ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 141, 2020-10-20 11:30

משה גפני: אני מחדש את הישיבה בנושא:

משה גפני: סיוע מידי לנזקי השריפות ברחבי הארץ של מספר חברי כנסת, תיכף אני אומר.

משה גפני: חברי הכנסת אורנה ברביבאי, אופיר כץ, היבה יזבק, משה ארבל, אופיר סופר, יוליה מלינובסקי קונין.

משה גפני: אני מקדם בברכה את ראש עיריית נוף הגליל, רונן פלוט, מכרנו וידידנו משכבר הימים.

משה גפני: הוא מכיר את הכנסת על בוריה.

משה גפני: הכנסת קצת השתנתה, רונן.

משה גפני: היא לא בדיוק אותו דבר כמו שהייתה פעם.

משה גפני: אנחנו מקדמים אותך בברכה על העבודה שאתה עושה שם בנוף הגליל.

משה גפני: מה שקרה, הייתה שם, כמו במקומות נוספים, שריפה קשה שפגעה בבתים רבים.

משה גפני: חברי הכנסת העלו את הנושא הזה במליאת הכנסת, והנשיאות החליטה להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים.

משה גפני: אני שמח על כך בגלל שאני התלבטתי בעניין.

משה גפני: אני שומע שהממשלה מעורבת בנושא הזה.

משה גפני: אנחנו נעמוד לימינכם להשתדל לסייע בכל מה שנלווה לפתרונות.

משה גפני: אנחנו כבר מתמחים בעניין הזה בכמה מקומות.

משה גפני: היה לנו בקיבוץ הראל ובמבוא מודיעין, גם הייתה החלטה – אנחנו נמצאים בבעיה.

משה גפני: שגית, אנחנו דיברנו אז לעשות חוק.

קריאה: היה גם בחיפה.

משה גפני: כן, אני לא מדבר על מה שהיה בחיפה.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקת חוק במקום שאין ביטוח, במקום שזה לא נפגעי פעולות איבה וזה לא רעידת אדמה או דברים מהסוג הזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקת חוק בעניין הזה.

משה גפני: אדוני ראש העיר, אני מציע שלפני שאתה תתייחס לעניין, אני רוצה לתת לחברי הכנסת שהציעו את ההצעות.

משה גפני: אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: ברוך הבא, אדוני ראש העיר, גם גדלקין, ברוכים הבאים.

אופיר כץ: את ההצעה לסדר אני הגשתי ביחד עם חברי כנסת נוספים בעקבות אסון הטבע העצום שכולנו ראינו בסוף השבוע שעבר, שבו יערות נשרפו, בתים נשרפו.

אופיר כץ: שריפה עם נזק עצום.

אופיר כץ: אני נסעתי מיד לנוף הגליל ועשיתי סיור ביחד עם ראש העיר.

אופיר כץ: היינו ביחד עם חבר הכנסת אופיר סופר, חבר הכנסת משה ארבל.

אופיר כץ: ראינו שם את התוצאה הקשה הזאת של השריפה שהתחוללה, הרסה גם מבנים שבבעלות העירייה, גם יערות שלמים נשרפו.

אופיר כץ: בתים – היינו באיזשהו שטח שם, שאפילו שיש אזור חיץ שאמור לשמור בין היער לבתים, מרוב שהרוח הייתה כל כך חזקה, אזור החיץ לא עזר.

אופיר כץ: זה אזור חיץ של כמה מטרים, ובגלל הרוח האש הגיעה לבתים.

אופיר כץ: היה קשה לראות את זה.

אופיר כץ: דיברנו שם עם התושבים, תושבים שברגע אחד איבדו את הכול, תושבים שעד עכשיו אין להם לאן לחזור.

אופיר כץ: 6,000 אנשים פונו במהלך השריפות שהתחוללו שם.

אופיר כץ: הייתה שם עבודה מאומצת.

אופיר כץ: בהזדמנות זו, אני רוצה להודות לכוחות הביטחון שעבדו שם סביב השעון, גם למשטרה שניהלה את האירוע, וכמובן, לכבאים שלנו, שליוו את האנשים, כיבו את השריפות.

אופיר כץ: בנס גדול אנחנו מדברים רק על אבדות של רכוש ולא בנפש.

אופיר כץ: בנוסף, אני רוצה להודות ולברך גם על העשייה של ראש העיר.

אופיר כץ: אני יודע שמיום שישי כשזה התחיל הוא לא עצם עין שלושה ימים.

אופיר כץ: הוא עם התושבים כל הזמן – מלווה אותם באופן אישי, מדבר אתם.

אופיר כץ: היה צריך לאכסן את כל האנשים, מי שאין לו קרובי המשפחה.

אופיר כץ: בתי המלון סגורים בגלל הקורונה.

אופיר כץ: הוא ניהל עם הצוות שלו את האירוע, פתח את בתי המלון, הלך למכולות בנוף הגליל, לקח משם ציוד ואוכל והביא לתושבים בעצמו.

אופיר כץ: רונן, אני רוצה להגיד לך שאפו על מה שעשית למען התושבים שלך, זה לא מובן מאליו שהיית מעורב בזה באופן אישי.

אופיר כץ: בשיחות שראינו עם התושבים, הם דיברו אתך על אתמול שהיית, ועל שלשום שהיית, ועל ההנחיות.

אופיר כץ: יישר כוח גדול.

אופיר כץ: אני מברך את ההחלטה של ראש הממשלה להעביר לעיר 25 מיליון שקלים לטפל בתוצאות של האירוע הקשה הזה.

אופיר כץ: אני ביקשתי את ההצעה לסדר כדי להעלות אותה לסדר היום הציבורי כי זה לא פתח מהדורות.

אופיר כץ: אולי אם זה היה במקום אחר בארץ, קצת יותר מרכז, זה היה פותח מהדורות, אבל זה לא המצב.

אופיר כץ: דבר שני, אנחנו רוצים לוודא שהוא לא יתחיל לרדוף עכשיו אחרי משרדי הממשלה, ואנחנו פה לעזור לו כדי לראות שהוא מקבל את הסכום הזה מכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, ושזה לא משהו שייקח זמן כי צריך לשקם את ההרס הרב שנעשה, וצריך לתת לאנשים לחזור לשגרה כמה שיותר מהר.

אופיר כץ: דבר נוסף ואחרון, שהוא סופר חשוב.

אופיר כץ: לצערי, יש שם אנשים שהבית שלהם נשרף.

אופיר כץ: יש מספר אנשים שהבית שלהם נשרף ואין להם ביטוח.

אופיר כץ: יכול להיות שאין להם ביטוח על התכולה, או על המבנה החיצוני - -

רונן פלוט: אין כלום, לא משכנתה ולא כלום.

אופיר סופר: - - או שאין ביטוח בכלל, על שני הדברים.

אופיר סופר: זאת אומרת, לאנשים האלה אין לאן לחזור.

אופיר סופר: אין להם בית יותר, זהו.

אופיר סופר: אנחנו לא מדברים על הפתרון הזמני שרונן מעניק לתושבים האלו, אבל אנחנו צריכים לעזור לאנשים האלה.

אופיר סופר: אנחנו לא נסכים בשום פנים ואופן שהם יישארו ללא כלום.

אופיר סופר: יש לכך שני מסלולים שאני רוצה שנקדם אותם: המסלול הראשון, שהמדינה תכריז על האסון הזה כאסון טבע.

אופיר סופר: לאחר ההכרזה, להגדיל את התקציב שניתן לנוף הגליל, וכך יהיה אפשר להעביר לתושבים – זה קצת מורכב אבל זה אפשרי.

אופיר סופר: להגדיל את הפיצוי לפי אומדן התושבים שאין להם ביטוח, להגדיל לפי זה את הנזק, ואז העירייה תוכל להעביר את הכסף הזה לתושבים.

אופיר סופר: בנוסף, בגלל שאני יודע שזה מורכב, אני רוצה להכין הצעת חוק, ואני מבקש מכל החברים פה שיצטרפו להצעת החוק הזאת.

אופיר סופר: הצעת חוק ספציפית לאותם אנשים, שאם זה לא יעבוד, שאנחנו נעשה את זה בחקיקה.

אופיר סופר: פיצוי לאותם אנשים שנשארו בלי בית ואין להם ביטוח.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שזה יבוא מהוועדה, ואני רוצה לבקש משגית, היועצת המשפטית, אם אפשר לנסח הצעת חוק ספציפית לאותם אנשים שנשארו בלי כלום.

