ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 95, 2020-11-03 11:47

רם שפע: צוהריים טובים, אנחנו ממש מתנצלים על העיכוב.

רם שפע: הייתה פה בעיה טכנולוגית בזום.

רם שפע: גם פה זה קורה, אז סליחה.

רם שפע: התכנסנו כאן לדיון לשמחתי הרבה, בנושא ספורט בעקבות יוזמת חברי, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, שאין להפליא במילים על המעורבות שלו גם האישית כספורטאי פעיל, אולימפי, וגם מאז המחויבות העמוקה שלו לקידום הספורט, בהקשר הזה גם ספורט מקצועני, ודאי ספורט עממי.

רם שפע: תיכף נצלול גם לפרטים.

רם שפע: אני גם מברך את מי שחבר להגיע פה לדיון פיזית.

רם שפע: זה רק מראה על כמה זה בוער בכם, כי רוב הדיונים כרגע, אנשים לאור הקורונה מעדיפים פשוט לא להגיע ולעלות בזום, אז יישר כוח למי שבחר לבוא.

רם שפע: מכיוון שכבר הרבה זמן לא דיברנו על זה ולא הזכרתי את הקשר האישי שלי לספורט, אז זה אחלה הזדמנות להזכיר שוב.

רם שפע: מי שבמקרה לא מבין את רמת הקרבה שלי לספורט, אז מעבר לזה שאני משחק בקבוצת כדורגל חובבנית ואני מחכה כבר כמה חודשים לחזור לשחק, אבא שלי כשחיין אולימפי שייצג אותנו בשלוש אולימפיאדות בזמנו, אח שלי מנהל אגודת ספורט, כדור-מים.

רם שפע: אני מחויב בנפש, זה בכלל לא עניין פרלמנטרי, לספורט.

רם שפע: זה בעיקר לא עניין פרלמנטרי.

רם שפע: תשאלו את הילד שלי בן שלוש וחצי.

רם שפע: רוב הדברים שהוא יודע לעשות זה לשיר שירים של הפועל, שאסור ללבוש צהוב ועוד דברים שהשתיקה פה יפה להם.

רם שפע: יש שיגידו שזה קיצוני.

יאיר גולן: הוא עתיד להיות ילד מתוסכל - - -

רם שפע: הוא עתיד להיות ילד מתוסכל אבל זה לא אהבה שאפשר לעשות איתה משהו.

רם שפע: אנחנו גם מעודדים את ארסנל.

רם שפע: יש לנו הרבה אזורים להיות בהם מפסידים.

רם שפע: עד כאן לחלק זה.

רם שפע: זה כמובן הרבה פחות חשוב.

רם שפע: בשבוע שעבר הייתה החלטה משמעותית ואנחנו מאוד שמחים עליה, באמת להחזיר חלק משמעותי מענפי הספורט המקצוענים, אבל אנחנו עדיין בפער מאוד גדול.

רם שפע: אני אתן ליואל לדבר ואחרי זה אני קצת אציג את נושא הסמכויות, כי אני לא בטוח שכולם מבינים עד הסוף מה אנחנו כן יכולים לעשות ומה אנחנו לא יכולים לעשות, אבל בטוח שאנחנו יכולים לצפות להרבה יותר ממה שקורה כרגע.

רם שפע: אני עוצר כאן.

רם שפע: אני אתן לחברי יוזם הדיון, יואל רזבוזוב, להציג בהרחבה ואחרי זה אני אתייחס שוב.

רם שפע: תודה לך, שוב.

יואל רזבוזוב: צוהריים טובים.

יואל רזבוזוב: תודה היושב-ראש, רואים את המחויבות שלך לספורט, שורשים מהבית.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא ממכחישי הקורונה.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים להוריד את התחלואה.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת לא רוצים להיכנס לעוד סגר, אבל אנחנו לא יכולים לעשות את זה על חשבון הבריאות של הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: הילדים שלנו מעל שבעה חודשים תקועים בבית מול המסכים עם אוכל לא בריא, בלי חברה, פשוט סובלים וזה הולך ומחמיר והתופעה ממשיכה.

יואל רזבוזוב: ברגע שהממשלה קיבלה החלטה אמיצה, החלטה אולי אחראית אחרי ששקלו את כל הדברים, החזירו את הילדים לבתי הספר.

יואל רזבוזוב: אין סיבה שלא יחזירו אותם לחוגי הספורט.

יואל רזבוזוב: לזכותו של השר חילי טרופר, הוא החזיר את הספורט המקצועני.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבספורט לא צריכה להיות קואליציה/אופוזיציה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים כאן על בריאות הציבור, על בריאות הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: 80,000 ספורטאים חזרו אבל עדיין מעל מיליון ילדים יושבים בבית.

יואל רזבוזוב: אם הם חזרו לבית ספר, שלא יספרו לי סיפורים, קפסולות, לא קפסולות.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אנחנו כולנו רואים אותם מתחת לבית בגני השעשועים יוצאים מבית הספר, הלכתי בכוונה לראות, מתערבבים.

יואל רזבוזוב: אין מה לעשות.

יואל רזבוזוב: אני סומך על המאמנים שלנו שישמרו על הילדים שלנו תחת ההנחיות של משרד הבריאות, בקפסולות.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים, זה אותם אנשים, אותם ילדים.

יואל רזבוזוב: זה קבוע.

יואל רזבוזוב: זה לא משהו שהוא מתחלף.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר הילדים שלנו זקוקים לכך.

יואל רזבוזוב: אני כבר לא מדבר על כך שעשרות אלפי מאמנים, ואני חושב שכולנו מקבלים את ההודעות האלו, יושבים כבר כמה חודשים, כולם עצמאיים, ללא פרנסה.

יואל רזבוזוב: לא קיבלו שום דבר מהמדינה ולא מצליחים לפרנס את המשפחות שלהם והם בתסכול.

יואל רזבוזוב: זה לא משהו שאנחנו יכולים לדבר כאן בחדר, במשכן הכנסת.

יואל רזבוזוב: אנשים יושבים, אין להם לחם להביא הביתה.

יואל רזבוזוב: אני מדבר לא רק על חוגי הספורט.

יואל רזבוזוב: יש לנו חוגי העשרה וטכנולוגיה, מחול.

יואל רזבוזוב: יש כל כך הרבה מקומות שאנחנו יכולים לסייע להם בלי לסכן לא את הילדים ולא את המבוגרים בהמשך.

יואל רזבוזוב: יש פתרונות.

יואל רזבוזוב: ישנם מתווים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שפה חבריי יוכלו להציג מתווים.

יואל רזבוזוב: הכי קל זה לבוא ולסגור את כולם, אבל קצת לחשוב נקודתי.

יואל רזבוזוב: אולי יש ענפים שכבר יכולים להתחיל?

יואל רזבוזוב: אולי אפשר בחוץ?

יואל רזבוזוב: מה זה בכלל הסעיף הזה, 20 ילדים בחוץ יכולים להתאמן אבל אסור שהמאמן ישגיח עליהם?

יואל רזבוזוב: איך הם יתאמנו?

יואל רזבוזוב: ואם הם יפגשו, מי ישגיח, מי יכוון אותם בתנועות?

יואל רזבוזוב: יש פשוט סעיפים שאנחנו לא מצליחים להבין אותם.

יואל רזבוזוב: יש פה סעיף, אני יכול להגיד לכם, אני עברתי על זה אתמול, זה התקנות של משרד הבריאות שפורסם על ידי משרד הספורט.

יואל רזבוזוב: הסעיף הוא סעיף מטומטם וצריך למחוק אותו מייד.

יואל רזבוזוב: כתוב: מותר אימונים אישיים אחד על אחד.

יואל רזבוזוב: ניתן לקיים את האימונים במבנה או במרחב הציבורי הפתוח, אבל באיזה מבנה?

יואל רזבוזוב: מבנה שהוא לא מיועד לספורט.

יואל רזבוזוב: לא סטודיו, לא חדר כושר ולא שום דבר.

יואל רזבוזוב: מאמן יכול לעשות בחוץ אימון.

יואל רזבוזוב: הוא יכול לעשות בדירה שלו, אבל אם יש לו סטודיו גדול, הוא לא יכול לפרנס את עצמו.

יואל רזבוזוב: אסור לו לעשות שם.

יואל רזבוזוב: הרי זה סעיף מטומטם, אנחנו מבינים את זה.

רם שפע: אני חייב להגיד שאני לא מצדיק את הסעיף הזה ולא ניסחתי אותו, אבל יש לו רציונל, ברור לך.

יואל רזבוזוב: אני דיברתי עם מאמנים.

יואל רזבוזוב: מתחילים עכשיו את עונת הגשם.

יואל רזבוזוב: יש לו סטודיו.

יואל רזבוזוב: הוא אומר, אישרתם לי לעשות אחד על אחד, תנו לי לעשות בסטודיו.

יואל רזבוזוב: הסטודיו שלי 300 מטר.

יואל רזבוזוב: אתמול נחשפתי לסיפור.

יואל רזבוזוב: אנשים השקיעו את הפנסיה.

יואל רזבוזוב: אחד שהבן שלו קרבי השקיע את המענק שלו מהצבא והוא את הפנסיה שלו כי גם הוא היה בשירות הביטחון.

יואל רזבוזוב: בנו סטודיו והוא אומר, אנחנו יושבים בלי לחם.

יואל רזבוזוב: אם כבר אתם אישרתם, תנו להם לפחות לעשות את האימונים האישיים.

יואל רזבוזוב: הם לא ידביקו אף אחד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שיש לנו פה אנשים בזום, פרופסורים מכובדים שיגידו, אין הדבקות בכלל בכל מה שקשור לילדים, לספורט, לפעילות הגופנית, חדרי כושר.

יואל רזבוזוב: אין דבר כזה.

יואל רזבוזוב: יש מחקרים בעולם.

יואל רזבוזוב: אתמול נחשפתי לאיזשהו מחקר מספרד שפורסם בתקשורת הבין-לאומית.

יואל רזבוזוב: אין הדבקות.

יואל רזבוזוב: גם כשאנחנו ישבנו בוועדת קורונה, ביקשנו נתונים.

יואל רזבוזוב: אף אחד לא ידע להראות לנו נתונים, אז אני מבין שזה בשביל הנראות והכול.

יואל רזבוזוב: אני מבין, עם כל הכבוד לנראות, אנחנו פוגעים בסוף בדבר הכי יקר שיש לנו, זה הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: אני באמת קורא למשרדי הממשלה להסתכל על הדיון הזה, לחשוב, לשמוע את כולם.

יואל רזבוזוב: אני לא אומר לבוא ולפתוח עכשיו הכול, אבל עם קצת שכל ישר אפשר לפתוח ענפים.

יואל רזבוזוב: אפשר לפתוח גם בחוץ, גם בפנים בקבוצות קטנות, בקפסולות.

יואל רזבוזוב: אפשר לסמוך על המאמנים שלנו.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, גם פילאטיס, מחול, חוגי הספורט, חוגים טכנולוגיים.

יואל רזבוזוב: אפשר לעשות את זה.

יואל רזבוזוב: תודה.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת רזבוזוב.

רם שפע: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: אני רק אחזק את מה שיואל אמר.

יאיר גולן: אני חושב שכיסה את הנושא בצורה מושלמת.

יאיר גולן: אפשר להקים הרי במשרד החינוך צוותים שיעברו ויאשרו מכון כושר-מכון כושר, יתנו לו תו שאומר כמה אנשים מותר להיכנס פנימה.

יאיר גולן: מה הבעיה?

יאיר גולן: היינו יכולים להתחיל את זה כבר לפני חודשיים.

יאיר גולן: זה לא קשור לתפעול.

יאיר גולן: זה אומר, לכשנפעיל, זה בעצם התו הסגול של כל מכון ומכון.

יאיר גולן: מה הבעיה לעשות את זה?

יאיר גולן: אפשר היה להכשיר בוחנים מהסוג הזה, להפיץ אותם בכל הארץ, להכשיר כאלה בכל רשות.

יאיר גולן: אין בעיה באמת לעשות את זה בחלק לא מבוטל מהמוסדות.

יאיר גולן: היו יכולים לחזור לפעילות מצומצמת וחלק היו יכולים להעתיק את הפעילות שלהם לאתרים שמאפשרים פעילות רחבה יותר.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת גולן.

