתי אחר חדש, וגם את הצרכים הקיומיים של דיור.

קרן וייס: לצד הפתרונות הללו יש לנו גם פתרון נוסף של שכר דירה.

קרן וייס: שכר הדירה כולל בתוכו תשלום שכר דירה פלוס דמי אחזקת דירה שמדובר על כ-1,300 שקלים לחייל בחודש, וצריך להגיד שכשאנחנו מסתכלים על התפלגות החיילים בפתרונות האלה אז 55% מהחיילים מעדיפים את פתרון שכר הדירה ובשיח מתמשך איתם הם גם מסבירים לנו בצורה מאוד מאוד ברורה שהם מעדיפים את הפתרון הזה כי זה מאפשר להם גמישות, כי זה מאפשר להם לחיות עם חברים, עם שותפים, זה לא מגביל אותם בשום צורה.

קרן וייס: בבתי החייל ובבית חם הם נמצאים תחת תנאים מסוימים שהם צריכים לקיים אותם כמו אי שתיית אלכוהול או אירוח וכמובן שילוב ראוי וכדומה.

קרן וייס: לכן בעצם חיילים מצביעים ומעדיפים את פתרונות שכר הדירה, כשאנחנו בצה"ל, צריך להגיד, כל הזמן מקדמים את הרעיונות של פתרונות הדיור שהם בעצם ללא עלות לחייל, שזה שלושת הפתרונות הראשונים שדיברתי עליהם מכיוון שאנחנו מאוד מאמינים בהם, כי מבחינתי לתת שקט כלכלי לחייל זה אחד מהדברים הכי חשובים שאני יכולה לייצר, בטח עבור חיילים בודדים, ואנחנו מאוד דוחפים לשם.

קרן וייס: אנחנו רואים בשנה האחרונה עליה בדרישה לדירות בית חם ובהתאמה העלינו את כמות הדירות שאנחנו יכולים לאפשר, ובהסתכלות על שנת 2021 אנחנו צופים גידול של 50 דירות נוספות וכמובן אנחנו מקצים לכך את המשאבים כי אנחנו מאוד מאוד מאמינים בכלים הללו.

קרן וייס: סעיף קטן בכוכבית על סיפור גרעין צבר ולמה הם שניים בחדר, חשוב להגיד שכל המתווה של גרעין צבר מדבר על שייכות לקבוצה, על קהילתיות, על היכולת רגע להיתמך האחד בשני, לייצר גרעין חזק שאיתו הם מתגייסים לתוך הצבא, ולכן יש אג'נדה מאחורי השניים בחדר כי זה חלק מהחיבורים שהם מייצרים שם, ואני חייבת לומר שאני חיה עם זה בשלום.

קרן וייס: לגבי התעריפים שדוברו כאן, אני לא אכנס לשיח על זה, אני רק אציין שזה בעצם התקשרויות שמתבצעות באמצעות משרד הבטחון והם בשיח מולם קובעים את התעריפים הנדרשים ולכן אני גם לא יודעת לפרט באריכות מדוע כל אחד מקבל את התעריף הזה, אבל זה תלוי שירותים, תלוי תשתיות, תלוי ערך נדל"ן, יש פה הרבה מאוד גורמים שמשפיעים.

אלכס קושניר: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אלכס קושניר: האם ההתקשרויות מול התנועה הקיבוצית והאגודה למען החייל, ואני לא יודע אם יש עוד גופים ועמותות שפועלות בתחום הזה, זה דרך מכרז, זה פטור ממכרז?

אלכס קושניר: איך ההתקשרות עובדת?

קרן וייס: אני לא רוצה לפרט כאן דברים שאני פחות בקיאה בהם.

קרן וייס: ההתקשרות מתבצעת בשיח מול משרד הבטחון, אני מאמינה שבחלק מהמקומות בהם נדרש פטור ממכרז או התקשרות מול ספק יחיד זה קורה תחת חוק המכרזים, בשיח שוטף של משרד הבטחון איתם אבל זה משהו שדרוש בהתייחסות שלהם.

אלכס קושניר: יש עמותות אחרות שפועלות בתחום הזה.

אלכס קושניר: אז אני מבין שלתנועה הקיבוצית ולאגודה למען החייל את מעבירה את הכסף באופן ישיר, ומול העמותות איך זה עובד?

אלכס קושניר: גם להם את מעבירה את הכסף או שזה חיילים משלמים להם?

קרן וייס: לא.

קרן וייס: לדוגמה יש 'הבית של בנג'י' או כל מיני כאלה מקומות שבעצם מייצרים פתרונות דיור עבור חיילים אבל הם פועלים במנגנון השכר דירה.

קרן וייס: כלומר בעצם מייצרים חוזה שכר דירה בדרך כלל באותה עלות שאנחנו משלמים לחייל, זאת אומרת שקל לשקל, ואז החייל מעביר להם את התשלום דרך חוזה שכר הדירה.

קרן וייס: אבל מלבד שני הגופים שדיברנו עליהם עכשיו, התנועה הקיבוצית ויחד למען החייל, צה"ל לא משלם ישירות לאף ספק או לאף עמותה אחרת.

אלכס קושניר: הבנתי.

אלכס קושניר: לפני שאנחנו עוברים למשרד הבטחון בואו ניתן קצת לארגונים לדבר לפי הסדר שהם ביקשו.

אלכס קושניר: נועם בבקשה קצר.

נועם אביטל: קצר מאוד.

נועם אביטל: יו"ר הוועדה, אני רק רוצה לומר, קודם כל עמותת "רוח נכונה" מפעילה שבע דירות ברחבי הארץ, בכרמיאל, חיפה, שתיים בחדרה, נתניה, אשקלון ובאר שבע על הפרק.

נועם אביטל: יש לנו 25 חיילים, גם לוחמים וגם לא לוחמים, כולם, כל אחד מקבל חדר בנפרד, זה חלק מהאמונה שלנו, שאדם צריך את המקום היחיד הפרטי שלו לא משנה איפה הוא נמצא, החדר הקטן הזה זה המקום היחידי שיש לו מעבר לזה שבצבא זה נמצא בשירותים, פה יש לו חדר, פינה משלו, זה משהו שהוא חובה מבחינתנו.

נועם אביטל: אני חייב להגיד שאנחנו כן רואים את הנשירה מהקיבוצים לדירות כאלה, לכל מיני דירות ברחבי הארץ, בגלל האג'נדה שהם צריכים לחיות ביחד, הם רוצים קצת את הלבד שלהם, טיפה את האינטימיות, ובגלל זה כנראה גם יש נשירה שעליה דיברה יעל.

נועם אביטל: מה שאני כן רוצה להגיד, יו"ר הוועדה, שזה משהו שבאמת מרתיח אותי, על דירות האל"ח של האגודה למען החייל שבהם נמצאים בדרך כלל בדירת ארבעה חדרים, שני חיילים בחדר, בערך שמונה חיילים שמקבלים את הסכום הזה של 1,200 שקל, אין לי מושג מי סוגר את המכרזים האלה, מדובר על דירה ששווה 3,000 שקל בדרך כלל – כי אני שוכר את הדירות האלה ואני מכיר את התחום – אז יוצא שמרוויחים איזה 10,000 שקל על דירה כזאת.

נועם אביטל: 10,000 שקל מהצבא על דירה ששווה 3,000 שקל.