אופיר סופר: אף אחד לא אשם בזה, זה אסון טבע, ואנחנו כמדינה לא יכולים לאפשר שהאנשים המסכנים הללו יישארו ללא קורת גג.

אופיר סופר: אנחנו נעשה הכול כדי שזה יקרה, זו חובתנו לעשות את זה.

אופיר סופר: תודה.

הילה שי וזאן: אופיר, מה לגבי כפר אורנים ושאר היישובים - - -

משה גפני: רגע, רגע, רגע.

משה גפני: שנייה, שנייה, שנייה.

משה גפני: תיכף אני אאפשר.

משה גפני: אנחנו נצטרך להכין הצעת חוק, שדיברנו עליה גם בעבר כמה פעמים.

אחמד טיבי: של הוועדה.

משה גפני: אי אפשר לחוקק הצעת חוק למקרה ספציפי, אבל יש מקומות שבהם אנחנו ראינו בעבר שלא היה ביטוח, לא היה שום דבר.

משה גפני: מה עשינו בסופו של דבר?

משה גפני: מה עשינו במבוא מודיעין?

משה גפני: העברנו כסף למועצה, והמועצה עזרה לתושבים.

משה גפני: השאלה אם כאן, אם יועבר כסף לרשות המקומית, אם אפשר יהיה דרך זה – עד שיהיה חוק – לעזור לאנשים האלה דרך הרשות המקומית.

משה גפני: אני ארצה לדעת אם זה נכון.

אופיר כץ: אבל זה לא צריך להיות אחד במקום השני.

אופיר כץ: לא במקום, נתחיל עם שניהם.

משה גפני: זה לא במקום.

משה גפני: זה מעניין לעניין באותו עניין.

אופיר כץ: אם פתרון המסלול הראשון יעבוד, אז אנחנו נמשוך את - - -

משה גפני: שגית, הלשכה המשפטית, אני מבקש את מה שדיברנו בעבר.

משה גפני: תנסו להכין הצעת חוק שאנחנו נפצה אותם ב-60%, 65%, בגלל שאם זה 100%, אנשים לא יעשו ביטוח.

משה גפני: הרי אם יש ביטוח, אז אין בעיה.

משה גפני: הבעיה שלנו היא באותם מקומות שאין ביטוח ואין כלום.

משה גפני: זה מה שהיה במקומות אחרים, ולשם הועבר כסף.

משה גפני: וזה נכון שכשהממשלה מקבלת החלטה, אנחנו צריכים לעקוב אחרי זה, זה לוקח הרבה זמן.

משה גפני: אתה צודק בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לספר לחברים, אחמד טיבי אתמול דיבר עם ראש הממשלה על הנושא הזה של היישובים הערביים מסביב, שגם שם צריך לראות מה המצב, וראש הממשלה נתן הוראה לבדוק את הנושאים שם.

דוד ביטן: אבל גפני, אם זה מוכר כאסון טבע, למה – הממשלה יכולה לתת.

משה גפני: בסדר, אבל לא נותנים.

אופיר כץ: זה עדיין לא הוכרז.

משה גפני: זה סיפור לא פשוט.

דוד ביטן: זה לא מוכרז?

הילה שי וזאן: הרב גפני, חשוב שיוכרז לפרוטוקול שמדובר על כל היישובים.

הילה שי וזאן: נוף גליל חשוב, אבל לא פחות ולא יותר מכפר אורנים וכולי.

הילה שי וזאן: זה חייב להיות - - -

משה גפני: בסדר, לא נתעלם מזה.

קטי קטרין שטרית: הוא אמר את זה הרגע.

משה גפני: לא נתעלם.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: חברת הכנסת היבה יזבק, אם את מסכימה, אופיר סופר אמור לצאת, הוא אחד המציעים, אם אפשר להקדים אותו.

היבה יזבק: אין בעיה.

אופיר סופר: בקצרה מאוד.

אופיר סופר: שלוש נקודות קצרות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, נקודה ראשונה שאני רוצה להדגיש, השריפה הזאת התחילה מחוץ לעיר, מחוץ לשטחה המוניציפאלי של העיר ואיכשהו השתלטה על כל העיר.

אופיר סופר: לא מדובר פה באיזו תקלה מקומית, שזו אחריותם של התושבים.

אופיר סופר: זו מקסימום אחריות של העירייה, קרי אחריות מדינה, ולכן אני חושב שהנקודה הזאת מאוד מקלה עלינו בעניין הזה.

אופיר סופר: אין ספק שכל מי שביקר בעיר נפעם מניהול האירוע בזמן האירוע עצמו ולאחריו.

אופיר סופר: אני חושב שהעירייה, בהנהגתו של רונן, יצאה מגדרה.

אופיר סופר: בקיצור, מקסים ומדהים, יש מה ללמוד.

אופיר סופר: רק צריך לזכור שעירייה לא יכולה לשרוד לאורך זמן כי משאביה דלים בעניין הזה.

אופיר סופר: למה אני רוצה להדגיש את זה?

אופיר סופר: כי כשסיירתי והייתי באחד הבתים, יצאתי מהבית ושאלתי את הזוג במה אתם עובדים?

אופיר סופר: אמרה לי האישה: פיטרו אותי לפני יומיים.

אופיר סופר: אז אני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו נמצאים במשבר קורונה והאסון הזה תופס את האנשים בשיאו של המשבר, ולכן אין לנו את הפריבילגיה לסחבת, אלא צריך לשנס מותניים ולעשות את הפעולה דחופה ומהירה.

אופיר סופר: תודה רבה.

היבה יזבק: תודה רבה.

היבה יזבק: אני חושבת שאסון הטבע שהיה הוא משהו שהשפיע על כולם.

היבה יזבק: לא צריך לדון בנוף הגליל ולא באכסאל, ולא - - - זה אסון בכל מובן המילה, ולכן אנחנו פנינו ודרשנו להכיר בזה כאסון טבע על כל מה שמשתמע מכך.

היבה יזבק: אני חושבת שנעשתה עבודה מדהימה, אני גם מברכת את ראש העיר בנוף הגליל על התפקוד המהיר והיעיל שהיה בנוף גליל.

היבה יזבק: אני גם ראיתי, כמו כולם, את ההודעה של ראש הממשלה בעניין מתן סיוע דחוף לנוף הגליל, וברור שזה מבורך.

היבה יזבק: אבל בנוסף לנוף הגליל היו עוד מקומות ועוד יישובים מסביב שנפגעו חמורות, כמו מאהל, מטעי הזיתים, כמו כפר דבוריה, שגם ראש מועצת דבוריה נמצא אתנו בזום, ואני אשמח שהוא גם יתייחס, כמו כפר אכסאל, וכמו כפרים נוספים, ואדי עארה, כפר קרע, ערערה, ועוד יישובים.

היבה יזבק: אני חושבת שצריך להתייחס בסיוע הממשלתי גם ליישובים שנפגעו.

היבה יזבק: אולי לא נשרפו בתים שם, אבל נשרפו אדמות ונשרפו מטעי זיתים, במיוחד שאנחנו בעונה של המסיק ושל הזיתים.

היבה יזבק: אני חושבת שאחד הדברים הנחוצים ביותר זה אמצעי מניעה כדי שהשריפות האלה לא יחזרו על עצמן, חלילה, בעתיד.

היבה יזבק: חייבים שיהיה חיץ בין היישובים לבין היערות.

היבה יזבק: מהבדיקה שאני עשיתי, מראשי המועצות – אם זה בכפר דבוריה, אם זה במאהל, אם זה באכסאל, זה לא נמצא וזה גם לא בתכנון ואין תקצוב לזה.

היבה יזבק: אני אפילו הבנתי מהם שעבודת הניקוי שהם היו צריכים לעשות, וכל העצים שהם היו צריכים להוציא, הם שילמו לקרן הקיימת תמורת זה.

היבה יזבק: אז יש צורך לפצות ולתקצב את היישובים ושהאדמות שלהם נפגעו, וגם צריך שיהיה תקצוב לצעדים מניעתיים, במיוחד להקמת חיץ בין היער ליישוב עצמו.

היבה יזבק: אנחנו לא מדברים על דברים גדולים, אנחנו מדברים על טיפולים מזעריים שיכולים למנוע אסון עתידי.

היבה יזבק: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוליה, שהגישה הצעה לסדר – קושניר ידבר משפט אחד במקומה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: משפט.

אלכס קושניר: חצי משפט על העבודה המדהימה של ראש העיר וסגן ראש העיר, רונן פלוט ואלכס גדלקין.

אלכס קושניר: ביקרתי וראיתי.

אלכס קושניר: וגם את הנזקים ראיתי.