רם שפע: עמי ברן, יושב-ראש איגוד האתלטיקה.

רם שפע: צוהריים טובים.

רם שפע: בבקשה.

עמי ברן: אנחנו בעיקרון הקמנו איזשהו צוות שבעצם מטפל בכל הנושא הזה מול הנושא של הפן שאנחנו מדברים פה כיום.

עמי ברן: אני הייתי רוצה באמת להודות לך קודם כל על זה שהצלחתם להזמין אותנו לפה שנוכל להשמיע את הדברים שלנו.

עמי ברן: אנחנו ניסחנו איזשהו מכתב.

רם שפע: קראתי את המכתב.

עמי ברן: כן, ראית את המכתב.

עמי ברן: אני רוצה להעביר כרגע לסמדר, היא מנכ"לית איגוד השייטים, קצת לתת לה את הבמה, קצת לתת רקע על כל הנושא שאנחנו דיברנו עליו.

עמי ברן: כמובן יש לנו פה עוד אחרים של החוגים ויש לנו כמובן את הטניס שמאוד חשוב להרבה מאיתנו.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: סמדר, בבקשה.

סמדר פינטוב: קודם כל באמת תודה גם לך על כל העשייה עד היום.

סמדר פינטוב: יואל כמובן, בכל דיון פה רואים אותו.

סמדר פינטוב: זה נהדר.

סמדר פינטוב: כבר נתתם לנו תחושה שאנחנו במקום טוב ובמקום אוהד וזה מאוד חשוב.

סמדר פינטוב: אנחנו פה כדי לייצג את כל ענפי הספורט בארץ.

סמדר פינטוב: נכון שאנחנו מגיעים לפה מענפים תחרותיים, מאיגודים תחרותיים, אבל אנחנו כאן גם בגלל החוגים וגם בשביל כל הספורט בישראל.

סמדר פינטוב: כולנו מסכימים פה שספורט זה מקום שמבריאים בו וזה לא מקום שחולים בו.

סמדר פינטוב: קראת את המכתב.

סמדר פינטוב: אני אגיד כמה דברים חשובים על המכתב.

סמדר פינטוב: עד היום, לפחות אני כאזרח, לא כמישהי מהספורט, וכשאני שומעת את הדיונים בכנסת, אני כל הזמן שומעת מה לא.

סמדר פינטוב: אסור לעשות את זה, אסור לצאת, אסור פה, אסור שם, אבל אין איזושהי הכוונה לציבור מה לעשות כדי להתמודד עם המצב הזה, וספורט בלי שום ספק זה אחד הדברים.

סמדר פינטוב: זה לא עוד משהו כמו חינוך.

רם שפע: זה פתרון ולא בעיה.

סמדר פינטוב: חד משמעית.

סמדר פינטוב: ביום ראשון אחרי מאבק מאוד מאוד עיקש שהוביל חילי, השר שלנו שאנחנו מאוד מעריכים, וזה לא מובן מאליו, ואתם, עשינו צעד מאוד גדול להחזרה חלקית של הספורט בישראל.

סמדר פינטוב: עם זאת, כשאנחנו מדברים על חוגים, על ילדים ספורטאים שעדיין לא עשו ארבע תחרויות ועל ספורטאים בוגרים ותחרויות שהן לא מתוך ענפי המים, אנחנו פה בעצם עוד לא עשינו שום דבר והאוכלוסייה הזאת עוד לא חזרה לעבוד.

סמדר פינטוב: אנחנו הכנו במכתב שאתה ראית, חילקנו את זה בעצם לחמש אוכלוסיות, ששתי האוכלוסיות הראשונות, אנחנו לא רואים שום סיבה שכבר עכשיו לא יחזרו לפעילות.

סמדר פינטוב: אנחנו מדברים על אימונים ותחרויות לספורטאים בוגרים שלא נמצאים בסגלים.

סמדר פינטוב: דרך אגב, מי שלא יודע, כל הסגלים מעתודה הישגית, סגל בכיר, ארד, כסף וזהב, יכלו להתאמן גם בזמן הסגר, שזה מצוין, זה לא מובן מאליו ואנחנו מעריכים, אבל עדיין נכון לכרגע אימונים ותחרויות לספורטאים בוגרים שהם לא נמצאים בסגלים, בענפים אישיים שאין בהם מגע אישי ובאוויר הפתוח, אין שום סיבה שלא יחזרו היום לפעילות.

מאיר כהן: לאחד שלא מכיר את זה בקטגוריות, תדייקי את דבריך.

מאיר כהן: ספורט עממי, קבוצה מדימונה שמשחקת כדוריד?

מאיר כהן: מי שלא בסגלים, זה ברור.

מאיר כהן: מי השאר?

סמדר פינטוב: לפי המתווה שקיבלנו, ספורט עממי, כרגע הוא לא מותר לנו אצלנו בעבודות שלנו.

מאיר כהן: אם כי נדמה לי שנבחרת הקדטים או הנוער של כדוריד נסעו לפורטוגל, כי אלה בסגלים ומותר להם.

סמדר פינטוב: בזמן הסגר הורשו להתאמן ספורטאים בסגלים ההישגיים וכן ספורטאים שמייצגים את ישראל בתחרויות בין-לאומיות.

סמדר פינטוב: גם אצלנו בענף השייט הייתה נבחרת של חבר'ה צעירים שיצאו לתחרות אליפות אירופה בסלובניה, והם התאמנו וזה מצוין וזה לא מובן מאליו, ואני חייבת גם לציין שאין הדבקות.

רם שפע: היו תוצאות טובות אבל זה כבר לשיחה אחרת.

סמדר פינטוב: כן, לשייט יש תוצאות טובות.

סמדר פינטוב: ענף קטן-גדול.

סמדר פינטוב: אם אנחנו מדברים על שאר הענפים, נכון לכרגע חוץ מענפי המים, הספורטאים הבוגרים שלנו לא יכולים להתאמן ולהתחרות, ואנחנו באים ואומרים שתחת ההנחיות והמגבלות של קפסולות בחוץ, ריחוק וכו' אפשר להפעיל את האוכלוסיות האלה גם בחוץ וגם בפנים, ויואל אמר את זה וזה רק מחזק את זה.

מאיר כהן: אני עוד פעם מתעקש, גבירתי.

מאיר כהן: תביאי דוגמאות ספציפיות, מה למשל.

סמדר פינטוב: למשל טיפוס על קירות.

סמדר פינטוב: אין שום סיבה, זה בדרך כלל בתוך אולמות סגורים, שהם לא יוכלו להתאמן.

סמדר פינטוב: רכיבה על סוסים.

קריאה: קבוצת ריצה.

סמדר פינטוב: חוג מוסיקה באוויר הפתוח.

סמדר פינטוב: יש הרבה דברים.

מאיר כהן: כלומר, יש לכם מתווה שאתם עשיתם.

קריאה: יש תו סגול שאושר לחוגי ילדים.

סמדר פינטוב: ידינו כבולות.

מאיר כהן: ידיכם לא כבולות.

מאיר כהן: אתם נמצאים פה ואנחנו מקשיבים לכם ברוב קשב ואנחנו יכולים לעשות עוד דברים.

סמדר פינטוב: נמצא פה יו"ר האתלטיקה, יו"ר הטניס.

סמדר פינטוב: טניס, מגרש פתוח, אחד נגד אחד במרחק.

סמדר פינטוב: מה ההבדל בינו לבין השייט?

מאיר כהן: אחד לאחד, אסור?

סמדר פינטוב: אסור.

סמדר פינטוב: אם הוא לא לוקח כסף, מותר.

סמדר פינטוב: אם זה פעילות ספונטנית, מותר, אבל לא משהו שמוגדר חוג ולא משהו שמוגדר עם תשלום.

סמדר פינטוב: אתה מבין את האבסורד?

מאיר כהן: כלומר, אני יכול במדשאה לכנס 20 חבר'ה ולשחק איתם כדורסל, לאמן אותם, אבל אסור לי לקבל שכר.

סמדר פינטוב: אסור.

אלכס קושניר: זאת אומרת שמקדם ההדבקה תלוי בכרטיס אשראי.

סמדר פינטוב: שתי האוכלוסיות האלה שדיברתי עליהן, ענפים אישיים שאין מגע פיזי בין הספורטאים, גם בחוץ על פי מתווה של קפסולה של 20 וגם בפנים על פי מתווה של קפסולה של עשרה כפי שמותר.

סמדר פינטוב: אנחנו לא רואים שום סיבה שלא יחזרו לפעילות.

סמדר פינטוב: סוגיה נוספת, וזה יותר מתחבר למה שחבר הכנסת רזבוזוב אמר.

סמדר פינטוב: ילדים ונוער תחרותיים, רק כאלה שעשו ארבע תחרויות יכולים היום לפעול ולחזור לפעילות.

סמדר פינטוב: אני שואלת, ילד בן עשר שנרשם לאחת האגודות ולאיגוד במהלך שנת 2019, לא הספיק לעשות ארבע תחרויות.

סמדר פינטוב: מה ההבדל בינו לבין ילד בן עשר אחר שכן עשה ארבע תחרויות?

סמדר פינטוב: ההיפך, אותו ילד שנרשם במהלך שנת 2019, הסיכוי שהוא יפרוש מהספורט הרבה יותר גבוה ודווקא אותו אנחנו צריכים.

סמדר פינטוב: ספורטאי תחרותי בענף האישי זה ספורטאי שעשה ארבע תחרויות.

רם שפע: זה קשור לאופן שבו המדינה מתקצבת מועדונים וספורטאים על פי איזה שהם קריטריונים של רמת פעילות שנתית.

רם שפע: ככה זה מתנהל.

סמדר פינטוב: ענף נמדד לפי כמות הספורטאים הפעילים שלו.

רם שפע: נמדד ומתוקצב.

סמדר פינטוב: מתוקצב.

סמדר פינטוב: בדיוק.

סמדר פינטוב: זה שעשו ארבע תחרויות.

סמדר פינטוב: כרגע רק אותם ספורטאים תחרותיים יכולים לחזור להתאמן.

סמדר פינטוב: זה קצת קשה לבוא ולהגיד לילד בן עשר, אתה יכול, ואתה לא יכול כי נרשמת באיחור.

סמדר פינטוב: אין הבדל ביניהם.

סמדר פינטוב: ההיפך, המטרה שלנו היא להשאיר את הילדים שלנו בספורט.

סמדר פינטוב: ילד שנרשם במהלך השנה האחרונה ועוד לא התחיל להרגיש את האדרנלין הזה, הסיכוי שהוא יפרוש הרבה יותר גבוה מאשר ילד שמכיר את זה וכבר נמצא שנה בפעילות וכו'.

סמדר פינטוב: זה פשוט אבסורד לטעמנו.

סמדר פינטוב: נושא החוגים.

סמדר פינטוב: האגודות שלנו, מה שמחזיק אותן זה החוגים.

סמדר פינטוב: המאמנים שלנו לא יחזרו חזרה לעבוד ולאמן את הנבחרות הבוגרות אם אין חוגים.

סמדר פינטוב: האגודה משלמת לאותם מאמנים בגלל הפעילות של החוגים והיום אותם חוגים לא חוזרים.

סמדר פינטוב: הילדים כן חזרו לבית ספר אבל הם לא יכולים לבוא ולקבל חינוך ספורטיבי.

סמדר פינטוב: בעידן של היום, אם אתם שואלים אותי, יש בזה גם בריאות, גם חוסן מנטלי.

סמדר פינטוב: זה אפילו אולי הרבה יותר חשוב מלהגיע לבית הספר ולשבת בכיתה.

יאיר גולן: אנחנו זוכרים שנפש בריאה וגוף בריא.

סמדר פינטוב: בדיוק, נפש בריאה וגוף בריא.

סמדר פינטוב: כל מה שאני רוצה להגיד, את כל המשפטים והסיסמאות אתם כבר יודעים.

סמדר פינטוב: לסיכום, אני באמת רוצה לומר שיש לנו את היכולת בכל ענפי הספורט להכין לכל ענף מתווה שלו לחזרה לפעילות.

סמדר פינטוב: חייבת להיות דיפרנציאציה כאשר מבחינתנו כל ענף יכול לחזור תחת מתווה שהוא יכין ויאושר.