נועם אביטל: אין לי מושג לאיפה כל הכסף הולך, אני לוקח אתה חשמל, לוקח את ה מים, לוקח את הארנונה, אלה דברים שאנחנו עושים בכל הדירות שלנו, אנחנו משלמים אותם, מדובר פה בסכומי עתק.

נועם אביטל: אם הם דיברו פה על 800 חיילים על 140 דירות, אני לא רוצה לחשוב בכלל באיזה סכום מדובר מדי שנה.

נועם אביטל: לדעתי בתפיסה הקטנה שלי מדובר פה בשוד לאור יום תחת הדברים האלה, אני מזועזע ואני משאיר את זה ליו"ר הוועדה להכנס לזה קצת יותר לעומק.

נועם אביטל: אלה המילים שלי.

נועם אביטל: תודה.

אלכס קושניר: שמעתי את דבריך ואנחנו עוד מעט נשאל את האגודה למען החייל על הנושא הזה, רק אני מבקש לשמור על שיח שהוא טיפה יותר מכבד, בכל זאת יש פה אנשים שפועלים בתחום הזה של חיילים בודדים הרבה מאוד זמן, ואני מאוד מקווה ובטוח שיש להם גם תשובות.

אלכס קושניר: שפרה מ"בית חם" בבקשה.

שפרה שחר: בימים כתיקונים ואנחנו כבר 12 שנה, עוד אפילו שנה לפני שנוסדה העמותה בראשותי "בית חם לכל חייל" התחלנו עם פרויקט האימוץ.

שפרה שחר: במשך כל השנים האלה, כל שנה הצטרפו בין 100 ל-120 חיילים שבחרו באופציה של משפחה מאמצת, אופציה דרך אגב מצוינת כי היא הייתה ללא עלות לצבא ולא לחייל ונתנה לחייל באמת את כל מה שחייל רק יכול לבקש, שום עלויות, עם משפחה אוהבת ותומכת, חדר לבד שאנחנו תמיד בדקנו אותו שהוא חדר ממוזג והוא לא איזה מחסן והוא לא כלום, ודווקא מאז הקורונה האופציה הזאת קיבלה האטה מאוד גדולה.

שפרה שחר: דרך אגב, עשינו את זה תמיד ללא פרסום, ללא תמיכה מצה"ל, צה"ל מעולם לא עזר לנו לקדם, כי יש לנו תמיד בכל נקודת זמן 900, 1,000 משפחות שנרשמו, עברו את הבידוק שלנו וממתינות לחייל לאימוץ ואף פעם לא נוצל הפוטנציאל במלואו כי לא קיבלנו יותר מאשר 100-120 הפניות בשנה, כל מי שפנה כמעט קיבל משפחה, למעט חיילים שדווח עליהם שיש בעיות התנהגות חמורות.

שפרה שחר: האופציה הזאת מאז תחילת הקורונה קיבלה האטה מאוד גדולה מכמה טעמים.

שפרה שחר: 1.

שפרה שחר: כי אנחנו בעיקר פונים אל קהל הלוחמים והלוחמים כמעט ולא יוצאים, הם היו בעוצר יציאות שבועות ארוכים, לא יכולים להגיע לראיון.

שפרה שחר: כן שלחנו לאימוץ בודדים, ממש יחידים, בשבעה החודשים האחרונים, אבל שוב אני אומרת שזו אופציה שעדיין קיימת ואני לא מבינה למה היא לא מנוצלת, כי היו"ר קושניר, אני בטוחה שמתמטיקה פשוטה אתה יודע.

שפרה שחר: אומרים לך וגם אנחנו יודעים שיש 6,500 חיילים בודדים בצה"ל ואומרת לך התנועה הקיבוצית שהם מטפלים ב-600 ויחד למען החייל 800, אז המסה הגדולה למרות הדברים היפים של קרן שהם מאוד מאוד בעד לקדם את הפתרונות ללא עלויות כדי שחיילים לא יסתבכו כלכלית, כי ברגע שהם שוכרים דירה הם מסתבכים כלכלית, אבל עדיין אחרי כל השנים גם 11-12 שנים שאני פועלת, עדיין הפתרונות שצה"ל מציע לא מכסים אפילו כמחצית ממספר החיילים הבודדים כך שהרוב בסופו של דבר נמצאים בשוקת השבורה הזאת שהם צריכים לבחור באופציה של שכירות דירה, ששם יש להם בעיה רצינית של הפערים הכספיים, הם מקבלים דירות ריקות, הם צריכים להשיג מפה מחצלת ומשם ציפית ומפה שמיכה וזה די נורא.

שפרה שחר: הבשורה היחידה שאני באה איתה היום זה פנו אלינו בחודשים האחרונים כמה וכמה בתי מלון שעומדים ריקים שהם לא מלונות קורונה ולא מלונות פעילים, מלונות אפשר לומר 3 כוכבים, שמציעים את חדריהם תמורת שכר הדירה שצה"ל נותן.

שפרה שחר: אתמול הייתה לנו ישיבה עם מנהלת של מלון כזה שאני מכירה שנים, שיש לה 400 מיטות, שני חיילים בחדר, היא מוכנה להשכיר לחיילים את הפתרון הזה במיידי, הם לא צריכים להביא לא ערבויות, אין להם שום פער ואנחנו כעמותה מוכנים לקדם את זה ללא שום גזירת קופון, אנחנו רק נתווך ונעזור ונסייע ונמצא גם אחר כך דרכים, המלונות מוכנים גם להעמיד שירותי הזנה לחיילים תמורת מחירים מסובסדים וסמליים, אבל חייל שלוקח חדר כזה לא צריך לדאוג לא לארנונה ולא לוועד בית ולא לחשמל ולא למים ולא לחימום ולא לקירור ולא למיטה ולא למחצלת ולא לכלום.

שפרה שחר: אז אני מציעה באמת לקדם בגלל שיש לנו מספר לא מבוטל של בתי מלון עם מספר מיטות שהציעו את ההצעה הזאת, הם עומדים כרגע ריקים כמגדל שן שכף רגל לא דורכת בו, ואני חושבת שזה פתרון מצוין.

שפרה שחר: שוב אני אומרת, העמותה בראשותי מוכנה לרכז את הנושא הזה בלי לגזור שום קופון, שלא יחשבו שאנחנו מנסים לעשות סיבוב או דמי תיווך או להרוויח איזה שהוא הון כספי מהדבר הזה.

שפרה שחר: לחלוטין לא.

שפרה שחר: אז הנה, זאת בשורה, משום שאנחנו יכולים היום לאכלס 400 מיטות במלון בצמידות לתחנה המרכזית בירושלים שזה נגישות מטורפת לחיילים, ויש שם עוד הרבה מאוד שירותים שהחיילים יכולים לקבל בנוסף.

שפרה שחר: אז אני חושבת שבאתי עם בשורה, לפחות לשנה הקרובה.

שפרה שחר: כרגע המלונות מוכנים להתחייב לשנה.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: א"ר- - - חיילת משוחררת.

אלכס קושניר: בבקשה.

א"ר: עליתי לארץ ב-2015 דרך גרעין צבר ובעצם נקלעתי לקיבוץ יחיעם.

א"ר: היינו שלושה גרעינים ביחד, שניים שלי שהיינו בערך 35 חיילים בודדים ועוד גרעין ותיק שכבר היה שם.

א"ר: קיבוץ יחיעם הוא בצפון ואני שירתי בתור לוחמת ברוכב שמיים ואחר קצינה ברוכב שמיים במחנה רמון, שזה בדרום.