אלכס קושניר: אני כמובן מברך על היוזמה הזאת ועל הרצון לסייע גם לעירייה וגם לאנשים שאין להם ביטוח.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך שנעשה כאן הכול כדי שסיפור נהריה לא יחזור בסיפור נוף הגליל.

אלכס קושניר: אני לא יודע מה אנחנו צריכים לעשות, אתה יודע הרבה יותר טוב ממני, אבל בוא נוודא שהסיפור של נוף הגליל והכפרים והיישובים מסביב ייפתר לא כמו שנפתר הסיפור של נהריה.

אלכס קושניר: אני מזכיר לך שאת הסיפור של נהריה עוד לא פתרנו.

אנטאנס שחאדה: עדיין לא קיבלו כסף?

אלכס קושניר: לא.

משה גפני: חבר הכנסת קושניר, זה לא פייר לעשות את זה.

משה גפני: אנחנו דיברנו על נהריה כבר כמה פעמים.

משה גפני: יש עוד כמה דוגמאות שמתאימות יותר לנושא של נוף הגליל, למשל, הנושא של מבוא מודיעין, של קיבוץ הראל.

משה גפני: היו אצלנו כמה דיונים, שם הייתה שריפה.

משה גפני: לתושבים לא היה ביטוח, ובסופו של דבר הבעיה נפתרה.

אלכס קושניר: אני שמח.

אלכס קושניר: אני שמח שהבעיה נפתרה.

משה גפני: לא, נהריה היא לא הדוגמה, היא דוגמה לא טובה.

אלכס קושניר: למה היא דוגמה לא טובה?

אלכס קושניר: מה זה משנה בגלל משהו שנשרף או בגלל רעידת אדמה?

משה גפני: אנחנו לא נוותר בעניין הזה.

אלכס קושניר: אני שמח לשמוע.

משה גפני: זה לא יהיה כמו נהריה, אנחנו רוצים שיהיה פתרון.

אלכס קושניר: נכון, גם שם וגם שם.

רונן פלוט: קודם כל, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהגיעו לדיון הזה.

רונן פלוט: ברור שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב לא רק לנוף הגליל, אלא, הנה, כמו ששמענו, גם לערים, גם לכפרים.

רונן פלוט: ברור שבן אדם שנשאר ללא כלום – לא רק בית - - -

משה גפני: אמרתי את זה, שאחמד טיבי דיבר עם ראש הממשלה.

רונן פלוט: לא רק בית, גם תכולת הבית.

רונן פלוט: לפעמים אתה רואה שהבית נשרף, אבל לא צריכים לעשות משהו מיוחד, אבל בתוך הבית אין שום דבר, כלום, הכול נשרף.

רונן פלוט: זה מאוד חשוב.

רונן פלוט: אני רוצה לברך את מד"א, משטרה, כב"ה, פיקוד העורף.

רונן פלוט: כולם ביחד יחד עם העירייה עשינו את הכול על מנת שהדבר החשוב ביותר שלא יפגע, וזה בן אדם.

רונן פלוט: אף אחד לא נפגע.

רונן פלוט: דבר שני, היה לנו מזל מאוד גדול – בתוך העיר שלנו יש מפעל תע"ש, האש כבר הייתה שם.

רונן פלוט: אני לא רוצה לתאר לעצמי מה היה קורה אם זה היה נמשך ואם כב"ה לא היו מכבים את זה באותו רגע.

רונן פלוט: חברים, אני רואה חברי כנסת ערבים וחברי כנסת יהודים.

רונן פלוט: מה שקרה בנוף הגליל זו דוגמה לכל מדינת ישראל איך ערבים ויהודים עובדים ביחד.

רונן פלוט: פשוט לא להאמין.

רונן פלוט: כל מי שמדבר על דברים אחרים, אני לא מכיר, אבל כל מי שמדבר על דו קיום, בבקשה, תבואו ותראו מה שקרה בעיר.

רונן פלוט: באו מכוניות עם תושבים ערבים והצילו יהודים, ביקשו מהם להתפנות מהבתים, וכך זה היה להיפך.

רונן פלוט: הייתה פה אידיליה שכולם עבדו ביחד ללא קשר – יהודים וערבים.

רונן פלוט: וזו דוגמה טובה, כי אני לא חושב שרק במקרים כאלה זה מה שצריך להיות.

רונן פלוט: אפשר לחיות גם ככה בהמשך, לא צריכים לחכות לאסון.

רונן פלוט: זה מה שהיה, ואני חושב שזה ייכנס לשיעור מאוד גדול בהיסטוריה, איך שני עמים עושים את הכול על מנת כדי להציל אחד את השני.

רונן פלוט: זה דבר מאוד חשוב.

רונן פלוט: בממשלה היה דיון, ואני רוצה להודות לשר עמיר פרץ ולשר ישראל כץ, ובמיוחד לראש הממשלה, בנימין נתניהו, שמיד, עם כל הממשלה, העבירו סיוע, 25 מיליון שקל, למרות שהנזק הוא הרבה יותר גדול.

רונן פלוט: אבל אני אומר קודם כל מה שיש, בואו ניקח, נתחיל לארגן את העיר.

רונן פלוט: עם כל הסיפור של העיר אנחנו נסתדר בסיכומו של דבר.

רונן פלוט: אנחנו פינינו כ-6,000 איש, הרבה מאוד חזרו, הרוב חזרו, אבל היו גם כאלה שכשחזרו ראו שאין לאן לחזור.

רונן פלוט: היו כאלה שהעירייה, מהנדסת העיר קבעה במקום שהבית הוא מסוכן, אסור לחזור אליו.

רונן פלוט: ואז לבן אדם לא היה לאיפה לחזור.

רונן פלוט: עוד פעם, יחד עם כל החברים האחרים, גם במועצה, גם סגני ראש העיר, עשינו את הכול לפתוח בתי מלון ולתת להם להיות שם.

רונן פלוט: בזמן הקורונה בתי המלון סגורים, בלגן – אלוהים ישמור.

רונן פלוט: עברנו את זה.

רונן פלוט: שימו לב, האירוע היה ביום שישי, בערב חג, בקורונה, ובהסגר.

רונן פלוט: הכול ביחד.

רונן פלוט: כל המזל ביחד, כאשר בצד אחד יש לך 160 איש שהם חולי קורונה ואתה צריך לפנות אותם, ויש עוד 350-300 איש בבידוד, גם אותם צריכים לפנות.

רונן פלוט: תבינו את גודל הבלגן.

רונן פלוט: וכמו שאמרתי קודם: אף בן אדם לא נפגע, וזה הדבר החשוב מכול.

רונן פלוט: חברים, אותם אנשים שנשארו בלי שום דבר, ברור שאיזשהו גוף חייב לעזור להם.

רונן פלוט: אני לא מדבר על העירייה.

רונן פלוט: אם היה מותר לי על פי החוק, הייתי קובע בישיבת המועצה שכל אחד יקבל פיצוי ככה וככה.

רונן פלוט: אסור לנו.

רונן פלוט: אין לנו זכות להעביר לבן פרטי.

רונן פלוט: זה כמו שמחר אני אכנס למישהו הביתה ואני אצבע לו את הקיר.

רונן פלוט: אסור לי.

רונן פלוט: דברים פרטיים אסור לי.

רונן פלוט: אבל אם יימצא פה חוק – כי כל מה שאני שומע היום, מה שקיים היום, זה רק דבר אחד:

רונן פלוט: אם תהיה קביעה שזאת הייתה שריפה מכוונת על רקע לאומני, רק אז יש פיצוי.

רונן פלוט: אני עוד לא שמעתי שמישהו קבע דבר כזה באיזשהו מקום.

רונן פלוט: זאת אומרת שזה יישאר באוויר ואנשים יישארו בלי כלום.

רונן פלוט: אז אם אפשר במקביל, כמו שאמר חבר הכנסת אופיר כץ, שיהיה גם חוק – אסון טבע.

רונן פלוט: אסון טבע היה.

רונן פלוט: אין פה מה לדבר.

רונן פלוט: זאת לא הייתה בעיה של חברת החשמל שחוט נפל, זו הייתה הצתה, וכב"ה קובעים חד משמעית – זה היה מעשה של יד אדם.

רונן פלוט: זו קביעה חד משמעית.

רונן פלוט: אבל הלאה, אני בטוח שלא נצא מזה.

רונן פלוט: אסון טבע קרה.

רונן פלוט: כפי שמדברים פה על הכפרים הערביים, שעל יד נוף הגליל, אני אתם.

רונן פלוט: הלוואי.