סמדר פינטוב: תודה רבה לכולכם.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: בבקשה, אברהם פרץ, יו"ר איגוד הטניס.

אברהם פרץ: אני לא אחזור על כל התודות.

אברהם פרץ: אנחנו רואים את העבודה.

אברהם פרץ: אנחנו רואים ואנחנו מרגישים וזה לא מובן מאליו, גם אם אין תוצאות.

אברהם פרץ: תראו, אנחנו שמחים על כל ענף שמשתחרר, לא רק בטניס.

אברהם פרץ: כל תחום שנפתח ומשתחרר, זה בסדר.

אברהם פרץ: זה כייף לנו וזה טוב לנו.

אברהם פרץ: אנחנו גם אזרחים פה, מעבר לזה שאנחנו מתעסקים בספורט.

אברהם פרץ: אנחנו בטוחים גם שיש היגיון.

אברהם פרץ: יש היגיון כלשהו.

אברהם פרץ: אפשר להתווכח מאחורי ההחלטות אבל זה אנושי לטעות, ונעשו פה טעויות חמורות בקבלת ההחלטות ובמתווה שנקבע.

אברהם פרץ: אני חושב שכמו שבכל ענף יש איזשהו מדרג, תחנות יציאה, תחנות חזרה לשגרה, ככה צריך גם בספורט.

אברהם פרץ: אני זורק רעיון.

אברהם פרץ: תחריגו בהתחלה את הענפים שהם בחוץ, שהם ענפים אישיים והם ללא מגע.

אברהם פרץ: עברו שבועיים ואנחנו רואים שהכול בסדר, תורידו, תכניסו את זה פנימה, ענפים קבוצתיים.

אברהם פרץ: תראו, אני מדבר בשם הטניס אבל יש עוד המון ענפים שהם בחוץ ללא מגע, וענפים אישיים.

רם שפע: תן עוד שתיים-שלוש דוגמאות.

אברהם פרץ: שייט, אופניים, גולף, אתלטיקה קלה.

יאיר גולן: זה לא רק זה.

יאיר גולן: גם ענף שכביכול יש בו מגע, אני הייתי שחקן כדוריד בצעירותי.

יאיר גולן: אתה יכול לשחק כדוריד בלי לשחק קבוצה נגד קבוצה.

יאיר גולן: צריך למצוא שיטה.

יאיר גולן: אין בעיה בכלל.

רם שפע: מסכים, מסכים.

מאיר כהן: אני שיחקתי בכדוריד.

מאיר כהן: אי אפשר בלי מגע.

רם שפע: בדימונה לא היה כזה דבר כדוריד בלי מגע.

אברהם פרץ: מכובדיי, אני חייב לתת לכם נתונים.

אברהם פרץ: בחצי שנה האחרונה מאז שחזרנו לשגרה מהסגר הראשון, עשינו מספר תחרויות.

אברהם פרץ: כמובן שהיו אפס נדבקים, תחרויות של 500 משתתפים בטניס.

אברהם פרץ: לא נתנו למלווים להצטרף, לא למאמנים ולא ולהורים, רק לגיל עשר ומטה למלווה אחד.

אברהם פרץ: ידענו לעשות מתווה ברור.

אברהם פרץ: ידענו על שישה נדבקים מבחוץ שהגיעו לטניס.

אברהם פרץ: כל מי שהיה איתם במגע היה בבידוד.

אברהם פרץ: עובדה, אפס נדבקים.

אברהם פרץ: בטניס לא נדבקים.

אברהם פרץ: באתלטיקה לא נדבקים.

אברהם פרץ: בשייט לא נדבקים.

אברהם פרץ: יש לנו יתרון כי אנחנו בחוץ, אבל אני מודיע לכם, חברים, שאוטוטו הגשם מגיע והיתרון שלנו הופך להיות חיסרון.

אברהם פרץ: כשיש גשם ב-16:00 אחר הצוהריים, גשם של חמש דקות, באותו יום מועדון הטניס הזה מושבת, לא יכול להתאמן.

אברהם פרץ: גם אם היה גשם חמש דקות.

אברהם פרץ: בכדורגל, שייט וכל הענפים האחרים אפשר לחזור לפעילות.

אברהם פרץ: אני חושב שהענף שלנו על סף קריסה, אתם לא מבינים עד כמה.

אברהם פרץ: הטניס עומד להיגמר בישראל.

אברהם פרץ: אני חושב שאנחנו הענף היחידי שאסור לו להיסגר לעולם.

אברהם פרץ: עכשיו אני מדבר באופן אישי.

אברהם פרץ: אסור לו להיסגר.

אברהם פרץ: אנחנו יותר טובים מסופרמרקט.

אברהם פרץ: אחד המכובדים פה דיבר על בית כנסת.

אברהם פרץ: תראו לי בית כנסת שהוא בשטח של דונם.

אברהם פרץ: אני מדבר על ארבע אנשים על דונם, שישה אנשים על דונם.

אברהם פרץ: אתם יודעים על מה אנחנו מדברים?

אברהם פרץ: שישה אנשים על דונם, לא עשרה אנשים במקום סגור.

אברהם פרץ: שישה, שמונה אנשים על דונם.

אברהם פרץ: זה פשוט לא נתפס.

אברהם פרץ: אנחנו משתגעים בענף טניס.

אברהם פרץ: אני פוגש את חבר הכנסת יאיר גולן פה לפני שבועיים והוא אומר לי, טניס?

אברהם פרץ: אתכם סוגרים?

אברהם פרץ: טניס, הוא אומר לי, ואני משתגע כשאומרים לי את הדברים האלה, אז אני מתחיל לחזור, כן, אנחנו אומרים את זה, אנחנו צועקים את זה.

אברהם פרץ: טניס, חברים, אתם יודעים על מה אתם מדברים?

אברהם פרץ: חצי שנה אפס הידבקויות.

אברהם פרץ: תודה.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: מילים חשובות.

עופר אלקין: אדוני היושב-ראש, אפשר להגיד רק מילה אחת?

רם שפע: כן.

עופר אלקין: אני רוצה רק לומר כמה מילים.

עופר אלקין: אחד, חבר הכנסת גולן אמר כדוריד.

עופר אלקין: אני שחקן כדוריד לשעבר, גם מטיל כידון לשעבר.

עופר אלקין: גם המגע, אני עכשיו קצת נוגע.

עופר אלקין: מי אמר שאני צריך לעשות אימון מגע?

עופר אלקין: איפה אימוני כושר?

עופר אלקין: אני לא חייב שום דבר.

עופר אלקין: אגב, אם אני הולך לעוד איזה כובע שאני לובש, כובע בבייסבול שהגיע לאולימפיאדה בסופטבול, דוגמא.

עופר אלקין: מדברים פה בדיוק כמו שאבי אמר.

עופר אלקין: מדברים פה על דונמים, אתלטיקה קלה.

עופר אלקין: אנחנו נמצאים במצב שיש לי קופצי גובה במקום אחד, מטילי כידון במקום השני.

עופר אלקין: גם המגע, ג'ודו, היאבקות, כל הדברים האלה, כולם יכולים לעשות אימונים.

עופר אלקין: תיתנו את המתווים כפי שסמדר אמרה.

עופר אלקין: אנחנו יכולים לעמוד בזה.

עופר אלקין: דבר נוסף, יש הפן המשפחתי.

עופר אלקין: יש לי ילדה בבית, זומים כל היום.

עופר אלקין: היא בכיתה ה', עושה התעמלות בזום.

עופר אלקין: אתמול פעם ראשונה שאנחנו לקחנו אותה להתעמלות.

עופר אלקין: חזרה משהו אחר.

עופר אלקין: אשתי, הלחץ ירד, הכול נחמד.

עופר אלקין: אני אומר, זה גם מבחינת הפן המשפחתי.

עופר אלקין: יש ילדים בבית והורים שאין להם עבודה.

עופר אלקין: אנחנו פה יכולים לשפר את כל הלחץ הזה, רק לפתוח בחוכמה בדיוק כפי שאבי אמר, סמדר.

עופר אלקין: אני בטוח שעוד מעט גם ניגע בחוגים, שזה הדבר היחיד, ובדיקות רפואיות.

עופר אלקין: מישהו אחר לי להגיד את זה, אז זה דבר שצריך לחשוב עליו כי צריך לעשות בדיקות רפואיות על מנת לעשות פעילות.

עופר אלקין: איפה יעשו בדיוק את הבדיקות הרפואיות?

עופר אלקין: אנחנו נביא 40 ילדים לתוך זה?

עופר אלקין: צריך לעשות מחשבה גם על הדבר הזה.

רם שפע: תודה רבה לכם.

רם שפע: אנחנו עוד לא שמענו בעצם את הנציגה של משרד התרבות והספורט, אז אנחנו רגע נעבור לזום ונחזור לפה אחר כך.

רם שפע: נורית שרביט, את איתנו?

נורית שרביט: קודם כל גם אנחנו מברכים על הקיום של הדיון ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם כל גופי הספורט.

נורית שרביט: כמו שאתם יודעים, גם בימים אלה שר התרבות והספורט עוסק ללא לאות בהחזרת הספורט על פי מתווים מסודרים שמשתנים בעקבות כמובן מצב התחלואה.

נורית שרביט: בימים אלה הצלחנו בשיתוף עם משרד הבריאות להגיע להסכמה של מתן ההקלות שאפשרו חידוש האימונים והתחרויות של מרבית הספורטאים התחרותיים, בדגש על ספורטאים וספורטאיות עד גיל 18, כולל הספורט המקצועני כמובן וכל הספורט ההישגי.

נורית שרביט: אנחנו בהחלט סבורים שניתן לאפשר פעילויות נוספות של הספורט התחרותי והעממי כאחד, לרבות גם ספורט של בגירים כמו שחלק דיברו כאן, ואנחנו עושים הכול כדי לאפשר את זה בקרוב.

נורית שרביט: אנחנו גם חושבים שזה חשוב מאוד גם לנושא של בריאות הגוף וגם הנפש, ואנחנו נעשה עד כמה שניתן על מנת להחזיר את כל הספורטאים וגם את הספורט העממי בצורה מהירה ובטוחה.

נורית שרביט: לגבי כל הנושא של חוגי הספורט במתווים על פי השלבים, אז הם יחזרו יחד עם כל הפתיחה של כל הנושא של החוגים בחינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: אתם מדברים על 29 בנובמבר?

נורית שרביט: אנחנו עובדים מול משרד הבריאות בצורה שוטפת.

נורית שרביט: אנחנו מנסים כמה שיותר להכניס מתווים ומחפשים גם את ההיגיון שמאחורי הדברים.

נורית שרביט: הנושא של חוגי הספורט יחזור לדעתי בשלב השלישי יחד עם כל החוגים בחינוך הבלתי פורמלי.

נורית שרביט: זה השלב הבא שלדעתי עומד להיכנס.

נורית שרביט: אני יכולה גם להתייחס לדברים שהחברים שלי פה ציינו לגבי הנושא של ההגדרה של ספורטאי תחרותי, מה זה?

נורית שרביט: לא בדיוק לקחנו את ההגדרה של הספורטאי המתוקצב.

נורית שרביט: אנחנו פה נתנו אפשרות של מספר הרבה יותר קטן ממה שנדרש לתקצוב של ספורטאי, ואנחנו מדברים פה על שנתיים של פעילות של שחקן באיגוד.

נורית שרביט: גם אחת ההחלטות של הסגר הקודם, שברגע שפתחנו את זה, אז הרבה מאוד השתמשו בנושא הזה של הרישום לאיגודים לכל הפעילות של החוגים הכללית.

נורית שרביט: כמובן העם היהודי, אנחנו יודעים למצוא כל מיני אפשרויות איך להתגבר על התקנות, ולכן הוא מאוד ביקש והתעקש להגדרה, והגדרנו אותה בצורה מאוד מאוד רחבה, אז היא לא נעשית על שנה אחת, היא לא נעשית על פי מה שספורטאי מתוקצב.

נורית שרביט: נתנו פה מרחב מאוד גדול.

נורית שרביט: אנחנו יחד עם גופי הספורט, ושר התרבות והספורט חילי טרופר עושה הכול על מנת באמת להחזיר את הפעילות הגופנית התחרותית והעממית לילדים ולבוגרים, ואנחנו כאן באותו מאבק.