א"ר: היה לוקח לי בערך בין 6-7 שעות להגיע לקיבוץ, כל פעם שהייתי יוצאת, שזה גם כן לא היה הרבה, אם הייתי יוצאת ביום חמישי הייתי מגיעה יחסית מאוחר, אם הייתי יוצאת ביום שישי זה היה אומר או שלא הייתי מספיקה לאוטובוס האחד או שניים שיש ביום להגיע בחזרה לקיבוץ, וגם לא הייתי מספיקה לקנות אוכל לסוף שבוע.

א"ר: אז הרבה סופי שבוע הייתי אוכלת טונה, ולמה זה?

א"ר: כי כשבע

א"ר: צם התחלתי את התהליך של גרעין צבר הקיבוצים הבטיחו לנו כניסה לחדר אוכל, שיהיה מועדון שיכולים לבשל ולא היה לא חדר אוכל, היה מועדון שלא היו תנאים שיכולים לבשל בהם, והיו לנו שתי מכונות כביסה שבורות ל-50 חיילים בודדים שזה אומר שאם אפילו היה לי סיכוי להגיע למכונה, הבגדים שלי היו יוצאים יותר מלוכלכים ממה שהייתי שמה אותם בפנים, אז רוב סופי השבוע הייתי חוזרת הביתה ועושה את הכביסה שלי בדלי ותולה אותה ככה בחוץ, לא נעים.

א"ר: בגדול החדרים שלנו, איך שאנחנו היינו קוראים להם "הצריפים" כי גם גרנו עם התאילנדים שגרו בקיבוץ, היינו ארבע בצריף, שני חדרים, 3 מ"ר בערך, היינו שתי בנות או שני בנים בחדר, המיטות היו יותר רעועות ממה שהיו בצבא, הייתי שוברת את הגב גם בצבא וגם בבית, ויותר מזה, השירותים היו חור שחור נוטף מים מגעילים, אז זה גם כן היה חרדת אלוהים לחזור לשם.

א"ר: באיזה שהוא שלב הייתי במסלול קרבי שנה שלמה מאוד קשה ואינטנסיבית ולא הבנתי לאיפה הכסף שלי בעצם הולך, כי באמת אם היינו מקבלים 900 שקל על כל אדם, היינו ארבעה בחדר, לא הבנתי למה אין לנו מזגן, למה אין לנו אוכל.

א"ר: באתי לדבר עם הרכזת שלנו של הקיבוץ והיא בעצם הסתכלה לי בעיניים ואמרה לי 'אופיר, את צריכה ללכת לראות קב"ן, כנראה שאת לא בסדר'.

א"ר: אני אדם יחסית עמיד ולא נלחצת בקלות, אבל זה מה שבאמת שבר אותי ועד הרגע הזה אני בעצם הייתי במן חרדות לעוף מהמסלול שלי, הייתי במשהו מיוחד אז פחדתי להתלונן, אבל באותו סוף שבוע הייתי בשבוע שטח, דיברתי עם המ"מ שלי וביקשתי ממנו להשאר בבסיס בסוף שבוע אחרי שבוע שדאות מאוד קשה, הוא לא הבין על מה אני מדברת, למה.

א"ר: אמרתי לו שאני מעדיפה להשאר בבסיס, איפה שיש לי ארוחת שבת חמה ואני לא אצטרך לאכול עוד טונה, תהיה לי כביסה ולפחות תהיה לי מיטה שאני יודעת שהסדינים לא מלוכלכים וסבירים יחסית.

א"ר: זו הפעם הראשונה שבעצם קיבלתי מענה.

א"ר: הוא הלך לעשות סיור בקיבוץ, זה היה הסיור השני שהם עשו, הסיור הראשון היה בארבעת החודשים הראשונים שלי בטירונות שהמ"פ ומש"קית ת"ש נסעו לקיבוץ בלי להגיד לי, בלי לשאול אותי, אני לא יודעת אפילו לאיזה חדר הם נכנסו, הם פשוט אמרו לי שהם היו בסיור ביקור בית ושהם מאוד התפעלו, וכשהם אמרו לי את זה פשוט נפל לי הלב, כי איך אתם מתפעלים מדבר כזה.

א"ר: אז כנראה שהם גם לא הגיעו באמת לצריף שלי, הם כנראה לא באמת ראו את התנאים שלי.

א"ר: אחרי שדיברתי עם המ"מ הוא העביר אותי יחסית מהר לבית יותר חם ותומך.

א"ר: הסיפור שלי הוא לא סיפור בודד.

א"ר: יש המון חיילים בודדים שמגיעים למצבים האלה, מצבים אפילו יותר קשים, ולאנשים שמגיעים עם צרות לפני זה ועוברים תהליכים כאלה זה יכול מאוד להשפיע עליהם אחר כך.

א"ר: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה אופיר.

אלכס קושניר: בהחלט סיפור לא פשוט.

אלכס קושניר: בהמשך הדיון, אני לא יודע אם נספיק היום, אבל נשמח לשמוע את תגובתה של התנועה הקיבוצית על הדבר הזה.

אלכס קושניר: המרכז לחיילים בודדים, נפתלי בבקשה.

נפתלי קנדיאטי: שלום ובוקר טוב לכולם.

נפתלי קנדיאטי: אני רכז דיור של המרכז ע"ש מייקל לוין, דיור לחיילים בודדים.

נפתלי קנדיאטי: נמצאת איתנו גם בוועדה מיכל ברמן שהיא מנכ"לית העמותה ונשמח לדבר בקצרה על העמותה.

אלכס קושניר: אני מעדיף לשמוע את מיכל.

אלכס קושניר: תסלח לי נפתלי.

מיכל ברמן: אנחנו הכנו ביחד את הדברים כמובן, המרכז לחיילים בודדים פועל בירושלים תל אביב ובאר שבע.

מיכל ברמן: יש לנו היום יותר דירות בירושלים ופחות באזור המרכז, בפתח תקוה ובהרצליה.

מיכל ברמן: בסך הכל שמונה בתים או דירות.

מיכל ברמן: הגדלים משתנים.

מיכל ברמן: יש הבדל מסוים בדירות, הדירות במרכז הן יותר משמשות את חסרי העורף ויותר לוחמים, יש שם סדר גודל של 18 חיילים בכל אחד מהבתים, מדובר בבתים מאוד גדולים שעובדים בתוך הקהילה והקהילות מפנקות אותם באוכל ובאמת הן מהוות חלק מהקהילה שם.

מיכל ברמן: שתיהן משמשות כרגע רק בנים.

מיכל ברמן: בירושלים יש לנו מגוון יותר רחב, יש לנו כמה דירות קטנות יותר ויש לנו בניין שאנחנו שוכרים.

מיכל ברמן: את כל הדירות שלנו אנחנו כעמותה שוכרים ומשכירים לחיילים.

מיכל ברמן: כל חייל שנכנס עובר ראיון התאמה, אנחנו מקבלים כל חייל בחדר.

מיכל ברמן: יש לנו גם חדרים של חייל לבד וגם חיילים זוגיים, על חדר זוגי חייל משלם 1,300 שקלים, על חדר יחיד הוא משלם 1,600 שקלים.

אלכס קושניר: זאת אומרת שהוא מוסיף 300 שקלים מהכיס שלו?

מיכל ברמן: נכון.

מיכל ברמן: אנחנו נותנים להם את האפשרות הזו.