רונן פלוט: למי שיש זיתים, מה הוא יכול לעשות?

רונן פלוט: זה עסק פרטי.

רונן פלוט: אז הוא נכנס לקטגוריה הזאת שהוא לא יכול לקבל שום דבר.

רונן פלוט: ולמה?

רונן פלוט: כי אם הוא היה עסק ציבורי, אולי כן.

רונן פלוט: בגלל שהוא עסק פרטי, הוא לא יכול לקבל כלום.

רונן פלוט: חייבים להתחשב איך הכנסת יכולה לחוקק חוק שבמקרים כאלה – חברים, אני שומע פה על הרבה הצתות.

רונן פלוט: מה שהיה בנוף הגליל, חצי עיר – חצי עיר – הייתה בבלגן.

רונן פלוט: מה שחברת הכנסת דיברה עליו, החיץ, זה בסדר.

רונן פלוט: אבל הגצים עפו מלמעלה ולא מלמטה, זאת אומרת שאין משמעות למה שהיה למטה, ואז הם הדליקו את הבתים ואת כל מה שהיה.

אופיר כץ: נכון, בגלל הרוח.

אנטאנס שחאדה: עברו את הכביש, עשרה מטרים, יותר אפילו.

רונן פלוט: בדיוק.

דוד ביטן: כמו שקרה בכרמל.

רונן פלוט: חברים, אנחנו יושבים עכשיו עם כל המומחים שבעולם לראות איך אפשר לשקם על מנת שבפעם הבאה זה לא יהיה, כולל מצלמות גובה, כולל סיורים כל הזמן שם.

רונן פלוט: אני לא יודע למה, מי כל כך שונא את נוף הגליל, אבל אין יום אחד שאין הצתה אחת או שתיים.

רונן פלוט: יום.

רונן פלוט: בכל יום מישהו בא ועושה את המעשה הזה.

רונן פלוט: אני לא רוצה להצביע על אף בן אדם, אני לא רוצה להגיד שזה על רקע זה או אחר, ממש לא.

רונן פלוט: אין לי שום דבר ביד אני רק יכול לקבוע עובדה שבכל יום יש הצתות.

רונן פלוט: גם עכשיו, מההצתה שהייתה ועד היום היו שבע-שמונה הצתות.

רונן פלוט: יש פה בעיה.

רונן פלוט: היום זה קרה למשפחות האלה.

רונן פלוט: דרך אגב, לידיעתכם, זה כמעט 50%-50%.

רונן פלוט: זה קרה ל-50% ערבים שגרים בנוף הגליל, ו-50% יהודים.

רונן פלוט: מתוך 50% יהודים יש עולים חדשים בלי כלום.

רונן פלוט: אין לו משכנתה, שיש למשכנתה ביטוח.

רונן פלוט: אין לו ביטוח שעשה לתכולה או הבית, שום דבר.

רונן פלוט: היום אין לו כלום.

רונן פלוט: אני הצטרכתי להתחנן לאנשים שייתנו להם מקום שיוכלו לישון שם עד שנסדר משהו.

רונן פלוט: המצב הוא קשה, המצב הוא לא פשוט.

רונן פלוט: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת.

אנטאנס שחאדה: גם התגייסות בתי המלון הייתה מאוד - - -

רונן פלוט: נכון.

רונן פלוט: יש פה מקיר לקיר.

רונן פלוט: דרך אגב, הטלפון הראשון – הראשון – שקיבלתי היה מאחמד טיבי.

רונן פלוט: הוא הראשון שהתקשר.

רונן פלוט: הוא שאל: רונן, מה צריך לעשות?

רונן פלוט: מה צריך לעשות?

רונן פלוט: אמרתי לו: תן לי לראות מה.

רונן פלוט: זאת אומרת, אין פה שמאל-ימין, קואליציה, שום דבר.

רונן פלוט: כל חברי הכנסת – ואני מברך אתכם על כך – התגייסתם כדי לעזור לנו, חוץ מזה שגם לעתיד, שיהיה בהמשך.

רונן פלוט: אז תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: מכובדי, אכן היה אסון טבע.

אחמד טיבי: ללא קשר מה הסיבה, אנשים ניזוקו.

אחמד טיבי: עיר שלמה, נוף הגליל, הייתה במצוקה.

אחמד טיבי: חצי עיר הייתה תחת איום אש, יישובים נוספים, כמו עין מאהל, איכסאל, דבוריה, גם ואדי ערה, אום אל-קטף, כפר קרע, פרדיס.

אחמד טיבי: הנזק הגדול ביותר אכן היה של נוף הגליל.

אחמד טיבי: לכן דבר ראשון שעשיתי, התקשרתי לרונן, חברי הטוב משכבר הימים.

אחמד טיבי: התקשרתי גם לראשי היישובים – גם דבוריה, גם אכסאל, גם עין מאהל, גם יישובים אחרים.

אחמד טיבי: ואני רוצה להעלות על נס את הדברים שאמר כאן רונן לגבי איך עבדו יהודים וערבים בזמן האסון יחד.

אחמד טיבי: זה מסר חשוב שיצא מפי ראש העיר.

אחמד טיבי: איך הייתה ערבות הדדית של התושבים במקום.

אחמד טיבי: ראש הממשלה הודיע על 25 מיליון שקל.

אחמד טיבי: החלטה נכונה.

אחמד טיבי: הסכום צריך להיות יותר גדול, אבל היא החלטה נכונה, בכיוון הנכון, אבל היא לא מספיקה.

אחמד טיבי: לכן אתמול בנאום שלי – ראש הממשלה היה במליאה – אמרתי:

אחמד טיבי: למה שכחתם את היישובים הערביים מסביב שניזוקו?

אחמד טיבי: מטעי זיתים, אמרת.

אחמד טיבי: זה פרטי, אזור חיץ.

אחמד טיבי: אכסאל.

אחמד טיבי: זה מה שאמר לי אבו אל-ראפע, מוחמד שלבי.

אחמד טיבי: כך גם זוהיר יוסף, שנמצא אתנו בזום.

אחמד טיבי: אחמד חביב-אללה, ניזוק, פראס בדחי מכפר קרע, ואחרים.

אחמד טיבי: השאלה למה זה לא עלה בישיבת הממשלה.

אחמד טיבי: כשסיימתי את הנאום אמר לי ראש הממשלה: לא עודכנתי, לכן זה לא עלה.

אחמד טיבי: אני מבטיח לך תשובה.

אחמד טיבי: אני רוצה להיות הוגן – אחרי רבע שעה, הממונה על המחוז במשרד הפנים התקשר לכל ראשי הרשויות.

אחמד טיבי: ברור שראש הממשלה התערב.

אחמד טיבי: ברור שמישהו התחיל את המהלך.

אחמד טיבי: שאלו אותם מה הנזק בכל יישוב.

אחמד טיבי: לדעתי היה צריך לעשות את זה קודם, משרד הפנים, אבל טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

אחמד טיבי: השאלה מה יהיה.

אחמד טיבי: עדיף שנשמע גם את זוהיר יוסף, ראש מועצת דבוריה, והוא ידבר בשם כולם.

אחמד טיבי: למשל, באכסאל, כשדיברתי עם אבו אל-ראפע בלילה – גם העוזר שלי, אחמד דראושה, מאכסאל – ב-03:00 או 04:00 בבוקר, האש גבלה ביישוב מלמעלה.

אחמד טיבי: גבלה ביישוב.

אחמד טיבי: ולכן יש ללמוד להבא, קו הגבול של חורשת דבוריה הוא עשרה ק"מ, ובתוך דבוריה, בתוך החורשה הזאת יש גם את שיבלי, כפר מצר, דחי, ויישובים נוספים.

אחמד טיבי: צריך לחשוב גם קדימה, מכובדי היושב-ראש.

אחמד טיבי: לכן הצעת החוק שאופיר דיבר עליה ואתה דיברת עליה צריכה להיות של הוועדה.

אחמד טיבי: במקרה והפיצוי השלם לא יגיע לכל הניזוקים, חייבת להיות הצעת חוק גם לעתיד, לא רק לאסון הטבע הזה.

אחמד טיבי: צריך להכריז על אסון טבע.

קטי קטרין שטרית: שמענו את הדברים של ראש העיר, ואני חושבת שהם מכניסים את כולנו לפרופורציות.

קטי קטרין שטרית: האסון הזה, כפי שאתה אומר, הוא אסון גדול מאוד.

קטי קטרין שטרית: למזלנו, טוב שלא היו נספים, כי לדעתי, אם היו גם נספים, אז זה היה הופך את זה לאסון קטסטרופלי.