רם שפע: נורית, אני רוצה רגע להתייחס.

רם שפע: ראשית, אני לא אמרתי את זה בהתחלה אבל אני שמח שכל השאר מציינים את זה.

רם שפע: באמת שר התרבות והספורט, חילי טרופר, מעבר לזה שהוא חבר, הוא עושה כל מה שהוא יכול כדי להחזיר גם את התרבות וגם את הספורט, אבל צריך גם לומר את האמת, אנחנו בתקופה מאוד מאוד קשוחה וקיצונית וזה לא תמיד מגיע ראשון בסדר העדיפויות.

רם שפע: מה ששמענו פה מהנציגים ונראה לי שגם זה ההיגיון פה של רוב חברי הכנסת, אם מתייחסים לכל כאל מקשה אחת, אז זה בוודאות ייקח אותנו לפתיחה יותר מאוחרת.

רם שפע: סוגריים, היא התייחסה לשלב הבא.

רם שפע: כרגע אנחנו בשלב שניים של אסטרטגיית היציאה, ה-א'-ד', ומה שנפתח מהמסחר ביום ראשון האחרון ועל פניו בעוד שבועיים, שזה יוצא ה-15, אפשר להתכנס לשלב שלוש.

רם שפע: אף אחד לא החליט עדיין מה יש בשלב הזה, אז אי אפשר עדיין להתייחס לזה כאל משהו ברור, אבל יכול מאוד להיות שהתייחסות דיפרנציאלית שלכם למשל לספורט יחידני בחוץ, תייצר מצב שבשלב שלוש שזה עוד פחות משבועיים, אפשר יהיה להחזיר אותם ענפים לפחות.

רם שפע: הרי כל מה שהמדינה עושה כל הזמן, ובהקשר הזה אפשר להחמיא לקבינט הקורונה, זה להבין עכשיו שאי אפשר כמו בפעם הקודמת, לפתוח את הכול במכה ואז שנחזור לסגר מהר, אלא לעשות את הדברים בצורה הרבה יותר מדורגת, הרבה יותר אחראית אבל כן להחזיר את מה שניתן להחזיר.

רם שפע: בעיניי, אני חושב שאני מייצג את מה שנציגי כל הענפים אמרו פה, תנסו לייצר איזה שהן מדרגות של מה ניתן להחזיר וזה לא מסכן תחלואתית יותר מדי, גם אם זה יתפרס לכמה שלבים, אבל לפחות להתחיל לתת לילדים, לנוער שלנו ובכלל גם למבוגרים איזשהו אוויר לנשימה שיגן קצת על הבריאות הנפשית של כולנו.

רם שפע: מה את אומרת על היכולת לדרג?

נורית שרביט: אני אומרת שזה בדיוק מה שאנחנו עושים.

נורית שרביט: זה עניין של גם משא ומתן מול משרד הבריאות וזה צריך לעבור את ועדת הקורונה.

נורית שרביט: הרבה פעמים אנחנו גם מבקשים ובסופו של דבר גם לא מאשרים לנו.

נורית שרביט: אנחנו בנינו ממש מתווה כזה לפי שלבים ואנחנו עושים את הכול על מנת באמת להכניס כמה שיותר, ולשלב הבא זה בדיוק מה שאתם מדברים פה.

נורית שרביט: אנחנו מתכוונים להחזיר את זה.

נורית שרביט: בנושא של החוגים זה יהיה יחד עם החוגים הבלתי פורמליים בחינוך הבלתי פורמלי.

רם שפע: נורית, את יכולה לפרוט קצת יותר לעומק את המתווה הזה, את המדרגות האלה שעשיתם?

רם שפע: זה מה שכל מי שצופה בנו עכשיו רוצה לנסות להבין, לקבל אופק.

רם שפע: גם אם אין ודאות למחר בבוקר, אמר את זה גם אבי פה, לקבל אופק, תקווה של לאן הולכים.

נורית שרביט: אין לי כאן את כל הפירוט של המתווה אבל עד כמה שזכור לי, בשלב ג' זה מה שדיברנו עליו, זה החוגים פלוס הנושא - - -

יואל רזבוזוב: זה לא בסמכותה.

יואל רזבוזוב: היא בסוף השליח.

רם שפע: גם חילי לא יכול לקבוע תאריך.

רם שפע: הם צריכים להיות מוכנים, וכשפותחים, להחזיר.

יואל רזבוזוב: זה גם משהו שמופיע כל יום בוועדת קורונה שאני יושב בה.

יואל רזבוזוב: באים אנשים עם דרישות הגיוניות, לא מצליחים להבין את החלטות הקבינט.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר רואים שהכי קל זה לסגור הכול, אבל כשמתחילים, צריך להכניס קצת מחשבה, קצת דיפרנציאלי.

יואל רזבוזוב: אולי ענף כזה, אולי כזה.

יואל רזבוזוב: אנשים הרי בסוף שואלים, למה אנחנו והם לא?

יואל רזבוזוב: אמון הציבור נעלם רק בגלל הדברים האלה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, בסופו של דבר אנחנו לא שומעים כאן על התאריך ולא נשמע.

יואל רזבוזוב: המאמנים יושבים בבית, אין להם אוכל להביא הביתה, והחוגים והאגודות שמתבססות על חוגי הילדים והנוער, קורסות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים את הסטודיו, אנחנו רואים את הפילאטיס, את המחול.

יואל רזבוזוב: יום-יום אני מקבל בטלפון הודעות.

יואל רזבוזוב: אנשים אומרים, תן לנו כסף.

יואל רזבוזוב: גם לא מפצים אותם.

יואל רזבוזוב: מילא, היו מפצים אותם.

יואל רזבוזוב: אני כבר לא מדבר על הבריאות של הילדים שלנו שהם חזרו לבית ספר.

יואל רזבוזוב: הרי זו הייתה החלטה אחראית, להחזיר לבית ספר, אמיצה אולי, אבל החליטו להחזיר כי אי אפשר להמשיך.

יואל רזבוזוב: אם הם בבית ספר והם מתערבבים, למה לא לתת להם אפשרות להיות בחוגי הילדים, בקפסולות, תחת הנחיות?

יואל רזבוזוב: הרי אפשר.

יואל רזבוזוב: אף אחד למעלה בקבינט לא רוצה לחשוב דיפרנציאלי.

יואל רזבוזוב: קצת מחשבה.

יואל רזבוזוב: הכי קל לסגור הכול, אין תחלואה.

יואל רזבוזוב: מתקשרים מאירופה, אלופי העולם, אנחנו על הפודיום.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר הציבור פה סובל, הילדים סובלים, המאמנים לא מתפרנסים.

יואל רזבוזוב: זו הבעיה, בגלל זה אני מבקש תאריכים.

מאיר כהן: יואל, אני רוצה להוסיף משהו לדיון החכם הזה.

מאיר כהן: תראו, אנחנו יכולים לבוא בטענות לקבינט כמה שאנחנו רוצים, אבל אחרי שאמרנו את הדברים הנחמדים על כל השרים וודאי על חילי שאני אוהב אותו אהבה גדולה, כשאנחנו שואלים את הגברת האם יש להם מתווה, אז הגברת אומרת, לא, הוא לא לפניי.

נורית שרביט: סליחה, יש לנו מתווה.

מאיר כהן: אין בי ביקורת עלייך.

רם שפע: מייד תוכלי להתייחס.

מאיר כהן: כשאתה יושב בקבינט או כשאתה יושב בממשלה, אתה תחת הרושם של המשרד שבא להציג את הדברים שלו.

מאיר כהן: לצערי הגדול בתקופת הקורונה מסתבר שחלק מהמשרדים, ואני לא לציין שמות אבל אנחנו לפחות במשרד אחד משותף, לא ידעו לבוא לקבינט הקורונה ולבקש להיפגש עם קבינט הקורונה ולעשות מתווה מאוד מאוד ברור, ועל המתווה הזה להילחם.

מאיר כהן: אילו משרד התרבות הספורט היה מחליט שכל שלושה ימים הוא פותח ענף אחד, אבל הוא היה מכין את עצמו לענף הזה ובודק תחלואה ויושב ומשכנע ואומר, במקום שאני אלך על כל החבילה שמייד גורמת לאנשים לשלוף ציפורניים, טניס אחד על אחד, אני הולך ביומיים האלה על טניס אחד על אחד, והולכים ואומרים, אנחנו מבקשים טניס על אחד, ושייט בעוד שלושה ימים.

מאיר כהן: אני משוכנע שמי שיושב בקבינט, אומר, אני מתעסק עם השולמנים ועם החנויות רחוב וכו' וכו', תעזבו אותי.

מאיר כהן: הנחישות שלכם מאוד מאוד חייבת להיות ברורה סביב השולחן, וכן, אני לא שומע מספיק את הצעקה שלכם, חבריי ממשרד התרבות והספורט.

מאיר כהן: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

מאיר כהן: אנחנו בוועדת החינוך.

מאיר כהן: יש אלפי מורים לספורט שעובדים בתוך בתי ספר.

מאיר כהן: האם אני או אתה ראינו מתווה של משרד החינוך רק לאותם מורים לספורט, איך להפעיל אותם עם קבוצות קטנות בבתי ספר?

רם שפע: בתוך בתי ספר יש התייחסות אליהם.

מאיר כהן: מחוץ לבתי הספר אחרי הצוהריים, חוגים בית-ספריים.

מאיר כהן: יש מועדון בית-ספרי.

מאיר כהן: אני ניהלתי בית ספר הרבה שנים.

מאיר כהן: אלה מועדונים נהדרים שעושים, אגב, בכל הענפים שהזכירו כאן חוץ משייט.

מאיר כהן: אין בדימונה ים, אבל גם אותם סוגרים, לכן אני אומר, אני מציע למשרד, קחו את האנשים הטובים האלה שנמצאים, תיזמו איתם פגישת חירום.

מאיר כהן: יכול מאוד להיות שאני אתפרץ לדלת פתוחה, אבל גם עכשיו זה פגישת חירום, ותגידו, בואו תגידו אתם מה הם שלושה-ארבעה הענפים שאנחנו רוצים לפתוח אותם תוך עשרה ימים מהיום.

מאיר כהן: אי אפשר כל הזמן להיפגש ולהגיד, יש מתווה והשר נחמד והוא הולך ומדבר, והאנשים קורסים.

מאיר כהן: תאמינו לי, יש לי נכד בגן חובה במודיעין.

מאיר כהן: יש לו חוג אחד, כדורגל, שזה משאת נפשו ומשאת נפשם של הילדים.

מאיר כהן: במקום פתוח ולראות איך מונעים מאותם 15 ילדים או עשרה ילדים להיות בחוג אחרי הצוהריים, זה זועק לשמיים.

מאיר כהן: חבל שאין בזום נציגי תלמידים, חבר'ה צעירים ששטים ועושים ג'ודו, שיספרו מה עובר עליהם בימים האלה.

מאיר כהן: אולי זה ישכנע את כולנו פי עשר ממה שאנחנו משוכנעים.

מאיר כהן: תודה.

רם שפע: נכון.

רם שפע: תודה רבה, מאיר כהן, אני ממש מחזק.

רם שפע: נורית, התחלת להגיד משהו, אולי איזו בשורה.

נורית שרביט: אני אשמח להגיב.

נורית שרביט: קודם כל לגבי הנושא של המתווה, יש לנו מתווה מאוד מאוד מסודר של חמישה שלבים.

נורית שרביט: אנחנו עובדים מול משרד הבריאות כל הזמן בשוטף ומנסים כמה שיותר להכניס את כל הספורט.

נורית שרביט: אני חושבת שאתם מדברים על ענף אחד או שני ענפים.

נורית שרביט: אנחנו מתייחסים הרבה יותר.

נורית שרביט: אנחנו מתייחסים כמעט ל-67 ענפים.

נורית שרביט: אנחנו נותנים מענה גם לתחרותי וגם לעממי וגם לחדרי הכושר וגם לבריכות.

נורית שרביט: אנחנו הרבה מעבר לזה עושים את העבודה עבור כולם פה, ולפעמים גם אותנו, בגלל כל הנושא של התחלואה ובגלל שהפעם רוצים לעשות את זה בשלבים קצת יותר איטיים, אז פשוט רוצים להחזיר את זה בצורה קצת יותר הדרגתית.