מיכל ברמן: ובעצם חוץ מהחדר עצמו הם מקבלים הרבה הרבה מעבר, הם מקבלים אוכל חם בשבתות, הם מקבלים כביסה, wi-fi, כמובן ארנונה, חשמל, מים, כל מה שזה דורש וגם מדריך שגר איתם שם בקהילה, ורכז, נפתלי שבאמת נמצא שם, זה כל התפקיד שלו בעצם, לוודא שהחיילים מקבלים כל מה שהם צריכים.

מיכל ברמן: יש להם כמובן גם מכונות כביסה, שירותי החזקה, תיקון, כל מה שקשור בהחזקה של הבית שתהיה ברמה כמה שיותר גבוהה.

אלכס קושניר: איך אתם מגייסים את החיילים?

מיכל ברמן: בעיקר מפה לאוזן, הם מגיעים אלינו, בכל גיוס של מח"ל, בכל גיוס חדש יש חיילים חדשים שמגיעים, הרבה מהחיילים שלנו מצפון אמריקה, יש לנו גם מצרפת וגם מעט ישראלים.

מיכל ברמן: הם מגיעים אלינו, אנחנו לא כל כך מגייסים, אנחנו פשוט נמצאים איתם בקשר.

מיכל ברמן: המרכז שלנו הוא מרכז מאוד אהוב, הם מגיעים לכאן, הם שומעים עלינו עוד בחו"ל, יוצרים את הקשר.

מיכל ברמן: זהו בגדול.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אהרון גרנות בבקשה.

אהרון גרנות: שלום.

אהרון גרנות: קודם כל אני באמת רוצה לברך על הדיון החשוב הזה, אני מכיר פה חלק לא קטן מהאנשים.

אהרון גרנות: אנחנו כבר פעילים ארבע שנים וחצי, ואנחנו מטפלים רק בכאלה שבאים מרקע חרדי.

אהרון גרנות: כשחלק מהם ממשיכים לשמור מצוות וחלק מהם לא שומרי מצוות.

אהרון גרנות: שני הכללים אצלנו הכי גדולים זה א.

אהרון גרנות: מי שפוגש אותנו מפסיק להיות בודד, כשאנחנו באמת נותנים להם את כל ההרגשה שהם לא בודדים ויש מי שדואג להם ומי שמאכיל ומשקה אותם ודואג להם להכל.

אהרון גרנות: הכלל השני הוא שאנחנו לא שוטרים של אלוהים.

אהרון גרנות: כל אחד שיעשה מה שהוא רוצה, איך שהוא רוצה בתחומים האלה.

אהרון גרנות: אני אומר תמיד שעיקר הפעילות שלנו זה לא הדיור שאנחנו נותנים, יש לנו 16 דירות בכל רחבי הארץ, 11 מתוכן בקרית ארבע, שם אנחנו גרים ושם עיקר הפעילות, אבל יש לנו גם בעלי, בסוסיא, בנעלה, בראשון לציון, בני ברק, אנחנו עומדים לפתוח דירה לבנות במזכרת בתיה, עומדים לפתוח עוד דירה ברעננה שנועדה לשומרי מצוות בלבד, שהקהילה החרדית ברעננה תחזיק אותה ודירה נוספת בדרום תל אביב לכאלה שעושים יומיות ולא יכולים להגיע לכל המקומות האחרים והם רוצים את הדירות שלנו.

אהרון גרנות: חוץ מהדיור והביגוד שאנחנו נותנים להם, והארוחות שבת, ומשפחתיות וכל הדברים האלה, חוץ מזה, עיקר העבודה שלנו, כך אני אומר תמיד, זו המעטפת המשפחתית.

אהרון גרנות: זה שחייל יודע, מישהו אמר ואני מזדהה עם זה מאוד, 'יפסיק לחיות חיי שרידות'.

אהרון גרנות: הוא לא צריך לדאוג מאיפה תהיה לו ארוחה, הוא לא צריך לעבוד, ואמרה את זה הדוברת מהתנועה הקיבוצית, הוא לא צריך לעבוד בשביל להתקיים, הוא יכול לעשות את השירות שלו בצורה הכי טובה וגם לערב אותי כשצריכים.

אהרון גרנות: עוד משהו אחד, חיילים מרקע חרדי שנזרקו מהבית חסרי עורף משפחתי, יש להם לפעמים המון המון בעיות שמצריכות התערבות, מצריכות את האזניים הקשובות של המפקדים, ואני צריך להגיד אגב, יש אזנים קשובות של המפקדים בצה"ל לכל הבעיות האלה.

אהרון גרנות: גם במדור בודדים אני מוצא אזנים קשובות, גם אצל המפקדים בשטח, אצל המח"טים, המג"דים, אנחנו פונים אליהם בענייני חיילים ומאירים את תשומת ליבם לכל מיני פרטים קטנים שהם לא שמו לב, והם במפורש מקשיבים.

אהרון גרנות: אנחנו מספקים להם כמובן גם סעודות שבת, החיילים מגיעים הביתה, רק בקרית ארבע יש לנו 39 חיילים, לא כולם באים כל הזמן, הרי הם סוגרים חלק, אבל תמיד יש לנו 20, 25 חיילים, אוכלים סעודות שבת משותפות בערב ובבוקר - - -

אלכס קושניר: אהרון, אתה כבר חרגת מהזמן.

אלכס קושניר: יש לי כמה שאלות אליך.

אהרון גרנות: רק עוד שני דברים קטנים ברשותך אדוני היו"ר, כי זה עלה.

אהרון גרנות: הנושא של בוגרים, החבר'ה אצלנו ממשיכים לגור בדירות עד החופה, שגם אותה אנחנו עושים.

אהרון גרנות: אנחנו כבר חיתנו ארבעה חיילים.

אהרון גרנות: זה דבר אחד, וב.

אהרון גרנות: מגיעים אלינו הרבה חבר'ה מלש"בים, עוד לפני שבכלל הם מתגייסים ההורים מגלים שהם בקשרים עם לשכת הגיוס והם זורקים אותם מהבית, ולשכות הגיוס שולחות אותם אלינו.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: כמה חיילים בחדר אצלכם?

אהרון גרנות: חייל אחד.

אהרון גרנות: אנחנו גם די באמונה שמישהו כבר העלה, שכל חייל מקבל חדר לעצמו, משום שזה המקום היחיד עלי אדמות שיש לו, ואין לו בית אחר.

אהרון גרנות: לכן אנחנו עומדים על כך שלכל חייל יהיה חדר בנפרד.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: יאנה בר בבקשה.

יאנה בר: קודם כל חשוב לי להגיד תודה על הפלטפורמה.

יאנה בר: אני שמחה שיש כאן הרבה אנשים שמתגייסים למען חיילים בודדים, אבל רציתי להעלות כמה סוגיות.

יאנה בר: אני בהיותי חיילת בשנת 2014-2017 והמשכתי קצת, גרתי בשתי מסגרות.

יאנה בר: האחד בית החייל והשני אימוץ בקיבוץ על ידי צביקה לוין ז"ל, שבאמת, גרתי בקיבוץ בצפון, בשדה נחום, וגרתי בדירה אחת, ובאמת בקיבוץ אני יכולה לבוא ולהגיד באופן אישי שהייתה לי עשיה ושיתוף פעולה מאוד גדול ובאמת סייעו לנו.

יאנה בר: לאחר השירות נוצר משבר מאוד גדול כי בעצם דובר על עניין של סד"כ בבתי חייל ואז מה שקורה, חיילים חדשים מגיעים לבתי חייל וחיילים ותיקים שכבר לא רלוונטיים יוצאים החוצה ללא מקום מגורים.