קטי קטרין שטרית: אבל אני תמיד טוענת שאדם שמאבד את ביתו, את רכושו, את כל מה שיש לו, האסון הגדול ביותר הוא לנפש שלו.

קטי קטרין שטרית: והנפש שלו, אין צל של ספק שהיא פגועה, ופגועה מאוד.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי נותנת פתרונות לטווח קצר ולטווח ארוך.

קטי קטרין שטרית: לטווח הקצר – אנחנו יודעים לעשות את זה בהוראת שעה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו יודעים לעשות את זה.

קטי קטרין שטרית: צריך להעניק את הסכום הכספי שאתה מדבר עליו, כי אין צל של ספק שהסכום שניתן הוא חשוב, הוא הכרחי, אבל הוא לא מספיק.

קטי קטרין שטרית: כי אנחנו מדברים על סדר גדול של כמות גדולה מאוד של נזק.

קטי קטרין שטרית: ליבי אתך כי אני יודעת שאחרי שמסתיים פה הדיון אתה הולך לנוף הגליל ונשאר עם המשפחות שאין להן פתרון, ולכן הפתרון פה צריך להיות ממש מהיר, עניין של טווח זמן קצר מאוד.

קטי קטרין שטרית: כי אתה יודע, השלטון המקומי – אצלו האחריות, השלטון המרכזי – אצלו הסמכות.

קטי קטרין שטרית: במקרה הזה צריך לתת לך גם את הסמכות וגם את האחריות.

קטי קטרין שטרית: מצד שני, לטווח הארוך צריכה להיות פה אכיפה.

קטי קטרין שטרית: אני מסכימה אתך, התופעה של ההצתות חייבת להסתיים.

קטי קטרין שטרית: זה דבר שהוא מכרסם בתוך כל המרקם הזה, גם אם אתה אומר שמדובר בבתים של ערבים או יהודים, זה לא משנה, זה פוגע.

קטי קטרין שטרית: אש לא בודקת לאיזה בית הגעתי.

קטי קטרין שטרית: היא פוגעת, והיא פוגעת בצורה חמורה ביותר, ולכן אני אומרת שלטווח הארוך צריך שיהיה חוק שמגדיר את כל האסון הזה כאסון מאוד קשה שצריך לטפל בו, ועכשיו, בהוראת שעה כמה שיותר מהר.

קטי קטרין שטרית: אני סומכת על החברים פה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שיש פה קונצנזוס, שכולם אומרים שצריך לסייע לך, וכמה שיותר מהר.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רבה.

משה גפני: דוד ביטן, אנחנו מקדמים אותך בברכה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: קודם כל, אני שמעתי את ראש העיר.

דוד ביטן: אני יודע שהעיר בידיים טובות.

דוד ביטן: העיר בידיים טובות, ואני יודע שאתה תעשה את זה על הצד הטוב ביותר.

דוד ביטן: לדעתי זה לא מספיק, 25 מיליון שקל, צריך להוסיף על זה, אבל גם צריך לסייע לכל היישובים האחרים שנפגעו.

דוד ביטן: ראש הממשלה לא יכול - - - לנוף הגליל, הוא חייב לתת גם ליישובים האחרים.

דוד ביטן: אני לא חושב שהצעת החוק הזו שאופיר מדבר עליה יכולה לעזור.

דוד ביטן: א', זה ייקח המון זמן.

דוד ביטן: ב', יש לזה השלכות רוחב מאוד בעייתיות עם כל מה שקשור לביטוח ולדברים אחרים.

דוד ביטן: צריך ללחוץ שהנושא הזה יוכר כאסון טבע.

דוד ביטן: על זה צריך ללחוץ.

דוד ביטן: ברגע שזה אסון טבע, הממשלה מחויבת לשקם את האזור, את הבתים וכולי, במהירות.

דוד ביטן: על זה צריך ללחוץ, זה פותר את כל הבעיה.

דוד ביטן: לא צריך את כל החקיקה של שיפוי לאלה שאין להם ביטוח.

דוד ביטן: ואם צריך חקיקה מהירה, בואו נחוקק חוק שמכיר באסון הזה כאסון טבע, ואז הממשלה תהיה מחויבת.

דוד ביטן: את זה יותר קל להעביר מאשר את החוק שלך.

רם בן ברק: גם בעניין של אסון טבע, צריך לראות.

משה גפני: שנייה, אני תיכף אדבר על זה.

משה גפני: אני חושב שזה הכיוון.

משה גפני: אני אדבר עם אופיר, נראה מה עושים.

משה גפני: הילה, בבקשה.

משה גפני: אני מבקש שכל אחד ידבר בקצרה.

דוד ביטן: אבל היא מחויבת.

דוד ביטן: ברגע שהיא מכריזה, היא מחויבת לשפות.

הילה שי וזאן: בקצרה.

הילה שי וזאן: קודם כל, בפלטפורמה שתיבחר אני חושבת שחשוב שייבנה המנגנון שיוודא שהכספים מגיעים לייעודם ולאן שאנחנו מחליטים שהם צריכים להגיע.

הילה שי וזאן: אם יש תוצאות – מהמחקר שאני עשיתי לא ראיתי תוצאות לחקירה שהתקיימה.

הילה שי וזאן: אם יש תוצאות וייקבע שכן - - -

רונן פלוט: עדיין לא.

רונן פלוט: באמצע, אבל לך תדע מתי זה ייגמר.

רונן פלוט: כב"ה סיימו.

רונן פלוט: כב"ה סיימו.

הילה שי וזאן: אני רק רוצה לומר שאם ייקבע שזו הצתה, יהיה הרבה יותר קל לעזור לכם כי יש את קרן הפיצויים.

רונן פלוט: זה נכון.

רונן פלוט: אני אגיד לך משהו.

רונן פלוט: כב"ה סיימו, עכשיו זה עבר למשטרה.

רונן פלוט: אני כבר לא יודע כמה זמן זה ייקח.

הילה שי וזאן: הבנתי.

הילה שי וזאן: אני חושבת ששווה, גם כוועדה, לעקוב ולראות אם אכן תיקבע הצתה, אז יש את הפיצויים, את הקרן הקיימת.

הילה שי וזאן: הדבר האחרון, כמו שאמר חברי דוד, חשוב-חשוב-חשוב – אני חושבת שעצם העובדה שאתה פה, רונן, מוכיחה שהשלטון המקומי בסופו של דבר דואג לאזרחים ולתושבים שלו יותר מכל.

הילה שי וזאן: חיפשתי המון, ראיתי הכרזה רק לגבי נוף הגליל.

הילה שי וזאן: אני רוצה להזכיר שהיו שבעה מוקדים, בניהם גם מה שהזכירו פה חבריי, וגם מבוא מודיעין, וגם כפר אורנים, שאני אישית הייתי שותפה לגיוס עבור אחת המשפחות שאין לה כלום.

הילה שי וזאן: אנחנו לא שומעים את זה פה, אני חושבת שצריכה לצאת אמרה ברורה, כמו שאמר פה דוד, של הוועדה, שכל החלטה שתתקבל – החליטו על 25 מיליון שקל לנוף הגליל, זה מבורך.

הילה שי וזאן: אנחנו לא נוכל לעשות איפה ואיפה בין אזרחים, כל מי שנפגע ביתו ב-7.10 יקבל את אותו פיצוי.

הילה שי וזאן: אני חושבת שזו האחריות שלנו, של הוועדה, לבדוק שכך זה יקרה.

הילה שי וזאן: תודה.

אופיר סופר: מי שנפגע בלי ביטוח.

הילה שי וזאן: ברור.

הילה שי וזאן: מי שיש לו ביטוח מבנה, יש לו - - -

קרן ברק: אני אעשה את זה ממש קצר.

קרן ברק: כל הכבוד לאופיר ולכל שאר החברים שהביאו את ההצעה לסדר.

קרן ברק: הצעה מאוד מאוד חשובה.

קרן ברק: באותו יום שהיו השריפות, בדיוק הייתי באולפן טלוויזיה וראינו את האזרחים מהמגזר הערבי, את שותפות הגורל הזאת ואת הסיוע.

קרן ברק: זה היה מרגש לשבת באולפן ולראות איך זה התנהל, ולכן כל הכבוד.

קרן ברק: רונן, אנחנו יודעים איך אתה מנהל את הדברים, אבל עכשיו עוד כמה אנשים יודעים את זה.