מאיר כהן: נורית, כשאתם פונים למשרד הבריאות, נותנים לכם נתונים?

נורית שרביט: לנו יש נתונים.

נורית שרביט: יש לנו ממונה קורונה בכל אגודה.

נורית שרביט: יש לנו ממונה קורונה בכל איגוד.

נורית שרביט: אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בהיבט של התחלואה וגם משרד הבריאות יודע.

נורית שרביט: בוודאי, יש לנו את הנתונים האלה.

נורית שרביט: השאלה עד כמה פותחים את זה בצורה רחבה.

נורית שרביט: לגבי מה שהתייחסת, אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם התאחדות הספורט לבתי הספר ועם משרד החינוך, וכידוע לכם, מועדוני ספורט בבתי הספר בכלל עדיין לא התחילו לעבוד.

נורית שרביט: הם פועלים יחד איתנו והרבה פעמים לפי המתווה שלנו.

נורית שרביט: ב-א' עד ד' אין מועדוני ספורט וגם הם עדיין לא החזירו את כל הילדים לספורט עכשיו.

נורית שרביט: המטרה שלנו היא להחזיר את זה.

נורית שרביט: יש לנו באמת מתווה.

יואל רזבוזוב: נורית, תודה.

יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים את זה באמת הרבה.

יואל רזבוזוב: זה לא נגדך.

יואל רזבוזוב: השאלה היא פשוטה, האם מבחינה בריאותית מאמן יכול לבוא ולהדריך 20 ספורטאים ילדים בחוץ?

יואל רזבוזוב: היום מותר על פי החוק 20 ילדים בחוץ.

יואל רזבוזוב: האם מבחינה בריאותית מסכן אותם זה שמאמן נמצא לידם?

יואל רזבוזוב: זאת שאלה מאוד פשוטה.

יואל רזבוזוב: אני רוצה שתענו לי, משרד הבריאות, משרד הספורט, מישהו שיענה.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר כמו שאמרנו, הרי אנחנו כולנו יודעים פה בחדר הזה שהוא לא מסכן והילדים לא מסתכנים.

יואל רזבוזוב: פשוט לא נותנים לו להרוויח כסף, לא נותנים לו להביא לחם הביתה.

יואל רזבוזוב: מה הסיבה?

יואל רזבוזוב: אנחנו לא יודעים, ועל זה כמו שאמרתי, צריך לריב שהמאמן כן יוכל להיות ליד הספורטאים, ליד הילדים ולגבות על זה כסף כי זאת הפרנסה שלו והוא חייב את זה.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר כמו שאמרנו, גם ילדים אחרי זה מאבדים עניין בחוגים.

יואל רזבוזוב: הם לא חוזרים.

יואל רזבוזוב: כל הספורט שלנו מבוסס על ילדים כי הם אלה שמחזיקים את הספורט, הם אלה שמשלמים, לא המדינה.

יואל רזבוזוב: המדינה שמה על כסף כלום, גרושים.

יואל רזבוזוב: בסוף ההורים והילדים מחזיקים את הספורט הישראלי.

יואל רזבוזוב: ברגע שהילדים לא הולכים ולא משלמים למאמנים ולא לאגודות, כל הספורט קורס.

יואל רזבוזוב: לזה אנחנו מגיעים.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אם יהיו לנו שלבים, אם יהיה לנו מתווה אמיתי לריב, אנחנו נעזור לכם לריב.

יואל רזבוזוב: אנחנו גם נעזור לשר, לחילי טרופר לריב על זה, כי אי אפשר לשתוק.

רם שפע: תודה.

רם שפע: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: קודם כל, רם ויואל, דיון מאוד מאוד חשוב.

אלכס קושניר: אני שמח לראות חברים.

אלכס קושניר: חלק אני מכיר, חלק פחות.

אלכס קושניר: לי יש דז'ה וו, אני חייב לומר.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על הנושאים האלה גם אחרי הסגר הראשון, ודיברנו לא רק על הנושאים האלה.

אלכס קושניר: התחושה שלי, שאתה מגיע לוועדות בכנסת, אתה מדבר על כל נושא, האומנות ותרבות וספורט, וספורט תחרותי ולא תחרותי, ואתה נתקל בסוג של קיר, של חוסר היגיון.

אלכס קושניר: הסיפור הזה של לקחת כסף ולא לקחת כסף זה בדיוק הנקודה.

אלכס קושניר: יואל שאל שאלה מאוד נכונה, האם יש נתונים?

אלכס קושניר: זאת בדיוק הנקודה, שלאף אחד אין נתונים בגלל שהמשבר שאנחנו נמצאים בו, הממשלה פשוט איבדה שליטה.

אלכס קושניר: אין לה מושג איפה יש הדבקות ואיפה אין הדבקות.

אלכס קושניר: התחושה שלי, שאנחנו שעות נדבר ונשמע ובסופו של דבר לא נמצא פתרון, למה?

אלכס קושניר: כי כמו ש-1 בספטמבר הגיע בהפתעה, ה-18 באוקטובר שזה שנת לימודים אקדמית, הגיע בהפתעה ועכשיו יציאה מהסגר, זה גם הפתעה.

אלכס קושניר: אף אחד לא מכין פה תוכניות מגירה.

אלכס קושניר: אני שמעתי את הנציגה של משרד התרבות והספורט.

אלכס קושניר: היא אומרת שיש מתווה.

אלכס קושניר: אם יש מתווה, תראו לנו אותו.

אלכס קושניר: זה סוד?

אלכס קושניר: זה שראש הממשלה הטיל חיסיון על דיונים בקבינט הקורונה ל-30 שנה, שזה גם אבסורד אבל זה כנראה לא בוועדה הזאת.

אלכס קושניר: אם יש מתווה, בואו תראו את המתווה.

אלכס קושניר: תתייעצו עם אנשי מקצוע, תגידו, זה בסדר, זה לא בסדר, אתם יודעים לעמוד בזה, לא יודעים לעמוד בזה?

אלכס קושניר: אולי אפשר לשפר כל מיני דברים.

אלכס קושניר: גם לי יש ילדה בכיתה ה'.

אלכס קושניר: גם היא יושבת בזום ומשתגעת.

אלכס קושניר: בסוף הדבר הזה, אני לא יודע מה יהרוג אותנו לפני, הקורונה או זה שאנחנו נראה אחד את השני רק בזום.

אלכס קושניר: בסוף נעשה אולימפיאדה בזום.

אלכס קושניר: אתה דיברת על טניס.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שיושב-ראש המפלגה שלי, כמובן, כולם יודעים, משחק הרבה מאוד טניס והוא נתן דוגמא מצוינת.

אלכס קושניר: הוא אמר, חברים, באוטובוס נכנסים 50 איש וזה מותר.

אלכס קושניר: במגרש טניס אפשר להעמיד לפחות שבעה אוטובוסים אבל המגרש פתוח, וזה אסור.

אלכס קושניר: זה רק מצביע על האבסורד שבו אנחנו נמצאים.

אלכס קושניר: אני באמת מאוד מברך על הדיון הזה.

אלכס קושניר: הלחץ הזה צריך להימשך למרות שאני אומר לכם, אני מאוד פסימי.

קריאה: ולכן אנחנו נאלצים לעבוד בניגוד לחוק.

רם שפע: פסימיות לא מצדיקה עבודה בניגוד לחוק.

קריאה: זה לא בניגוד לחוק.

קריאה: אני עובד בחינם כרגע.

קריאה: זה מותר לי.

רם שפע: בכל זאת אתה בכנסת.

אלכס קושניר: אבל אנחנו נמשיך במאבק הזה ביחד.

רם שפע: אני מבין, אגב, את המצוקה.

קריאה: רם, אני מעריך אתכם מאוד אבל אני לא חושב שאתם מבינים את המצוקה.

רם שפע: הרבה פעמים חושבים שחברי הכנסת הם כאילו - - - .

רם שפע: בסוף יש לי ילדים ואחיינים וכולם סובלים.

אלכס קושניר: אני חושב שצריך להבדיל.

אלכס קושניר: אני רואה הרבה מאוד חברי כנסת גם בקואליציה וגם באופוזיציה מנסים לזעוק את זעקתם של אנשים שנמצאים בשטח, כי אנחנו בשטח ואנחנו מדברים.

אלכס קושניר: הניתוק הוא מהכנסת לממשלה ולכן עצם זה שרם מקיים פה את הדיון יחד עם יואל, זה בדיוק כדי לשמוע אתכם ולנסות כל אחד בסיעה שלו וכל אחד באמצעים שיש לו, בוועדת כספים, בוועדת קורונה וגם בוועדה הזאת לדחוף את הנושאים האלה כמה שיותר חזק, לכן פה אתם, חבר'ה, במגרש ביתי, במגרש ידידותי.

אלכס קושניר: אנחנו פה בשביל להפעיל את כל הכוח שיש לנו כדי לסייע לכם.

אלכס קושניר: לצערי הרב אני אומר לכם שהנתק של הממשלה הוא כל כך גדול שזה לא מגרש טניס אחד, זה הרבה מאוד מגרשים אחד אחרי השני בשביל להשיג אותם, ואנחנו בסוף נעשה את זה.

רם שפע: תודה רבה חבר הכנסת קושניר.

רם שפע: מסכים, וזה גם בסדר, אגב, לבקר.

רם שפע: דדי, בבקשה.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מגיע מהמגזר הפרטי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני בעלים של מרכז חוגים לילדים, מחוגי ספורט וחוגי העשרה, פרטי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא מאוגד תחת איגוד ואין לי גב או לובי פוליטי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא יכול לזעוק את זעקתי חוץ מבאמת להטריד את יואל ועוד חברי כנסת, ימים כלילות.

 << אורח >> דדי ביטון: לפני שאני אומר את הדברים שחשובים לי, אצטט: "עקב התערערות האמון יש עלייה בתחלואה.

 << אורח >> דדי ביטון: מצד הממשלה החוזה החדש אומר שקיפות, מקצועיות, ענייניות ושיתוף.

 << אורח >> דדי ביטון: אני אחראי.

 << אורח >> דדי ביטון: לא אתן שיהיו כאן הגבלות הפוגעות בכלכלה, שאין בהן שום היגיון".

 << אורח >> דדי ביטון: מי אמר את זה?

 << אורח >> דדי ביטון: פרופ' גמזו, נכנס לתפקיד שלו.

 << אורח >> דדי ביטון: מצד האזרחים הוא ביקש, אמון, התלכדות וציות.

 << אורח >> דדי ביטון: אני את שלי פעמיים עשיתי.

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא עובד ממרץ.

 << אורח >> דדי ביטון: ממרץ אני לא מכניס שקל.

 << אורח >> דדי ביטון: היה אצלי חבר הכנסת יואל.

 << אורח >> דדי ביטון: הוא ראה איזה מרכז גדול, לתפארת.

 << אורח >> דדי ביטון: אני צריך לממן אותו.

 << אורח >> דדי ביטון: אני כבר מתחיל לממן אותו מחסכונות שלי, כי אין לי ברירה.

 << אורח >> דדי ביטון: המרכז הוא מדהים.

 << אורח >> דדי ביטון: יש לי 1,500 ילדים אבל אני עומד להיות פושט רגל.

 << אורח >> דדי ביטון: אני לוקח כסף מהבית בשביל לממן אותו.

 << אורח >> דדי ביטון: זה לא העניין פה בכלל כי אנחנו בוועדת החינוך ואתה גם איש חינוך, כבוד היושב-ראש.

 << אורח >> דדי ביטון: בסוף ההיסטוריה תשפוט את הממשלה הזאת לא על זה שהם הצילו כמה נפשות, כי אנחנו יודעים שאין אובר תחלואה.

 << אורח >> דדי ביטון: היא תשפוט אותם על הנזקים הכלכליים, על דור שלם של ילדים עם פגיעות רגשיות, עם פגיעות גופניות.

 << אורח >> דדי ביטון: אני אתמול עשיתי פעילות לתשעה ילדים באולם של 600 מטר.

 << אורח >> דדי ביטון: הילדים "עפו".