יאנה בר: הפתרון שאני חשבתי עליו, ושוב, אני לא עמותה ושום דבר שקשור לזה, זה להקנות אפשרויות במרכזי קליטה.

יאנה בר: אני גרה במעונות הסטודנטים בתוך מרכז קליטה רעננה ויש מרחב מאוד מאוד גדול שיכול לאכלס ולהכיל חיילים בודדים לאחר השירות, ואני חושבת שזו חלופה טובה.

יאנה בר: בנוגע לקשיים של חיילים בודדים, אני אומרת את זה פה בריש גלי, יש קושי מאוד משמעותי לגור עם מספר אנשים בחדר, זה מקשה עלינו, בסוף אנחנו רוצים גם לקיים חיי זוגיות וגם לקיים חיי חברה נורמטיביים וארבעה אנשים בחדר לצערי – ואני מבינה שכרגע זה הפתרון – זה משהו שמאוד מורכב ומאוד מאוד מקשה על החיילים באופן כללי.

יאנה בר: זו דעתי בכל אופן, ושוב תודה רבה על הפלטפורמה.

אלכס קושניר: תודה יאנה.

אלכס קושניר: עוד ארגונים שרוצים לדבר?

אלכס קושניר: "נפש בנפש" בבקשה.

טימור ממדוב: בקשר לחיילים בודדים כמו שקרן אמרה, יש 55% של חיילים ששוכרים דירה והם שוכרים דירה על דעת עצמם בלי סיוע משפטי או סיוע של עורכי דין ואנחנו מקבלים מלא פניות שחיילים נקלעים לבעיות עם בעלי דירה, אם זה חובות, אם זה בעל דירה לא הגון.

טימור ממדוב: אתמול דיברתי עם חייל שלא גר בדירה כבר שנה וחצי ודורשים ממנו לשלם על השנה וחצי האלה 3,000 שקל חשמל.

טימור ממדוב: בצה"ל מקבלים חוזה, בודקים אותו ומאשרים סיוע בשכר דירה, אבל אף אחד לא בודק אותו בעניין משפטי, האם החוזה הגון, האם אין שם סעיפים שמכשילים, ואנחנו רוצים להציע לעשות הכשרה למש"קיות ת"ש שלא רק יקבלו את החוזה ויאשרו סיוע בשכר דירה, אלא יבדקו את החוזה באופן יזום, האם החוזה הגון כדי שהחייל לא ייקלע לבעיות משפטיות לאחר שהוא יסיים את החוזה או במהלך השכירות.

טימור ממדוב: אני חושב שגם גיא יכול להעיד שיש מלא בעיות עם החוזים שהם לא הוגנים.

טימור ממדוב: תודה.

אלכס קושניר: האם "נפש בנפש" מייצרת פתרונות דיור לחיילים בודדים?

טימור ממדוב: אנחנו לא מייצרים פתרונות דיור לחיילים, אנחנו עוזרים, אנחנו נמצאים בקשר עם יעל, אנחנו נמצאים בקשר עם מרכז בודדים של צה"ל ועם מיט"ב ועוזרים לחיילים לקבל פתרונות דיור, גם למלש"בים, לכניסה לבתי חייל לפני גיוס, וגם לחיילים שפונים אלינו עם בעיה שאין להם מגורי אנחנו ישר פונים לגורמים הרלוונטיים כדי לתת להם פתרון דיור כמה שיותר מהר.

טימור ממדוב: אנחנו בעצמנו לא מייצרים פתרונות דיור.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: עמותת כפר עולים, דוד ברוך סינגר בבקשה.

דוד ברוך סינגר: רק רציתי לבקש שיהיה דיון נוסף לגבי פתרונות דיור לחיילים בודדים משוחררים, כי בסופו של דבר כל אלה השתחררו וצריכים מקום.

אלכס קושניר: בסדר גמור.

אלכס קושניר: נקיים דיון.

אלכס קושניר: יונה ליבן מפלוגת בית.

יונה ליבן: אדוני היו"ר, נמצא איתנו גם גפן.

יונה ליבן: בעצם פלוגת בית, אנחנו לא רוצים להתחרות עם כל הארגונים הנוספים שמאוד מאוד חשובים, אנחנו קמנו לפני שנתיים כפתרון דיור דווקא למה שיעל ונועם דיברו עליו לפני כן, הנשירה לקראת סוף השירות מכל האופציות האחרות שקיימות.

יונה ליבן: שמנו את עצמנו בתוך הפאזל הזה של פתרונות בכלל לחיילים בודדים וחיילים בודדים משוחררים על מנת להגיש פוקוס רק על הנדל"ן, ולכן פתרונות הדיור שלנו כעמותה הם לגמרי פרטיים, אנחנו מגייסים כסף לסבסד דיור, אם העלויות גבוהות יותר ממה שהצבא נותן, כרגע יש שבע דירות שרובן בתל אביב יפו, יש גם בבאר שבע, דירה של חיילים בודדים חסרי עורף, כל השאר הם חיילים בודדים עולים.

יונה ליבן: יש לנו כמובן גם דירות של ותיקים, אחרי השחרור.

יונה ליבן: אני יודע שזאת לא השיחה היום, אני גם כמו דוד וגם לגבי מר אהרון, מחזק את הפואנטה החשובה כאן שגם אחרי השחרור מאוד חשוב להישאר בתמונה.

יונה ליבן: כרגע הכי חשוב לומר הוא שחשוב שכולנו נשתף פעולה אחד עם השני, גם עם צה"ל.

יונה ליבן: אנחנו עמותה מאוד קטנה רק של מתנדבים, כמוני, אני בעצמי עליתי לפני תשע שנים דרך גרעין צבר, הייתי מאוד מבסוט גם עם זה שהיה לי שותף בחדר.

יונה ליבן: כמובן גם עבדתי עם גרעין צבר אחרי השחרור במרכז קליטה ברעננה ועכשיו בהתנדבות אני עובד בעמותה הזאת של פלוגת בית.

יונה ליבן: אנחנו נשמח ביותר לשתף פעולה עם כל ארגון כאן וגם כמובן עם הצבא וגם עם הממשלה.

יונה ליבן: תודה.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: עודד סרוקה, קרן אחיי בבקשה.

עודד סרוקה: שלום לכולם.

עודד סרוקה: אני נותן פרספקטיבה טיפה שונה כי אצלנו חייל בודד זה לא אירוע צבאי.

עודד סרוקה: אצלנו חיילים בודדים מתחילים מגיל התבגרות ובעצם אנחנו מלווים אחד-אחד לטווח ארוך עד פרנסה יציבה.

עודד סרוקה: "אחיי" הוא ארגון שקורא לכולם לשתף פעולה.

עודד סרוקה: מה שאנחנו יוצרים זה שפה חדשה, שפה של רצון ואכפתיות לטובת החבר'ה ולטובת עצמנו, יש פה עניין ערכי לאומי של ערבות הדדית שחייבים להחזיר למדינה, קצת איבדנו אותה בזמן האחרון.

עודד סרוקה: בנושא הדיור, כל בעלי הדירות אצלנו חייבים לרצות מאוד בתור זכות שהחייל הבודד יגור אצלם, אך ורק אחד בחדר, ליווי מלא, הדיור הוא פלטפורמה בלבד.

עודד סרוקה: ליווי מלא כמו לילדים שלנו, אחד על אחד, זה גדל בצורה מטאורית, אני מתרגש בכל פעם מחדש שאני רואה ישובים שלמים שנכנסים כנאמנים.