קרן ברק: מה שאני מבקשת, מכיוון שהיינו פה בדיונים על נהריה, ויש לי דז'ה-וו.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, יש לי דז'ה-וו על הדיונים השבוע בנהריה, כמה דיברנו, כמה ניסינו וכמה רצינו.

קרן ברק: אני לא רוצה להרגיז, אני אגיד את זה בעדינות, היינו פה בדיונים על נהריה, ואני חושבת שכאן אנחנו צריכים להיות יותר תקיפים וללחוץ על סיוע מול ביצוע.

קרן ברק: מתקבלות החלטות, גם לעקוב שהן באמת קורות.

קרן ברק: זה טוב שיש הנהגה מקומית, זה חשוב, אבל זה לא מספיק, צריכה להיות גם הנהגה ארצית.

קרן ברק: אנחנו צריכים - - -

משה גפני: אני לא מתרגז מזה, אני מתרגז למה את לא צועקת.

משה גפני: צריך לצעוק את זה.

קרן ברק: אמרו לי שקודם אמרו וכעסת.

משה גפני: אמרתי קודם, יש לנו שתי דוגמאות.

משה גפני: דוגמה לא טובה זה נהריה, ולא נרפה מהעניין הזה, ודוגמה טובה – היא גם לא יותר מדי טובה, זה מבוא מודיעין, זה קיבוץ הראל.

קרן ברק: קיימנו פה כל כך הרבה דיונים ולא קרה כלום.

קרן ברק: אני חושבת שצריך להיות טיפה יותר - - -

משה גפני: בסדר, נהיה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קרן, תודה.

קרן ברק: - - - והמעקב אחרי זה.

קרן ברק: זה מה שאני מבקשת.

ינון אזולאי: קודם כל, ברוך הבא, אדוני ראש העיר, שתגיע לפה רק בנסיבות טובות, אתה והסגן שלך, אלכס גדלקין.

ינון אזולאי: אני חושב שחייבים להגיד שאתם לא רק בשעת שריפה וחירום, תמיד אתה עם אוזן קשבת לתושבים שלכם.

ינון אזולאי: לא פעם נעזרנו בכם.

ינון אזולאי: אתם עוזרים לכל הקהילות, לכל המגזרים.

ינון אזולאי: אני חושב שלקחת את העיר הזאת שהייתה באסון טבע במובנים שלה, והרמת אותה.

ינון אזולאי: היום האנשים והתושבים שם מרגישים גאווה להיות בעיר הזאת.

ינון אזולאי: יחד עם זאת, כולנו ראינו את השריפה, זה כאב.

ינון אזולאי: ראינו איך כולם עזרו – יהודים וערבים ביחד.

ינון אזולאי: קק"ל אמרו שזו השריפה הגדולה שהייתה מזה עשרות שנים באזור הזה.

ינון אזולאי: לכן אני חושב שחשוב מאוד שההצעה תהיה מטעם הוועדה, שאופיר מביא אותה.

ינון אזולאי: אופיר הראשון שעשה את זה, ואני אומר שאנחנו חייבים להצטרף כולנו, שזה ייקרא אסון טבע על מנת שהתושבים שם, שהיום לא גרים בבית שלהם – הדבר הכי גרוע זה שלוקחים לאדם את הבית שלו.

ינון אזולאי: כשלוקחים לאדם את הבית שלו ואין לו איפה לישון, הוא מאבד את הביטחון העצמי שלו.

ינון אזולאי: אני יודע שאתם עושים שם הכול על מנת לתת להם את ההרגשה הכי טובה.

ינון אזולאי: גם אתה אמרת את זה, ואתה יודע, שזו לא ההרגשה הטובה.

ינון אזולאי: גם אם יציעו להם מלון של חמישה כוכבים, זה לא יעזור, זה לא הבית שלהם.

ינון אזולאי: לכן אנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהאנשים האלה יחזרו למקומות העבודה, שהאנשים האלה יחזרו לבית שלהם, שלילדים האלה יהיו את הבגדים שלהם, והם יוכלו לחיות בשקט ובשלוה.

ינון אזולאי: אנחנו פה בשביל להיות אוזן קשבת וגם לבצע.

ינון אזולאי: כל מה שנוכל – נעשה, בעזרת ה'.

ינון אזולאי: עוד פעם, תודה רבה לך, ראש העיר, על כל ההובלה שלך, על כל מה שאתה עושה במשך כל השנה.

ינון אזולאי: ממלא מקומך אלכס – אתה מסכים להודות לו גם, נכון?

ינון אזולאי: אפילו שהוא מישראל ביתנו, אני מודה לו כי הוא עוזר תמיד.

מיקי לוי: אני מחזק את ידיו של ראש העיר.

מיקי לוי: יש צורך לפצות באופן מידי-עכשיו את נוף הגליל ואת כל כפרי הסביבה.

מיקי לוי: שלא יהיו אי הבנות, את כל כפרי הסביבה.

מיקי לוי: זה לא יאומן שהפכתי להיות ותיק פה, אני לא מאמין, אני מסתכל פה ימינה ושמאלה – אופיר ודודו אני מביא בפניכם משהו אופרטיבי, קחו, אני לא הצלחתי להעביר אותו.

מיקי לוי: גם הוועדה לא הצליחה, למרות הצעקות שלנו.

מיקי לוי: אתם בממשלה, קחו.

מיקי לוי: ולא צריך בכל פעם כשיקרה אצלו משהו, או אצל ההוא משהו, או בנהריה משהו, לבוא ולבקש טובות.

מיקי לוי: שיהיה חוק.

מיקי לוי: ואני נכשלתי בחוק הזה יחד עם חברים אחרים מזה ארבע שנים.

מיקי לוי: הנה, אני אומר לכם.

מיקי לוי: החוק מדבר על פיצוי מקרן הנזקים לנזקי מלחמה.

מיקי לוי: הקרן היא שלנו, אנחנו משלמים אותה, היא לא כסף של הממשלה.

מיקי לוי: נדמה לי שיש שם היום 1.8 מיליארד שקל.

מיקי לוי: למה אני כל זועק?

מיקי לוי: פשוט יש לי ניסיון עם האוצר כי הייתי בצוק איתן.

מיקי לוי: בקרן לנזקי פיצוי ולנזקי מלחמה כתוב: לצורך נזקי מלחמה.

מיקי לוי: צריך להוסיף מילה אחת: ונזקי טבע.

מיקי לוי: או וטבע.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: אם אתם רוצים להיות יותר יצירתיים, יש כסף בקרן הניקיון, 1.4 מיליארד.

מיקי לוי: זה כסף שלנו, לא של הממשלה.

מיקי לוי: זה מכל האיסופים.

מיקי לוי: אני לא יודע אם קל יהיה לחבר את שתי הקרנות האלה.

מיקי לוי: גם אם לא תצליחו לחבר את שתי הקרנות, ותגידו שבקרן לנזקי מלחמה – מילה אחת, וטבע, נסגר הסיפור, לא צריך טובות של אף אחד.

מיקי לוי: הקרן הזו חיה, נושמת, היא נמצאת ברשות המסים.

מיקי לוי: כסגן שר האוצר אני מכיר אותה היטב, שילמתי כסף ממנה.

מיקי לוי: קחו את החוק.

מיקי לוי: אני פונה לכל אנשי הקואליציה – אני לא רוצה את החוק, אני רוצה את טובת האזרחים.

מיקי לוי: קחו את החוק, תעבירו את החוק, זה הכול.

מיקי לוי: תוסיפו מילה אחת.

מיקי לוי: אני נכשלתי, לא הצלחתי להעביר את החוק הזה.

מיקי לוי: אני הסתייעתי גם ביושב-ראש, לא הצלחנו להעביר.

מיקי לוי: הנה משימה קואליציונית של השלטון כרגע: תוסיפו מילה אחת – קרן לפיצוי נזקי מלחמה וטבע.

מיקי לוי: שחלילה יקרה משהו – לא בנוף הגליל, הוא כבר יש לו את כל הצרות שבעולם.

מיקי לוי: לא יודע מה, ביישוב X אחר, שיהיו קריטריונים ברורים, כמו שיש קריטריונים ברורים בנזקי מלחמה.

מיקי לוי: קחו את החוק.

מיקי לוי: אני לא רוצה קרדיט, אני מוותר עליו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מיקי, תודה.

משה גפני: אני כבר נותן לרם בן ברק.

משה גפני: אני אתן.

משה גפני: מה שדוד הציע ומה שאופיר דיבר קודם, אנחנו נצטרך לתקן את החוק עכשיו שזה שייך לנזקי טבע.

משה גפני: אני רוצה שאמיר דהן יעלה, אני רוצה לדעת למה זה לא יכול להיות כלול בתוך העניין הזה.