 << אורח >> דדי ביטון: אתמול היה לי שיחה במשרד אצלי, חצי שעה, עם נער בן 15 שבכה שהוא לא מסוגל יותר, ואחרי 20 דקות באימון הוא פרח.

 << אורח >> דדי ביטון: בתקופה הזאת החינוך הבלתי פורמלי הרבה יותר חשוב ממערכת החינוך הרגילה בזום.

 << אורח >> דדי ביטון: היא לא רלוונטית, וזה לא משנה אם זה חוג מחול, אם זה חוג שייט, אם זה מוסיקה.

 << אורח >> דדי ביטון: כל דבר שהוא אקסטרה עבור הנפש של הילדים ועבור הבריאות הגופנית שלהם, זה קריטי.

 << אורח >> דדי ביטון: דיברה פה החברה על החלטות אבסורדיות.

 << אורח >> דדי ביטון: אני נאלץ להסביר לאימא לתאומים שילד אחד, חנן אותו אלוהים, הוא מוכשר, משחק בליגה, חזר להתאמן.

 << אורח >> דדי ביטון: אח שלו השני קצת שמנמן, קצת פחות מוכשר.

 << אורח >> דדי ביטון: מתאמנים באותה אגודה אצל אותו מאמן באותו אולם.

 << אורח >> דדי ביטון: אחד חוזר לשחק כי יש מאחוריו איגוד, והשני הוא עממי, הוא בית ספר לכדורסל.

 << אורח >> דדי ביטון: הוא שמנמן.

 << אורח >> דדי ביטון: הוא רוצה לשחק כמו אח שלו.

 << אורח >> דדי ביטון: הם תאומים.

 << אורח >> דדי ביטון: אחד חוזר, אחד לא.

 << אורח >> דדי ביטון: אין פה החלטות הגיוניות.

 << אורח >> דדי ביטון: אין פה רציונל.

רם שפע: אני רוצה להגיד משהו לא פופולארי, אבל מה לעשות, זה חלק ממה שאני צריך לעשות פה.

רם שפע: בהחלט לא כל החלטות הקבינט הן עם ההיגיון שאני מסכים איתו, ואני רק שלשום ביטלתי פה החלטה של הקבינט ועדיין מחכה לשר הבריאות ושר החינוך שיחזירו אותה חזרה.

רם שפע: אני משתמש בכלים שהכנסת נותנת לי.

רם שפע: יאיר גולן חבר ועדה, יודע.

רם שפע: אני רוצה להגיד משהו שלפעמים לא מספיק מתעסקים בו.

רם שפע: אם כל החלטה שהיינו מחליטים, זה לא קשור עכשיו רק לספורט, זה קשור לכל מישורי החיים שלנו.

רם שפע: אם כל הזמן אנחנו נבדוק מה קורה עם מי שלידנו, אתם תראו שמה שיקרה מהר מאוד זה שכל המשק יחזור.

רם שפע: אנחנו דיברנו על פעילות מחוץ לבתי הספר ואז אמרו לי, רגע, שהמורים יכולים לפגוש תלמידים בחוץ.

רם שפע: אז אמרו רגע, מה עם בלתי פורמלי?

רם שפע: תן גם למדריך הבלתי פורמלי לפגוש את אותה כמות ילדים.

רם שפע: על פניו אתה אומר, נכון.

רם שפע: אמרתי להם, רגע, אבל מה יקרה אחרי זה עם החוגים?

רם שפע: גם חוגים ירצו פעילות של עד 20.

רם שפע: אם חוגים עד 20, מה עם חדרי הכושר?

רם שפע: מה שקורה מהר מאוד, באמת אני אומר את זה מהלב, זה שתוך שנייה אתה רואה מימינך ומשמאלך עוד המון דברים חסרי היגיון, ואתה אומר, תפעילו גם אותם, תפתחו גם את זה.

רם שפע: מה שהיה קורה זה שתוך שנייה כל המשק היה נפתח.

רם שפע: אין יכולת.

רם שפע: מי שינסה, אני מאתגר אותו.

רם שפע: אין יכולת להעביר קו ולהגיד, זה מאה אחוז היגיון ושהמשק יהיה פתוח רק לאותם אלה שצריכים.

רם שפע: אין אפשרות לעשות את זה.

רם שפע: אני מזכיר לכם שהתחלתי בזה שיש הרבה דברים לא הגיוניים ואני בשום אופן לא מגן על כל החלטות הקבינט.

רם שפע: לא תמצאו אותי עושה את זה.

רם שפע: אנשים מתנגדים להחלטות הקבינט וגם אלה לפעמים מצביעים נגד, ויש הרבה ויכוחים בקבינט כל יום.

רם שפע: רק אתמול השחירו את שמי היטב בקבינט, וזה בסדר גמור.

רם שפע: אני רק אומר, מאוד קשה להעביר קו אחד ולהגיד, זה מאה אחוז עם הגיון.

רם שפע: כן, זה מאתגר.

אלכס קושניר: רם, אתה צודק, אבל בואו נסתכל רגע מזווית אחרת.

אלכס קושניר: אם אני מסתכל על זה לא ענפי אלא אני הולך לפי אזורי תחלואה, אז אני פותר את הבעיה.

אלכס קושניר: ברגע שיש לי מקום, יישוב, שכונה, ואפשר להגיע לרמה של שכונה בניטור נכון של תחלואה.

אלכס קושניר: אתה אומר, זו שכונה אדומה, אותה אני סוגר, כל שאר המשק פתוח ממחר לפי תו סגול.

אלכס קושניר: ריחוק חברתי, מסכות, בואו נחזור לחיים.

אלכס קושניר: זה שמוכרים לנו פה לוקשים על זה שמחר או מוחרתיים, בעוד שנה–שנתיים יהיה פה חיסון, אני לא יודע אם יהיה או לא יהיה.

אלכס קושניר: אני רק יודע שאנחנו חייבים לחזור לחיים, ויש דרך.

אלכס קושניר: מה הדרך?

אלכס קושניר: דרך של סגרים גיאוגרפיים ולא משקיים, ולפי חוקים ולפי ענפי פעילות.

אלכס קושניר: לשם צריך ללכת.

רם שפע: זה פוגש אתגר בכך שהרבה ממערכות החיים שלנו הן לא רק גיאוגרפיות.

רם שפע: מערכת חינוך, אז יש לך מורים שגרים בעיר אדומה ועוברים לעיר ירוקה, ואני יודע כי התמודדתי עם זה בתקנות.

אלכס קושניר: תבדוק אותם.

רם שפע: פשוט, זה לא.

רם שפע: צמרת אביבי, בבקשה.

צמרת אביבי: שלום לכם, אני מנכ"ל עמותה של מפעילי חוגים.

צמרת אביבי: המדריכים שאני מייצגת הם גם עובדים בבוקר במסגרות החינוך כפי שאתה יודע, רם, אבל הם גם אחר הצוהריים.

צמרת אביבי: יש להם גם חוגים פרטיים, יכול להיות שמוסיקה, יכול להיות יצירה, יכול להיות אומנות, יכול להיות אנגלית.

צמרת אביבי: כל דבר.

צמרת אביבי: יכול להיות יוגה, כושר, כל דבר, אז מה?

צמרת אביבי: אסור.

צמרת אביבי: איפה כללי ההתקהלות של 20 בחוץ?

צמרת אביבי: הנה, אתמול יעל אודם כתבה שההנחיות החדשות יאפשרו ל-20 תלמידים להיפגש לפעילות לימודית-חברתית באוויר הפתוח.

רם שפע: זה אותה תקנה שאני מחכה לה, שאנחנו ביטלנו וכרגע הם עוד לא החזירו אותה כבר שבוע.

רם שפע: לא מעניין אותם שזה לא קיים.

צמרת אביבי: אם אני מביאה את דדי שיעשה את ההדרכה, 19 ילדים ומדריך שדדי לוקח כסף, זה אסור.

רם שפע: נכון.

צמרת אביבי: זאת אומרת, הנגיף, יש לו יכולת לזהות מי משלם ומי לא.

צמרת אביבי: זה דבר אחד.

צמרת אביבי: עכשיו אני רוצה להגיד לך.

צמרת אביבי: יש לנו תו סגול.

צמרת אביבי: תפתחו לנו איפה שאפשר.

צמרת אביבי: אל תעשו ראייה רוחבית, אה, חוגים?

צמרת אביבי: לא.

צמרת אביבי: בוא תראה מה העיריות עשו.

צמרת אביבי: אתה רוצה לשמוע מה העיריות עשו?

רם שפע: כן.

צמרת אביבי: הם נתנו הנחיה, ויש לי פה הוכחות, עיריות מסוימות ברחבי הארץ, עיריות ירוקות נתנו אפשרות לפתוח.

צמרת אביבי: הם לא קראו לזה חוגים, הם קראו לזה התכנסות, הם קראו לזה סדנאות, העשרה.

צמרת אביבי: לא קראו לזה חוגים.

צמרת אביבי: הם גובים על זה כסף.

צמרת אביבי: יש מדריכים שמעבירים את החוגים.

צמרת אביבי: שתבין את מה שקורה פה בארץ.

צמרת אביבי: אתמול התאבדה מורה ליוגה בגלל שהיא לא יכולה לעבוד.

צמרת אביבי: שתבין מה שקורה פה.

צמרת אביבי: אתם לא מדברים על זה.

צמרת אביבי: התקשורת לא מדברת על דברים כאלה והגיע הזמן שתבינו שיש פה דיני נפשות.

צמרת אביבי: אנחנו לא עובדים, אנחנו בבית כמו כלבים.

צמרת אביבי: אנחנו הסקטור האחרון.

צמרת אביבי: אנחנו החצר האחורית של החינוך.

צמרת אביבי: מה קורה פה?

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו בכלל לא התחלנו לדבר על הפיצוי.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו רק רוצים לחזור לעבוד.

 << אורח >> דדי ביטון: כסף לא קיבלנו.

 << אורח >> דדי ביטון: אני מסיים את 2020 במיליון שקל הפסד.

 << אורח >> דדי ביטון: קיבלתי 24,000 שקל.

 << אורח >> דדי ביטון: אנחנו לא פתחנו את זה פה.

 << אורח >> דדי ביטון: מיליון שקל הפסד בהכנסות.

 << אורח >> דדי ביטון: אתם מבינים את המספר הזה?

צמרת אביבי: דדי, תקשיב, אל תקרא לחוג שלך חוג.

 << אורח >> דדי ביטון: אני לא קורא לו חוג.

 << אורח >> דדי ביטון: אני עושה בייביסיטר ואני שם קופת צדקה בכניסה לאולם, וכל הורה שירצה, שיתרום לי.

צמרת אביבי: בדיוק.

צמרת אביבי: ככה אנחנו נעשה.

 << אורח >> דדי ביטון: אני צריך לשקר לבת שלי ששואלת אותי, אבא, אמרו שיש סגר, איך אתה פותח?

 << אורח >> דדי ביטון: אני צריך לגדל דור שלם, רואה אותנו מתחמנים, משקרים.

 << אורח >> דדי ביטון: למה?

 << אורח >> דדי ביטון: למה אני צריך להגיד לבת שלי, ההחלטות לא הגיוניות?

 << אורח >> דדי ביטון: אני כבר חי מחסכונות ולא רוצה.

 << אורח >> דדי ביטון: אני צריך לשקר?

 << אורח >> דדי ביטון: אני צריך לגנוב?

 << אורח >> דדי ביטון: שילמתי כל החיים שלי.

 << אורח >> דדי ביטון: מה זה הדבר הזה?

צמרת אביבי: למה אני צריכה להגיד למדריכות שלי, סליחה, אל תעבדי בשחור.

צמרת אביבי: אסור לך לעבוד בשחור.

צמרת אביבי: אבל היא רעבה.

צמרת אביבי: אין לה אוכל בבית.

צמרת אביבי: אז מה אתה רוצה שאני אגיד לה?

צמרת אביבי: אני אגיד לה, כן תעבדי בשחור כי יש לנו מדינה מטומטמת.

צמרת אביבי: סליחה, אבל זה ממשלה של אינפנטילים.

צמרת אביבי: אין לי מה לומר על זה יותר.

רם שפע: רגע, רגע, אני מכבד את כל הכאב, רק בואו נשמור על השפה הראויה.