עודד סרוקה: אנחנו מקימים כפר על 60 דונם, חלקכם היו בו, חלקכם תבואו לראות ולא תאמינו ממה שתארו.

עודד סרוקה: אנחנו מצדיעים לחיילים בודדים, יש כל שנה מסע הצדעה לחייל הבודד שחלקכם היו בו וכולם מוזמנים.

עודד סרוקה: 8-9 לאפריל, מסע הצדעה רביעי הופך להיות מצעד החיים הישראלי, כל המורשת מתחילה משואה ועקירה לתקומה.

עודד סרוקה: מי שמכיר יודע, מי שלא ומתעניין שישאל ונכניס אותו, כל אחד יכול להיות ב"אחיי" כי זו שפה אבל צריך אינטרס מובהק של 100%, ואני מדגיש, לטובת החייל הבודד ולטובתנו כמדינה, כעם, כמשפחה.

עודד סרוקה: לצורך העניין הדיון הזה מאוד חשוב, אבל אצלנו הדירות שמתפתחות בטירוף כי לא העליתי על דעתי שאצטרך לגעת בנושא של דירות, היה לי ברור שזה פתור, "אחיי" היום פותרת נושא של דיור בכל סוגי הדיור שרק מעלים על הדעת בכל המקומות וכל הישובים וזה מתפתח, כולל דיור לחיילים בודדים משוחררים שהוא קריטי.

עודד סרוקה: אופיר ויאנה, אני מספר לכם שיש פתרונות לחיילים בודדים משוחררים מדהימים שלאט לאט מתפתחים, כולל פתרונות לחיילים בודדים לפני גיוס.

עודד סרוקה: החבר'ה לפני גיוס - - - ואין שום תקציב, ואנחנו קולטים ומכניסים אותם, במסגרת אותו ליווי כי בעלי הבית רוצים להיות שם והחבר'ה מסביבנו רוצים שהם יהיו איתנו ואז הגיוס הרבה יותר קל, הרבה יותר נוח, משתפים פעולה מלא עם הצבא, אנחנו אחרי פגישות עם ראש אכ"א ועם כל החבר'ה בצבא.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אלון קובה גרעין צבר.

אלון קובה: אני אעשה את זה מאוד קצר.

אלון קובה: בוקר טוב ותודה לכולם.

אלון קובה: בגרעין צבר כמו שאתם יודעים, אנחנו מביאים מאות חבר'ה כל השנה, אפילו עכשיו בשיא תקופת הקורונה 270 חבר'ה הגיעו והם מתגייסים עכשיו בנובמבר-דצמבר ובדצמבר יגיעו עוד 80 חבר'ה חדשים, 350 חבר'ה בשיא תקופת הקורונה.

אלון קובה: עם זאת, יש לפעמים דברים שלא עובדים ולא מצליחים, אנחנו פרוסים בכל רגע נתון ב-34 קיבוצים ברחבי הארץ ובמרכז הגדול שלנו ברעננה שיש בו 188 מיטות לחיילים בודדים, הריכוז הכי גדול בארץ בבת אחת לחיילים בודדים, ויש דברים שלא עובדים.

אלון קובה: קיבוץ יחיעם שא"ר ציינה ובצדק, דבריה חשובים ואני מודה לה שהיא אמרה אותם, אנחנו מכירים אותם ולכן אנחנו כבר שלוש שנים לא עובדים עם יחיעם, זה לא הסטנדרט שלנו.

אלון קובה: כשהבנו שהדברים שם הגיעו למסה קריטית שהיא לא תקינה והקולות נוטים לכיוון לא נכון, הגענו לשם ספציפית דרך אגב עם התנועה הקיבוצית, בערב ליל הסדר באותה שנה, דאגנו להפסיק את ההתקשרות איתם, לתקן את מה שאפשר, להוציא חיילים ולתת להם פתרונות אחרים כי זה בהחלט לא הסטנדרט לא של התנועה הקיבוצית ולא של גרעין צבר ובכל מקום שדברים כאלה קורים אנחנו מבקשים לתקן אותם ולא להמשיך אותם כי הם לא נכונים ואנחנו רוצים לתת את הטוב ביותר לחיילים שלנו.

אלון קובה: אני כן אגיד בשתי נקודות קצרות שאני חושב שכדאי לנהל איזה שהוא דיון יחד עם משרד הביטחון, ואני מבקש מהוועדה אם אפשר ואפילו בסיורי שטח לבוא לראות את הפתרונות השונים, אני חושב שזה מאוד נכון שהמשרד שמקבל את ההחלטות וקובע את המדיניות יבוא ויראה את הדברים, א.

אלון קובה: להבין למה יש פערי תמחיר כל כך גדולים בין פתרונות הדיור של גרעין צבר, התנועה הקיבוצית, האגודה למען החייל ושכר דירה פרטי שמקבלים - - - שבו בעצם מקבלים הכי פחות money per value, ואני חושב שזה חשוב שהוועדה תיכנס ותזמן את משרד הביטחון לטובת הדבר הזה.

אלון קובה: אני כן אגיד שיש עוד כסף שמסתובב, שחיילים מקבלים ממשרד הבינוי והשיכון, זה לא מעט כסף, אני לא זה שרוצה לקחת כסף מהכיס של החיילים אבל זה תוספת שכר חודשית שמיועדת לענייני דיור ובעצם היא לא מגיעה לפתרונות הדיור אלא מגיעה לחיילים ויש הגיון בזה שהכסף הזה יושקע וייצבע לטובת פתרונות הדיור שלהם כפי שיועד לכך במשרד הבינוי והשיכון.

אלון קובה: נקודה אחרונה שאומר, שאחרי השחרור יש ענייני כסף שאנחנו לא יכולים להשתמש בו.

אלון קובה: יש מענק מאוד יפה מהיחידה להכוונת חיילים משוחררים, 1,000 ₪ בחודש לשכר דירה, הייתי שמח אם היינו יכולים גם לייצר פתרון שבו חיילים משוחררים יכולים להישאר במסגרות שלהם בקיבוצים או אצלנו ברעננה או בפתרונות דיור אחרים באופן ישיר בכך שהמדינה תאפשר מימון של הדבר הזה.

אלון קובה: היום לרוב המימון נחתך ביום שאתה עובר מחייל בודד לאזרח בודד, וכולנו בפורום יודעים שאזרח בודד זה צרה צרורה שצריך גם לטפל בה ויש דיונים רבים שהתנהלו על הנושא - - -

אלכס קושניר: אלון, זה דיון אחר - - -

אלון קובה: - - - אני חושב שאם אפשר לייצר קו ישיר בנושא הכלכלי בין מימון פתרונות דיור לחיילים למימון פתרונות דיור למשוחררים זה היה מאוד מקל על הדברים.

אלון קובה: תודה רבה לכולם.

אלכס קושניר: תודה רבה אלון.

אלכס קושניר: שאול ממשרד השיכון, אבל ממש קצר.

אלכס קושניר: אנחנו ב-11:00 חייבים להיות במליאה.

שאול מוצפי: בוקר טוב לכולם.

שאול מוצפי: אנחנו במשרד השיכון למעשה כבר כמה שנים עוזרים, מסייעים בשכר דירה לחיילים בודדים.

שאול מוצפי: יצרנו ממשק עם משרד הקליטה כך שהסיוע מועבר ישירות לחיילים בלי צורך בהרשמה ובלי צורך בהמצאת חוזה שכירות.