משה גפני: אמר ראש העיר: אני כרשות מקומית לא יכול להעביר לאנשים שנפגעו.

משה גפני: אנחנו צריכים לחוקק חוק גדול לגבי אנשים שאין להם ביטוח שנפגעו מהדבר הזה, אבל פה, במקרה הדחוף הזה, אנחנו רוצים שתהיה את התוספת, שהאירוע הזה הוא אסון טבע.

משה גפני: אם האירוע הזה הוא אסון טבע, אפשר לשלם לאנשים.

דוד ביטן: אם זה יוכר, נגמר הסיפור.

משה גפני: אפשר לעשות את כל הדברים האלה.

משה גפני: אני מבקש מהלשכה המשפטית להכין - - -

אופיר כץ: אבל צריך להוסיף כסף.

דוד ביטן: לבקש מהממשלה להכיר בזה.

דוד ביטן: אם הם יכירו, נגיש הצעת חוק, זה הכול.

משה גפני: אני מבקש להכין הצעת חוק ולבקש מהממשלה שהם יכירו בעניין, אחרת גם הנושא של ה-25 מיליון - - -

מיקי לוי: אני רוצה להגיד משהו, אני מתנצל.

מיקי לוי: כי הוא אמר אם הממשלה לא – אני אומר לכם, תכינו חוק.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: מהצד שלי, של כובעי בעבר, עד שלא ייתפס מישהו, אין הגדרה של-.

דוד ביטן: אם ייתפס מישהו, זה לא נזק טבע.

מיקי לוי: אבל אז חברות הביטוח והממשלה – אז אפשר להגיד נזקי פעולות איבה, ואז זה נופל לחוק.

מיקי לוי: אבל אני אומר לכם לא לחכות לזה, ייקח שנים.

משה גפני: ראש מועצת דבוריה בבקשה.

משה גפני: משפט-שניים.

משה גפני: בבקשה, ראש מועצת דבוריה.

משה גפני: בבקשה, בקצרה, אני צריך לסיים.

זוהיר יוספייה: תודה רבה לכם על הדיון, זה דיון שהיה צריך להתקיים מזמן.

זוהיר יוספייה: לא צריך לחכות עד שיהיה אסון ולהגיד כמה פיצוי צריך לתת.

זוהיר יוספייה: אני חושב שצריך למנוע את האסון.

זוהיר יוספייה: אם אנחנו לא נחוקק בחוק הזה שיהיה פיצוי – לא פיצוי, אלא כסף שניתן אותו לכל הכפרים והעיריות, איפה שיש חפיפה בין החורשות לבין הבתים.

זוהיר יוספייה: אצלנו בדבוריה יש גבול יותר מעשרה ק"מ שהוא במרחק אפס מהחורשות, ובכל שנה אנחנו חווים את הסרט הזה.

זוהיר יוספייה: אנחנו מגייסים את כל הכפר, אנחנו מגייסים את רשות הכבאות, עובדים יחד על מנת למנוע אסון.

זוהיר יוספייה: כמה שנים לא היו לנו אסונות, אבל יבוא יום שאנחנו נגיד שיש לנו אסון בחיי אדם, וכיש לנו אסון בחיי אדם, כשיש נזק לחיי אדם, אנחנו לא נגיד כמה פיצוי כי אי אפשר לפצות.

זוהיר יוספייה: לכן צריך לעשות קו אש בין הבתים לבין החורשות האלה, שיהיה באחזקת הקרן הקיימת, שבכל שנה תדאג לניקיון, שלא יהיו שיחים שהאש תעלה בהם.

זוהיר יוספייה: לפעמים האש עולה בגלל – יש לנו בין נצרת לדבוריה, כל האזור הזה הוא אזור של תיירים.

זוהיר יוספייה: נכנסים לאזור לעשות על האש, משאירים את האש עולה, ולכן כמו שאמר רונן, ראש העיר, כמעט בכל יום יש לנו שריפה כי זו טעות אנוש.

זוהיר יוספייה: כי אנשים נכנסים לעשות על האש, ומשאירים את השריפה.

זוהיר יוספייה: הפעם היא כמעט אכלה את נצרת עילית והגיעה לנצרת עילית, לקראת הערב היא עלתה לדבוריה.

זוהיר יוספייה: המתנדבים שלנו שהגיעו גם לנצרת עילית לעבוד, מנעו מהאש להגיע לבתים.

זוהיר יוספייה: צריך לעשות קו חיץ, וחשוב להזכיר אותו בחוק על מנת למנוע מהאש להגיע לבתים.

זוהיר יוספייה: ואם יש אש, אנחנו נגיד הייתה אש, נשארה בהר, ושתישאר בהר, אבל שלא תגיע לבתים.

משה גפני: ראש מועצת דבוריה, תודה רבה.

משה גפני: בועז יוסף, הממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים.

בועז יוסף: שלום לכם.

בועז יוסף: אני אעשה את זה בקצרה.

בועז יוסף: נכון להיום המדינה משפה רק נזקים שנגרמו לרשות ואת העלויות שנגרמו לרשות באותו יום של השריפה, בימים של השריפה, לרבות פינוי של התושבים מהבתים, הזנה, הלנה, כל מה שצריך בנושא הזה.

בועז יוסף: וכך אנחנו עשינו בעיריית נוף הגליל.

בועז יוסף: כמו שדובר, אנחנו אישרנו 25 מיליון שקל, ו-25 מיליון האלה, אחרי בדיקה מקצועית שלנו ושל משרד האוצר, מספיקים כדי לכסות את כל ההוצאות שנגרמו לעירייה.

בועז יוסף: אני שם דגש – לעירייה, לא לתושבים, כי נכון לרגע זה, אסור לנו לסייע לתושבים.

בועז יוסף: זאת הסיבה - - -

משה גפני: מתי יעברו 25 המיליון?

בועז יוסף: לא צריך לשכוח שרק שלשום הייתה ישיבת ממשלה.

משה גפני: אני לא שכחתי, אני שואל מתי יעברו 25 מיליון?

משה גפני: הניסיון שלי הוא ניסיון שלפעמים יש העברה מהירה של כסף, ולפעמים זה נסחב הרבה זמן.

משה גפני: מה יהיה במקרה הזה?

אופיר כץ: הכול מגיע דרך משרד הפנים?

אופיר כץ: כל ה-25 מגיעים ממשרד הפנים?

משה גפני: משרד הפנים, כן.

בועז יוסף: בדיוק, כן.

משה גפני: הכסף מגיע ממשרד הפנים.

רונן פלוט: מגיע ממשרד הפנים, אבל לא של משרד הפנים.

משה גפני: ברור.

משה גפני: ברור.

בועז יוסף: כדי לזרז את התהליך, דאגנו לכך שכל הכסף יעבור ממשרד הפנים.

בועז יוסף: ממשרד הפנים אנחנו מעבירים את זה לרשות בהתאם לדיווח ביצוע.

בועז יוסף: הכול מוסכם על ידי הרשות.

בועז יוסף: הייתה לי ישיבת עבודה גם כן עם הגזבר וראש העיר כדי להתחיל את התהליכים עוד לפני שהכסף יגיע.

בועז יוסף: ואני מבטיח להם שהכסף יגיע ממש בקרוב, בימים הקרובים.

בועז יוסף: אגב, כשהתחלתי לדבר, אמרתי שאנחנו משפים את הרשות ולא את התושבים.

בועז יוסף: זאת הסיבה ששאר הרשויות שמסביב לנוף הגליל לא קיבלו שיפוי, כי אף אחת מהרשויות – לא אכסאל, לא דבוריה, לא נצרת – הרשות לא נפגעה.

בועז יוסף: נכון שיכול להיות שאיזה מטע זיתים, שהוא פרטי, נפגע, אבל אנחנו לא יכולים - - -.

בועז יוסף: כלומר, אנחנו סייענו למי שהיה צריך לסייע נכון לרגע זה בחוק שקיים.

בועז יוסף: אני רק רוצה לזרוק מילה אחת, לא יותר מזה, בנוגע לנהריה.

בועז יוסף: נהריה קיבלה חמישה מיליון שקל בהתאם למה שהוחלט.

בועז יוסף: קם צוות מיפוי עם ראש הממשלה, עיריית נהריה, רשות המים, כדי לפתור את הבעיה בעתיד, שזו בעיה מאוד מורכבת – זה לא מאגר שנבנה בתוך העירייה, אלא דואגים שכל המים שמגיעים מהרכס ההררי לא יגיעו לעיר עצמה.