צמרת אביבי: אני אומרת לך שמורה אתמול התאבדה.

צמרת אביבי: מה קורה פה?

צמרת אביבי: אני לא יודעת מה להגיד לך, רם.

צמרת אביבי: אתה חייב לבדוק את העניין ולעשות מעשה.

צמרת אביבי: אנחנו רוצים לעבוד.

צמרת אביבי: יש לנו תו סגול.

צמרת אביבי: תשחררו אותנו.

יואל רזבוזוב: חשוב להבהיר באמת למחליטים בקבינט שמה ששמענו, המורה ליוגה שהתאבדה, אני גם יודע, נחשפתי לעוד הרבה הרבה מקרים, והטלפונים וההודעות שמגיעות אלי, שאנשים מבקשים כסף.

יואל רזבוזוב: אנשים, אין להם מה לאכול.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים שיש עוד אנשים, חס וחלילה, בדרך לשם.

יואל רזבוזוב: אנחנו חייבים למנוע את זה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אנחנו רוצים להוריד את התחלואה ואנחנו רוצים להיות אחראיים ואנחנו רוצים לשמור על המדינה.

יואל רזבוזוב: אני מסכים עם הרבה ממה שאתה אמרת, אבל שהממשלה לא תיתן להיות מדינה בתוך מדינה והממשלה קודם כל תוכל לאכוף את ההתקהלויות, את ההלוויות והחתונות ומסיבות הטבע וכל מיני דברים כאלה.

יואל רזבוזוב: שהממשלה תעשה את העבודה שלה.

 << אורח >> דדי ביטון: שקודם תתעסק בזה ולא איתנו, שאנחנו יכולים להקפיד על זה.

צמרת אביבי: אני אפתח עכשיו קבוצה בערב, אחר הצוהריים, בחצר, בחוץ, בשדה ואני אגיד שפה מתפללים, וזהו, ואז מותר לי?

צמרת אביבי: זה לא הגיוני ולא מתיישב על הדעת.

צמרת אביבי: אני לא אקרא לזה חוג, אני אקרא לזה התקהלות.

צמרת אביבי: זהו.

רם שפע: צמרת, תודה רבה, וגם דדי.

רם שפע: אתם אומרים דברים כואבים.

רם שפע: אתם פשוט צודקים ברוב הדברים שאתם אומרים.

רם שפע: אני רוצה להסביר בסוף מה גם אנחנו יכולים לעשות, אבל נורא חשוב שכל מי שהתחייבתי בפניו שידבר, ידבר.

רם שפע: נציגת ההסתדרות הרפואית בישראל, פרופ' רחלי דנקנר.

רחלי דנקנר: אני מודה לכם על הדיון המאוד חשוב הזה.

רחלי דנקנר: אני פה כדי להביא את העמדה שלנו, רופאי בריאות הציבור.

רחלי דנקנר: אני גם רופאת ספורט בהכשרתי.

רחלי דנקנר: אי אפשר להגזים בחשיבות העצומה של הפעילות הגופנית.

רחלי דנקנר: אני חושבת שמי שיושב בחדר מבין את זה, אבל אני חושבת שמי שמקבל את ההחלטות, כנראה לא מספיק מבין את זה.

רחלי דנקנר: מבחינתנו, כמו שלא סגרו את הסופרמרקטים והמכולות כי אנשים צריכים לאכול, אנשים צריכים לעשות ספורט ובוודאי שילדים.

רחלי דנקנר: ההנחיות המקצועיות הן שילד צריך לעסוק לפחות שעה ביום בספורט, כל ילד, ומבוגר לפחות חצי שעה ביום בספורט.

רחלי דנקנר: אנחנו צריכים לחשוב איך לאפשר את הדבר הזה במיוחד בתקופה של מגיפה של קורונה.

רחלי דנקנר: אנחנו חושבים שספורט בכלל צריך להיות אחד ממקצועות הליבה.

רחלי דנקנר: צריך לחשוב איך לעשות יותר ויותר מזה.

רחלי דנקנר: עצם זה שיש את הדיון הזה, זה נובע מהתפיסה המיושנת שרואה את הספורט כאיזשהו לוקסוס או כמותרות.

רחלי דנקנר: זה חשוב מאוד להחזיר את הספורט התחרותי, אבל לא רק את הספורט התחרותי אלא את הספורט לכל ילד וילד, כי ספורט זה גם כן איזושהי התערבות שהיא מאוד שוויונית והיא מאפשרת לכל הילדים לבטא את עצמם.

רחלי דנקנר: הפעילות הגופנית היא דבר טבעי אצל הילדים ובזה שאנחנו מונעים את זה מהם, אז אנחנו לוקחים מהם את הדבר הטבעי הזה, ואחר כך כאנשים מבוגרים הם גם יהיו אנשים שהם נייחים עם כל ההשלכות הרפואיות הבלתי נסבלות שבאות כתוצאה מזה.

רחלי דנקנר: אני באמת קוראת פה, ואנחנו מומחים, אנחנו נשמח להשתתף בכל פורום.

רחלי דנקנר: אנחנו נשמח לייעץ ולעזור בחשיבה איך מגבירים את הפעילות הגופנית.

רחלי דנקנר: לא הייתה שום הצדקה לסגור את בריכות השחייה, לא לאפשר פעילות גופנית בוודאי שבאוויר הפתוח וגם במקומות סגורים תחת ההנחיות.

רחלי דנקנר: אם דיברתם על אם יש נתונים שמראים תחלואה בקרב ספורטאים, אז אין נתונים בארץ מכיוון שלא אפשרו את הספורט, אבל אנחנו כן עשינו סקר.

רחלי דנקנר: סקרנו 8,500 מתאמנים, ובקרבם ראינו שאחוז התחלואה בקורונה והחשיפה לקורונה הוא הרבה יותר נמוך מאשר בקרב כלל האוכלוסייה.

רחלי דנקנר: זה גם לא מפליא, כי מי שעוסק בספורט הוא יותר בריא מאשר הממוצע, ואין עדות מדעית מהעולם על זה שאנשים שעוסקים בספורט בימים אלו, יש בקרבם תחלואה עודפת או תחלואה בכלל.

רחלי דנקנר: אין עדות מדעית כזאת כיום.

רחלי דנקנר: אני אשמח לענות על שאלות, אם יש.

רם שפע: תודה רבה, רחלי.

רם שפע: לא, אנחנו לצערי כבר ממש מתקרבים לסיום.

רם שפע: נמצאת איתנו גם קארין ארביב.

רם שפע: שלום קארין, בבקשה.

קארין ארביב: שלום ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה.

קארין ארביב: ראשית, אני רוצה להודות על ההזדמנות להציג בפניכם את המצב העגום בו תחום המחול והתנועה נמצאים.

קארין ארביב: אני בעלת המרכז לאומנות המחול בחולון.

קארין ארביב: אני עצמאית ואני חברת האגודה למחול, תרבות הגוף והתנועה.

קארין ארביב: אני אתחיל במשפט אחד.

קארין ארביב: אנחנו מאבדים דור שלם של רקדנים ורקדניות.

קארין ארביב: לאבד דור שלם של רקדנים ורקדניות זה אובדן לא רק עבור בעלי ובעלות מרכזי המחול, המורים והמורות ובתי הספר.

קארין ארביב: לאבד דור שלם של רקדנים מצטיינים זה לאבד משאב חיוני ללהקות מחול בין-לאומיות כמו בת שבע, הבלט הישראלי, המסלול להכשרת רקדנים, שהם למעשה הנציגים שלנו בכל העולם.

קארין ארביב: אנחנו מגדלים רקדנים מגיל שלוש עד גיל 18, מכשירים ומאמנים אותם לתחרויות מחול בין-לאומיות וארציות.

קארין ארביב: החל מה-15 במרץ שגרת המחול שלנו נקטעה, ובגלל חוסר הבהירות והיציבות מצד מקבלי ההחלטות, תוכניות שנתיות ומקצועיות פשוט נזרקו לפח.

קארין ארביב: תחום המחול, למעשה 90% ממנו הוא מגדרי לכל דבר, ילדות, נערות, נשים.

קארין ארביב: למעשה יש כאן פגיעה מגדרית חריפה ביותר לעומת תחומי ספורט אחרים.

קארין ארביב: אני רוצה להגיד לכם שהענף שלנו פשוט נמצא במצב של קריסה.

קארין ארביב: כל יום שבו אנחנו סגורים, הוא יום נוסף של איבוד תלמידים ותלמידות.

קארין ארביב: רשויות ותשלומים שממשיכים להיגבות.

קארין ארביב: חלקינו כבר סגרנו את העסקים ומורים רבים פשוט הצטרפו למעגל האבטלה.

קארין ארביב: אגב, משהו שחשוב לי מאוד לציין, זה שבסגר הראשון אנחנו בעצם עמדנו מול משרד הבריאות ומשרד הספורט, ואנחנו אלה שהעמדנו את המתווה לחזרה לשגרה.

קארין ארביב: אצלנו יש רשימה סגורה של תלמידים שמשתתפים.

קארין ארביב: אנחנו יודעים בדיוק מי עמד ליד מי במהלך שיעור מחול, וכל העניין של קטיעת שרשרת ההדבקה, יש לנו יכולת לעקוב אחרי הדברים האלה כי פשוט אצלנו אנחנו גם מקפידים על שמירה של מרחקים.

קארין ארביב: אין מגע בשיעורי מחול.

קארין ארביב: עמדות חיטוי, מדידות חום, הצהרות בריאות, ובשורה התחתונה אומרים מחקרים, נתונים, להביא תוצאות.

קארין ארביב: אפס הדבקה בתוך המתקנים שלנו.

קארין ארביב: השקענו עשרות אלפי שקלים בהתאמת המתקנים והכשרנו את הצוות שלנו, אז מדוע אנחנו לא חוזרים?

קארין ארביב: אבסורד.

קארין ארביב: שני ילדים נמצאים בכיתה, אחד הולך לחוג כדורסל אחרי הצוהריים והילדה נשארת בבית כי חוג המחול שלה לא פתוח.

קארין ארביב: למוחרת בבוקר הם נפגשים בקפסולה בכיתה.

קארין ארביב: זה נשמע למישהו הגיוני?

קארין ארביב: לא נשמע הגיוני.

קארין ארביב: אנחנו דורשים ודורשות ממדינת ישראל וממקבלי ההחלטות להחזיר אותנו לפעילות באופן מיידי ולא לסגור ענף שלם שמביא כבוד וייצוג בכל העולם.

קארין ארביב: חבר הכנסת מאיר כהן דיבר מקודם ואמר, אם רק היה אפשר להביא ילד או ילדה שיבואו וידברו כמה החוגים האלה חסרים.

קארין ארביב: אתמול נפגשתי עם תלמידה שלי, תלמידת כיתה י' באחד מבתי הספר המובילים פה בחולון, תלמידה מצטיינת, רקדנית מצטיינת שנמצאת במצוקה נוראית, והיא אומרת לי בצורה חדה ומפורשת, הריקוד מציל לנו את החיים, תחזירו לנו בבקשה את המחול.

קארין ארביב: תודה.

רם שפע: תודה רבה, קארין.

רם שפע: אריק קפלן, נשיא ומנכ"ל התאחדות אילת וגם הנהגת ההורים הארצית.

רם שפע: מה שלומך?

אריק קפלן: מצוין, תודה רבה.

אריק קפלן: כמו שציינת, אני מייצג שני גופים ולשניהם אותו אינטרס לחלוטין.

אריק קפלן: מצד אחד הילדים שחלקם רק עכשיו חזרו לבית הספר וחלקם עדיין נמצאים כריבוע בתוך הזום ואנחנו חייבים להוציא אותם החוצה.

אריק קפלן: מצד שני יש לנו את כל המאמנים ואת כל האנשים שמפעילים את כל החוגים, שהם בעצם כוח האדם שמפעיל את הספורט בישראל בשטח.

אריק קפלן: כל הספורטאים הטובים, האולימפיים והלא אולימפיים, כל הספורטאים מתחילים מאותם אנשים שהיום בשטח מגדלים לנו את הילדים האלה.