שאול מוצפי: אנחנו מסייעים כרגע ל-2,700 חיילים עולים בודדים.

אלכס קושניר: רק עולים או גם חסרי עורף משפחתי?

שאול מוצפי: לא.

שאול מוצפי: המסלול שלנו הוא רק לחיילים עולים בודדים.

אלכס קושניר: באיזה סכום מדובר בחודש?

שאול מוצפי: 402 שקלים.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: משרד הביטחון בבקשה.

אלכס קושניר: איריס, לפני שאת מתחילה אני רוצה לשאול כמה שאלות שתתייחסי אליהן.

אלכס קושניר: אין מתבצעת ההתקשרות עם האגודה למען החייל, האם זה מכרז, פטור ממכרז, ספק יחיד, איך זה מתבצע מול התנועה הקיבוצית והאם יש גופים נוספים שאתם פועלים מולם במסגרת פתרונות דיור לחיילים בודדים.

אלכס קושניר: בבקשה.

איריס גוטרמן: אני רוצה לציין שאני נציגת האגף והקרן לחיילים משוחררים וכל מה שקשור בהתקשרות של צה"ל בנושאי התנועה הקיבוצית והגופים הנוספים, האגודה למען החייל, זה לא בתחום העיסוק שלנו ואני מתנצלת שלא ידענו שזה עומד לעלות כדי להביא את המידע לפורום, אבל אני בהחלט אוכל לבחון את זה, לבדוק ולהביא אותו, אלא אם כן צה"ל יידע לתת יותר פרטים.

אלכס קושניר: לא, צה"ל אמר שזה משרד הבטחון.

אלכס קושניר: בגלל זה אני שואל אותך.

איריס גוטרמן: אז זהו, לצערי המשרד הוא באמת גוף גדול ואנחנו התייחסנו לפעילות שאנחנו מבצעים לטובת החיילים הבודדים בכל נושא פתרונות הדיור, לאחר השחרור שלהם.

אלכס קושניר: לא, לאחר השחרור זה לא הדיון הזה.

אלכס קושניר: אני מתנצל.

אלכס קושניר: פשוט אין לנו זמן.

אלכס קושניר: אנחנו נעשה דיון נפרד על כך.

איריס גוטרמן: או.

איריס גוטרמן: קיי.

אלכס קושניר: בועז מאל"ח ביקש לדבר.

בועז בוסאני: אני רוצה לדבר על ההשמצות החמורות של נועם שמבחינתי זה פרובוקציה איומה.

אלכס קושניר: לא, תקשיב, אני לא רוצה להכנס עכשיו למי צודק ומי לא צודק.

אלכס קושניר: זה לא המצב.

אלכס קושניר: אין לי זמן לזה.

בועז בוסאני: - - - בטח לא לפני שבודקים את כל הנתונים ואתה לא בכיוון בכלל.

בועז בוסאני: אני לא אפרוס כאן את כל הנתונים שלנו, פשוט היה צר לי לשמוע את זה נועם, זה לא מכובד, לא מכבד אותך ובטח לא את המעמד הזה.

בועז בוסאני: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה בועז.

אלכס קושניר: נטלי חן מצה"ל בבקשה.

נטלי חן: אני מרמ"ד בודדים.

נטלי חן: אני רוצה באמת לברך על הפורום הזה, אני חושבת שהוא מ אוד מאוד חשוב, זה דיון באמת שצריך להתעסק בו.

נטלי חן: אני רוצה לומר שמרכז בודדים מבצע מעקב ובאמת מוודא שלכל חייל בודד יש איפה לגור ומתוך זה אנחנו גם מעלים את הצרכים, לראייה זה באמת פתיחת דירות נוספות, קרן דיברה על זה ועל התכנית לקראת 2021.

נטלי חן: גם הקיבוצים, אני לא זוכרת אם דובר על זה אבל גם שם הייתה עליה מאוד משמעותית בכמות החיילים בתנועה הקיבוצית, מלבד גרעין צבר, ואני יודעת גם לומר היום שאין לנו חייל בודד שאין לו פתרון דיור.

נטלי חן: אנחנו גם בקשר רציף עם מרבית האנשים ששותפים פה בדיון הזה, אנחנו מכירים את הדירות, אנחנו מכירים את הפרויקטים, יש עוד הרבה מאוד דירות עבור חיילים בודדים שהם לא תחת הקטיגוריות של התנועה הקיבוצית או יחד למען החייל, אבל בעלויות סבירות של עד 1,300, 1,500 שקלים לחייל, אנחנו מגיעים לדירות האלה, אנחנו פוגשים את מי שמלווה את הדירות האלה ואנחנו גם מפנים חיילים לדירות על מנת שבאמת יהיה להם פתרון ראוי למגורים.

נטלי חן: זהו.

נטלי חן: היה לי חשוב להגיד שבאמת על אף שאנחנו רואים עליה מאוד גדולה בפתרון השכר דירה, הרבה מתוך זה הוא שכר דירה שהוא ראוי וצריך להגיד את זה, הרבה דיברו פה על חובות של חיילים אבל יש פה הרבה מאוד דירות עם עלויות שהן על פי השכר שצה"ל נותן, שזה בין 1,300 ל-1,500 שקלים שחייל שוכר דירה.

אלכס קושניר: אתם מבצעים ביקורות תקופתיות בדירות האלה?

נטלי חן: אתה מדבר על הדירות של יחד למען החייל?

אלכס קושניר: כל הדירות, כל הפתרונות.

נטלי חן: הפתרונות שהם ברשות צה"ל, כמו שהוצג קודם, של יחד למען החייל והתנועה הקיבוצית, אנחנו לגמרי שם, אנחנו מבקרים גם את בתי החייל, גם את הדירות של יחד למען החייל, גם את התנועה הקיבוצית.

נטלי חן: אנחנו מגיעים לשם פיזית, גם קצינות ת"ש מגיעות לשם כחלק מתורנות שיש להן במהלך השנה, מוציאות לנו דו"חות ובהתאם הגופים נותנים מענה.

נטלי חן: בית שהוא לא תחת צה"ל כדוגמת הבית של בנג'י שנאמר פה, זה לא בית שיש לי סמכות ללכת ולבקר אותו, אבל אני יודעת לומר בוודאות שסגלים ומפקדים מגיעים, יש לנו הרבה מאוד חיילים שנמצאים בדירות האלה.

אלכס קושניר: מהביקורות האלה והדו"חות האלה, אתם מרוצים כצבא?

נטלי חן: מאוד.

נטלי חן: ואיפה שיש פערים אנחנו לוקחים את האירוע וממקמים אותו ונותנים לו מקום למענה.

נטלי חן: אין דברים שאנחנו לא מעלים למעלה, אני יכולה לספר אפילו על מפגש אתמול שהיה לי עם כל מנהלי בתי החייל שלנו, על שיח שעשינו עם כל החיילים הבודדים בבתי החייל והעלינו את כל הפערים שהיו שם, גם אם אלה לא היו פערים כל כך משמעותיים, מה שעלה נאמר בתוך השיחה הזאת יחד עם מנכ"ל יחד למען החייל והאירוע בא לכדי פתרון.

נטלי חן: כנ"ל בדירות יחד למען החייל, וכלה בשאר פתרונות הדיור, גם בקיבוצים.

אלכס קושניר: אני מבין שאחרי כל ביקור, קצין או מש"ק מוציא איזה שהוא דו"ח.