בועז יוסף: אנחנו בוועדת היגוי, ולפני יומיים הוחלט שיוזרמו עוד חמישה מיליון שקלים לעבודות מידיות ודחופות, וגם זה יתבצע בימים הקרובים.

בועז יוסף: הפתרון הכולל הוא פתרון הרבה יותר רחב - - -

משה גפני: לנהריה הייתה החלטה על 15 מיליון שקל, לא מתכחשים לעניין הזה.

משה גפני: זה יפה שהעבירו חמישה מיליון, אבל זה לא מספיק.

משה גפני: אני הייתי בנהריה לא מזמן.

משה גפני: יש שם בעיה, צריך לעביר להם עוד כסף.

משה גפני: הייתה גם החלטה להעביר להם עוד כסף.

בועז יוסף: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו, שעד לרגע זה עוד לא סיימו לדווח לנו.

בועז יוסף: זאת אומרת, עד לרגע זה עוד לא הציגו לנו – חמישה מיליון שקלים, ממש עד הימים האחרונים.

משה גפני: מי לא העביר?

בועז יוסף: העירייה.

דוד ביטן: העירייה לא העבירה את ההוצאות שהיו לה.

בועז יוסף: לכן ניקח את הדברים בפרופורציה המתאימה - - -

משה גפני: אני אבדוק את זה.

אלכס קושניר: מה קורה עם העסקים בנהריה?

משה גפני: זה מה ששאלתי אותו, והוא אומר שעדיין לא היה דיווח.

בועז יוסף: זה לא עסקים.

בועז יוסף: עסקים לא.

בועז יוסף: שוב, אנחנו לא מטפלים בעסקים.

דוד ביטן: גפני, נהריה שונה מנוף הגליל מהסיבה הפשוטה – בנהריה היה כשל ממסדי, לא עשו ניקוז, ולכן זה מה שקרה.

דוד ביטן: פה זה אסון טבע אמיתי.

דוד ביטן: יש הבדל בין הדברים.

משה גפני: אני מאוד מודה לך, אדוני הממונה על המחוז במשרד הפנים.

משה גפני: אנחנו נעקוב אחרי זה בגלל שיש שתי בעיות.

משה גפני: בעיה אחת, שהכסף יגיע, ואני סומך עליך שזה יגיע מהר.

משה גפני: זו החלטה נכונה, שמשרד אחד, שהוא משרד הפנים, שנמצא בקשר עם הרשויות, יעביר את הכסף, שלא ייסחב זמן.

משה גפני: הבעיה השנייה היא אותם תושבים שבתיהם נשרפו שאין להם פתרון.

משה גפני: אני ביקשתי את אמיר דהן, אבל הוא עוד לא עולה בזום, אני אדבר אתו גם אחרי הישיבה.

משה גפני: אנחנו חייבים להוסיף בחוק – אני מבקש מהלשכה המשפטית: החוק המהיר שאנחנו צריכים לעשות עכשיו, שהאירוע הזה ייחשב כאסון טבע.

משה גפני: אם הוא נחשב כאסון טבע - - -

דוד ביטן: זה יותר קל להעביר מהר.

דוד ביטן: אם אתה מציע, אז - - -

משה גפני: כן, אין לזה השלכת רוחב.

אופיר סופר: ההיפך, אני לא אומר אחד על חשבון השני.

אופיר סופר: אני אומר גם וגם, לא לבטל.

אופיר סופר: לא לבטל.

אופיר סופר: הראשון שיביא לנו את התוצאה, נוריד את השני.

משה גפני: נכון.

משה גפני: נכון.

דוד ביטן: אבל לא במסגרת אותו חוק.

דוד ביטן: לא במסגרת אותו חוק.

אופיר כץ: בנפרד.

אופיר כץ: זה מה שאמרנו.

אופיר כץ: לרוץ על כל המסלולים.

משה גפני: דוד, אמרנו.

משה גפני: הצעה אחת היא מה שאמרת לגבי הנושא שהזה של אסון טבע, שזה חוק שיכול לעבור מהר.

משה גפני: אין לו השלכות רוחב, יש לו השלכה כספית, שעל זה אנחנו מדברים.

משה גפני: במקביל, אנחנו מדברים כבר הרבה זמן לעשות חוק כללי.

משה גפני: אופיר, לחוק הכללי יש השלכות רוחב, לכן אנחנו לא הצלחנו להעביר אותו.

משה גפני: אני מבקש מהלשכה המשפטית שני חוקים במקביל, האחד הוא אסון טבע.

משה גפני: אני אדבר עם אמיר דהן, הוא לא עולה עכשיו בזום.

אופיר כץ: חוקים בשם הוועדה.

משה גפני: בשם הוועדה.

משה גפני: אדוני ראש העיר, אני לא יודע מה קרה עם השריפה, ואני לא יודע מה קרה עם האסון, וצריך לעזור באסון הזה.

משה גפני: אבל התברר לנו שאתה נמצא בקונצנזוס, שכולם אתך – דתיים, חילוניים, ימין ושמאל, יהודים וערבים.

משה גפני: כל הכבוד.

דוד ביטן: ברשות העיר הוא קיבל 90%.

רונן פלוט: 98.5%.

טמיר כהן: יש לו סרטון קצר.

משה גפני: אנחנו צריכים להפעיל את החוק.

משה גפני: הממונה על המחוז אומר שאת הכסף הוא מעביר מיד.

רונן פלוט: לא, לא מיד, תמורת דיווח.

משה גפני: בוודאי.

אופיר כץ: הוא אמר כמה ימים.

דוד ביטן: הוא צריך לדווח על ההוצאות.

דוד ביטן: הוא מדווח על ארבעה מיליון, הוא יקבל ארבעה מיליון.

רונן פלוט: אני מדווח והוא משחרר.

אופיר כץ: יש חלק שכבר יש לך את הנזקים ויש לך את האומדן.

רונן פלוט: אז אני מדווח.

משה גפני: משרד הפנים הוא פחות בעיה מכיוון שהוא בקשר עם משרד הפנים גם בשוטף, והוא יודע איך לדווח, הוא יודע איך לקבל את זה.

רונן פלוט: מה עם הסרטון?

היבה יזבק: זה אומר שהיישובים מסביב צריכים לחכות - - -

דוד ביטן: לא, לא, הוא אומר שלא מגיע להם.

דוד ביטן: לא שמת לב מה הוא אמר?

דוד ביטן: הוא אמר שלא מגיע להם.

רונן פלוט: הוא אמר ברגע שיהיה חוק על זה, גם הם יקבלו.

משה גפני: יש שתי סוגיות.

משה גפני: סוגיה אחת של הרשות המקומית, שזה משרד הפנים.

משה גפני: זה 25 המיליון.

משה גפני: אם יתברר שיש מועצה אזורית, או לא חשוב איזו מועצה, שגם מגיע לה והמועצה נפגעה, הם גם יצטרכו לקבל.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על זה, אנחנו מדברים על האנשים הפרטיים שנפגעו.

משה גפני: אחד שיש לו מטע זיתים.

משה גפני: (מוצג סרטון)

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני ראש העיר, אנחנו מסיימים את הישיבה, לא משלימים.

משה גפני: אנחנו כתובת בשבילך.

משה גפני: ברגע שמתברר לך שיש בעיות – אנחנו ננסה לתקן את החוק, כמו שדיברנו.

משה גפני: שני חוקים – חוק אחד שייקח יותר זמן, וחוק אחד שנשתדל לעשות אותו מהר.

משה גפני: אנחנו כתובת בשבילך.

משה גפני: ברגע שיש בעיות או דברים שאנחנו יכולים לעזור, הוועדה כולה תתייצב לימינך.

משה גפני: אנחנו נעשה את הכול.

משה גפני: עשיתם עבודה כמו שצריך באסון שהוא אסון גדול.

משה גפני: אנחנו מברכים אותך על זה, אנחנו מברכים את כל חברי מועצת העיר, את כל אנשי הציבור שם, אבל אתה עומד בראשם.

משה גפני: אנחנו נשתדל לעשות.

משה גפני: אני אדבר עם אמיר דהן לגבי החוק הזה – אי אפשר היה עכשיו להעלות אותו בזום – לבדוק לגבי אסון טבע.

משה גפני: אסון טבע פותר את הבעיה של האנשים, את הבעיה של המועצה, אנחנו נעזור לך.

משה גפני: אני שמח שבאת.

משה גפני: כבוד בשבילנו.

משה גפני: אנחנו נעזור לך, אפילו גדלקין הגיע, ולא להאמין שאפילו ברלין הגיע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.