אריק קפלן: אנחנו נהגים להגיד, יעל ארד, ואצלנו יוליה סצ'קוב שהיא אלופת עולם בקיקבוקס, ואחרים, אבל כל אלה לא יהיו קיימים אם לא ניתן לילדים שלנו לצאת החוצה ולהתאמן.

אריק קפלן: אתה כמי שבקיא מאוד בנושאים שלנו, יודע שהם מגיעים באוטובוס ואז הם מתערבבים לנו בצהרון עם שלוש קבוצות, 28 ילדים.

אריק קפלן: אנחנו זורמים.

אריק קפלן: לא צריכים להיות 28 ילדים בקבוצה.

אריק קפלן: אפשר להיות גם 20 ילדים בקבוצה מצומצמת יותר.

אריק קפלן: רוב הפעילות, אפשר לעשות גם ללא מגע.

אריק קפלן: לא את כולה, את רובה אפשר לעשות ללא מגע.

אריק קפלן: צריך לזכור שהאגודות חזרו לפעילות.

אריק קפלן: מי שהיה פעיל באגודה, חזר לפעילות, אז אנחנו לא מדברים על כל כך הרבה בני נוער וחבר'ה צעירים, אבל אנחנו מדברים על אלה שבאמת צריכים לעשות אותה, כי בדרך כלל מי שהיה רשום באיגוד או אגודה מסוימת, יש לו הרבה יותר מענה בספורט.

אריק קפלן: מי שרק עשה חוג, זה באמת מה שמחזיק אותו, כמו שדיברו, מבחינה רפואית, מבחינה בריאותית, מבחינה נפשית, אנשים שחייבים לקום מהכיסא ולעשות ספורט.

אריק קפלן: אנחנו חייבים למצוא איזשהו מתווה שיאפשר לנו לתת לאותם אנשים לעבוד, לאמן את הילדים שלנו כדי שהם יוכלו לצאת מהבית.

אריק קפלן: צריכים למצוא את הדרך לעשות את זה באחריות, בצורה מסודרת, אבל אני משוכנע שיש דרך.

אריק קפלן: כמו שמצאנו דרך להחזיר את א'-ד', את הצהרונים, ואני מקווה שבקרוב נוכל להחזיר את יתר הילדים שלנו לבתי הספר, ככה אני משוכנע שאנחנו יכולים ואני יודע שאנחנו חייבים למצוא דרך.

אריק קפלן: המאמנים האלה מאמנים את דור העתיד של הספורט בישראל.

אריק קפלן: בלעדיהם לא יהיו לנו ליגות בכלל.

אריק קפלן: אפילו כדורסל.

אריק קפלן: יש המון ענפים חשובים יותר שכרגע פשוט הילדים האלה יושבים בבית ולא יכולים להתאמן.

אריק קפלן: גם בקריטריונים החדשים שנקבעו, כל הילדים החדשים, יכול להיות שזה נאמר ולא שמתי לב, לא יכולים להיכנס כי הם היו צריכים להיות פעילים בעצם בעבר, ואז אנחנו מונעים מדור צעיר להיכנס.

אריק קפלן: דרך אגב, גם מונעים חלק מהתחרויות כי הם בעצם אמורים להיות חלק, לכן אני באמת לא רוצה להאריך.

אריק קפלן: אני אשמח שהוועדה תעשה כל מה שביכולתה.

אריק קפלן: אנחנו בספורט ובהנהגת ההורים הארצית נעשה כל מה שצריך וכל מה שאנחנו יכולים כדי שהילדים של כולנו, לא משנה אם אתה לומד בממלכתי, ממלכתי-דתי או בכל מקום אחר ומאיזה מגזר, יוכל לעשות את הספורט.

אריק קפלן: לא התייחסתי בכלל כי אחרים התייחסו, למצב הכלכלי הכול כך קשה של אותם מאמנים.

אריק קפלן: ליבנו-ליבנו עליהם.

רם שפע: תודה רבה, אריק.

רם שפע: תיכף אנחנו נסכם, גם אני וגם יואל נתייחס לדברי סיכום.

רם שפע: אם מישהו מכם שהגיע, ניתן לכם את הזכות כי אתם לא בזום, רוצים להגיד עוד משפט לסיכום, אז בבקשה.

סמדר פינטוב: קודם כל לגבי נתונים.

סמדר פינטוב: כל נציג של איגוד, כל מנכ"ל, יושב-ראש, יכול בקלות להביא את הנתונים של הענף שלו.

סמדר פינטוב: מה-1 במרץ שהתחילה הקורונה, היו תקופות לא מבוטלות שהספורטאים הילדים התאמנו, אלה שעשו ארבע תחרויות.

סמדר פינטוב: יש לנו נתונים, רק צריך לשאול אותנו.

סמדר פינטוב: לא שאלו אותנו.

סמדר פינטוב: זה לא בעיה להשיג.

סמדר פינטוב: זה אחד.

סמדר פינטוב: שניים, אני רוצה להגיד גם לנורית.

סמדר פינטוב: אני בטוחה שכל ענף יכול לסייע המון בנושא של המתווה של כל ענף שלו כדי שתהיה דיפרנציאציה.

סמדר פינטוב: אפשר לפנות אלינו לבקש.

סמדר פינטוב: אנחנו נעביר ניירות מסודרים.

סמדר פינטוב: אין שום בעיה, רק לפנות ואנחנו נעשה את זה.

סמדר פינטוב: אני רוצה לומר דוגמא קלאסית מהשטח.

סמדר פינטוב: בשעה שנבחרת שייט יוצאת לאימון של 10–20 חבר'ה עם מאמן תחת פיקוח מלא על ההנחיות, בחוף וגם במים, למרות שבמים גם ככה כולם רחוקים, אני שומעת מאותם חברים, תקשיבי, אנחנו יוצאים לאימון, יוצאים אחד-אחד למים, שומרים על ריחוק, לא נכנסים למבנים סגורים, ולידנו כל הספורט העממי היחידני שמותר, אחד בתוך השני בלי שום פיקוח, בלי שום כלום, זאת אומרת שאם מחזירים, הגיוני קודם להכניס את הפעילות המאורגנת, המסודרת, המפוקחת ואחר כך את העממית הלא מפוקחת.

סמדר פינטוב: בזה אני סיימתי, ושוב, רק להציע את עזרתנו בכל מה שניתן.

סמדר פינטוב: רק להשתמש בנו.

רם שפע: תודה רבה.

אברהם פרץ: חבר הכנסת שפע, אם אפשר שני משפטים.

רם שפע: אפשר משפט.

אברהם פרץ: אני מבקש שיופיע בסיכום הדיון שאנחנו מבקשים את המתווה הברור.

אברהם פרץ: לעשות דיפרנציאל מול משרד הספורט.

אברהם פרץ: עוד דבר, נורית שרביט דיברה על שנתיים של פעילות.

אברהם פרץ: זה לא שנתיים, זה שנה וחצי.

אברהם פרץ: אני שואל למה רק על מרץ.

אברהם פרץ: האם ילד שהתחרה ביולי-אוגוסט האחרון, זה לא נחשב?

אברהם פרץ: אנחנו מבקשים שמחשבים יהיו עד היום, כי יכול להיות שעוד חודש תהיה לנו תחרות.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת רזבורוב, יוזם הדיון, סכם מצידך.

יואל רזבוזוב: קודם כל תודה על הדיון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהדיון חשוב.

יואל רזבוזוב: הרבה אנשים היו קשובים.

יואל רזבוזוב: זה חשוב להם מעבר לפרנסה.

יואל רזבוזוב: אנחנו גם מדברים על בריאות העם, בריאות הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: כמו שהסופרים פתוחים, כמו שעוד הרבה ענפים פתוחים כי הם חיוניים, אז גם ספורט הוא חיוני לפי כל המומחים בעולם, כולל גם בארץ.

יואל רזבוזוב: אנשים שנמצאים במערכת הבריאות טוענים שספורט הוא חיוני, הוא חשוב.

יואל רזבוזוב: אני קורא לך, קורא לוועדה לדרוש את המתווה הנכון.

יואל רזבוזוב: המתווה זה נחמד.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים תאריך, מתי יתחילו החוגים, מתי האנשים יחזרו לפרנס את המשפחות ומתי הילדים שלנו יהיו במסגרות, ובאמת אנחנו נציל אותם.

יואל רזבוזוב: אנחנו מצילים דור שלם.

יואל רזבוזוב: תודה לך.

רם שפע: תודה רבה לך.

צמרת אביבי: כבוד היושב-ראש, רק משפט באמת אחרון.

צמרת אביבי: אני בטוחה וסמוכה שיש בכוחך לתת לנו את המענה, ומבחינתנו כבר היום להתחיל לעבוד.

רם שפע: תודה רבה על האמון.

רם שפע: רק צריך להגיד למען הסדר הטוב, הגוף היחיד שיכול להחליט את מי מחזירים ואת מי לא, זה קבינט הקורונה.

רם שפע: זה החוק בישראל.

רם שפע: לכנסת יש הרבה מאוד כלים גם כדי לגרום להם לעשות את זה וגם אחר כך לתקן ולשנות תקנות, וכמו שאמרתי, אני עושה את זה לא מעט לאחרונה כשזה ראוי.

רם שפע: אני מחזק את רוב הדברים שאמרו.

רם שפע: אני מנסה לזקק.

רם שפע: נורית, אני פונה כמובן אליך אבל בעיקר לשר התרבות והספורט ולמנכ"ל משרד התרבות והספורט.

רם שפע: אני יודע שזה חשוב לכם.

רם שפע: אני חושב שאפשר ממש בדחיפות לייצר תוכנית דיפרנציאלית שלפחות מתחילה לאט לאט להחזיר את מי שאפשר להחזיר.

רם שפע: אי אפשר לחכות רק לפעם הבאה של השלב הבא שיפתחו ואז להחליט אם פותחים את כולם, כן או לא ביחד, כי אז מה שיקרה לצערי הרב, זה שלא יפתחו אף אחד.

רם שפע: הלוואי ואני טועה אבל זה החשש הגדול שלי.

רם שפע: אומנם לא הצגת פה מתווה או איזושהי תוכנית פעולה, אבל אני חושב שזה החובה המוסרית שלכם כלפי אותם אנשים.

רם שפע: שמענו פה את דדי, שמענו את צמרת שבאמת זעקו מדם ליבם, אגב, את זעקתם של אלפים שפשוט לא הגיעו לפה.

רם שפע: אנשים יושבים בבית גם בלי פרנסה.

רם שפע: הבריאות הנפשית שלהם נפגעת אנושות.

רם שפע: אני אומר את זה פה יום-יום בהקשרי מערכת החינוך, אבל זה ודאי נכון גם להקשרים של חוגים, של איזושהי פעילות של אנרגיות.

רם שפע: אני יודע להגיד שאני כל יום מדבר עם הבן שלי על זה שהוא ירקוד בבית, כי זאת אולי דרך שלו להוציא אנרגיות, אבל זה לא אמור להיות ככה, והוא עוד קטן, אז יש אולי פתרונות אחרים.

רם שפע: אני באמת מצפה ממשרד התרבות והספורט לא לחכות עוד יום אחד ולהציג אופציות בתוכנית סדורה שכשקבינט הקורונה יפתח את השלב הבא, וזה יקרה בין אם בשבוע הבא או בשבוע שאחרי.

רם שפע: אתם תהיו מוכנים כדי להחזיר חלק מהפעילות לפחות לשגרה, בתקווה שהתחלואה לא תדרדר לנו ונוכל להחזיר מהר מאוד גם את השאר.

רם שפע: זו התקווה, אני שם את זה על השולחן.

רם שפע: זאת הדרישה שלנו מהוועדה ואנחנו גם מתכוונים לעקוב אחרי זה, גם אני ביחד אתכם וביחד עם חבר הכנסת רזבוזוב.

רם שפע: הרבה פעמים אנשים מגיעים לדיון והם לא בטוחים מה ייצא מזה, אבל הרבה מאוד פעמים אנשים מקשיבים לנו במשרדי הספורט, הולכים עכשיו, קובעים פגישה, מבינים את המצוקה, שמעו את המצוקה, ואני מקווה שזה מה שיעשה.

רם שפע: גם אני אישית אדבר על זה עם שר התרבות והספורט.

רם שפע: תודה רבה לכולם, אני נועל את הישיבה.

רם שפע: בהצלחה לכולנו.