אלכס קושניר: יש אחר כך דו"ח מסכם שמדבר על תקופה?

נטלי חן: זה לא דו"ח לפי תקופה.

נטלי חן: אני מבחינתי עושה ביקורות פתע בלי סוף, לאחר ביקורת פתע אני מוודאת תיקון ליקויים וזה משהו שהוא השוטף שלנו.

נטלי חן: אני לא עושה את זה רבעוני או חציוני, אני עושה את זה כמדור וגם סגלי הת"ש בשטח מבקרים, עושים ביקורות, ויש לנו שת"פ מעולה עם כולם.

אלכס קושניר: ואת יודעת לומר שבאמת הליקויים מתוקנים?

נטלי חן: חד משמעית כן, אנחנו גם עושים שיחות חתך בצורה עקבית אל מול חיילים, השיח הוא לא בדרג מנהלים ומנכ"לים.

נטלי חן: אני מדברת עם החייל בקצה, אני פוגשת את החייל בקצה, הרבה פעמים זה גם בזום לאור התקופה שאנחנו נמצאים בה, אבל אנחנו לא מוותרים על זה והשיח הזה סופר חשוב לנו ואנחנו ממשיכים לבצע אותו גם בתקופה הזו.

אלכס קושניר: את יודעת להגיד לי לאורך שנים, האם כמות החיילים שפונים לפתרונות מחוץ למסגרת שאתם מציעים גדלה או קטנה?

נטלי חן: אני יודעת להגיד לך, אני נמצאת שנתיים בתפקיד, אני יודעת להגיד בוודאות שכמותה דירות – ואולי קרן תדע להגיד את המספרים בצורה יותר מדויקת – אבל כמות הדירות של יחד למען החיל עלתה בצורה משמעותית מתוך הבנה שזה הפתרון הנכון ביותר עבור החיילים.

נטלי חן: לא צוין פה אבל כל חייל כזה גם מקבל 400 שקלים בחוגר כדי לנהל את היום יום שלו, חוץ מזה שהוא לא משלם שום דבר נוסף, לא ארנונה ולא חשמל ולא שכר דירה, ומבחינתנו זה הפתרון הראוי ביותר עבור החיילים, בין אם הוא לוחם ובין אם הוא לא לוחם.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: אנחנו חייבים לסיים ולנעול את הישיבה.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שהדיון לא מוצה מבחינתי, יש עוד הרבה שאלות לשאול.

אלכס קושניר: הדבר המרכזי שזועק ובולט לעין זה שמצד אחד אני שומע את צה"ל ואת האגודה למען החייל וגם את התנועה הקיבוצית אומרים עד כמה הפתרונות שלהם טובים, ואני נוטה להאמין לכם, אבל מצד שני החיילים מצביעים ברגליים ואם יותר מחצי מהחיילים בוחרים בפתרונות אחרים אני חושב שזה אומר דרשני וצריך אולי לעשות בדק בית.

אלכס קושניר: דבר שני, בועז, אני מאוד אשמח שתפריך את הטענה שנשמעה כאן, כי באמת אם אתה בא כאורח לרגע ועושה את החישוב הפשוט ולוקח 1,240 שקלים ומכפיל אותם בכמות החיילים בדירה ומחסיר מזה את עלות שכר דירה כולל התוספות, עדיין נשאר איזה שהוא פער כספי.

אלכס קושניר: אין לי שום ספק שלאגודה למען החייל יש הסבר לזה ואני אשמח לקבל את ההסבר הזה בפעם הבאה.

אלכס קושניר: אני מבקש לקבל תשובה ממשרד הבטחון, באיזה אופן מתבצעות התקשרויות, גם אל מול התנועה הקיבוצית וגם עם האגודה למען החייל, ואם יש גופים נוספים אז גם מולם, ואשמח לשמוע למה אין, במידה ואין, מכרז, למה פועלים ללא מכרז.

אלכס קושניר: דבר נוסף שמאוד אשמח לשמוע ממשרד הבטחון זה מאיפה נובע הפער בין מימון שמשולם לאגודה למען החייל שהוא 1,240 שקלים לפי מה שנאמר פה, לבין התנועה הקיבוצית ששם זה 1,000 שקלים, לבין הפתרון של שכר הדירה שזה קצת יותר, 1,300 שקלים.

אלכס קושניר: אני רוצה להבין את הפערים הללו.

אלכס קושניר: אני חייב לומר לכם שבמסגרת ההכנות לדיון קיבלתי הרבה מאוד פניות מחיילים שנמצאים בשירות, ואסור להם להופיע כאן בוועדה, ואני אומר לכם חברים, המצב הוא לא מצב משביע רצון.

אלכס קושניר: לכן אני מנסה ומקווה שאנחנו ניקח את הדיונים האלה כאן בוועדה לכיוונים שבאמת נוכל להשתפר ולראות איך אנחנו מייצרים פתרונות טובים יותר לחיילים.

אלכס קושניר: כבר אני אומר לכם, אני חושב שפתרון של ארבעה חיילים בחדר בבית החייל הוא פתרון בלתי סביר בכלל, מה גם שבאמת על כל חייל משלמים 1,240 שקלים, לא יכול להיות מצב שיש ארבעה בחדר.

אלכס קושניר: לגבי דירות אולי אפשר להבין מצד אחד, אבל מצד שני כשהולכים ובודקים מקומות אחרים שפועלים לא במסגרת צה"ל, שם משום מה אדם אחד בחדר זה goes without saying, זה ברור מאליו.

אלכס קושניר: וזה הרבה מאוד עמותות שחלק מהן דיברו כאן וחלק לא דיברו.

אלכס קושניר: לכן אין ספק שצריך פה למצוא פתרונות.

אלכס קושניר: אני מקווה שנוכל לקבל את התשובות לשאלות ששאלתי קצת לפני הדיון, לא חמש דקות, אלא לפחות שבע דקות, כדי שבאמת נוכל להתכונן ולהזמין את האנשים הנכונים.

אלכס קושניר: אני מבקש לא לקחת את הדיונים האלה לכל מיני התקוטטויות שאני מתחיל להרגיש שקיימות פה, אלא אני מנסה למצוא כאן פתרונות שבסופו של דבר יועילו וייטיבו עם כל חיילי צה"ל.

אלכס קושניר: אני נועל את הישיבה ומבקש ממנהלת הוועדה לקבוע דיון מעקב בעוד שבועיים, גם לגבי הדיון הראשון וגם לגבי השני, כדי שנראה איך אנחנו מקדמים את הסוגיה הזאת ומסדירים אותה, כי אני בטוח שיש כאן כל מיני דברים לטפל בהם.

אלכס קושניר: שלומית מצביעה על נקודה מאוד חשובה.

אלכס קושניר: אני חושב שאתם, צה"ל, חייבים לפעול אל מול החיילים הבודדים ולתת להם את ההרגשה של נוחות לפנות אליכם ולהתלונן על כל מיני תנאי דיור ולא כפי שא"ר דיברה כאן שהיא בעצם פחדה להתלונן בגלל שהייתה במסלול קרבי ופחדה שזה יפגע בה בשירות הצבאי.

אלכס קושניר: אני בטוח שזה לא המצב, אבל עם תחושות קשה להתווכח, לכן גם על זה אני מבקש שתשימו דגש בצה"ל.

אלכס קושניר: תודה רבה, ניפגש בעוד שבועיים ואני מקווה שעם פתרונות.

אלכס קושניר: אני נועל את הישיבה.