ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 107, 2020-11-03 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: היום ה-3 בנובמבר 2020, ט"ז בחשון תשפ"א, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: במסגרת יום החקלאות בכנסת נקיים דיון בנושא עידוד וקידום צריכה תוצרת חקלאית ישראלית.

יעקב מרגי: אנחנו מתכבדים לארח כאן את שר החקלאות ומנכ"ל משרדו, וזו זכות עבורנו שהם נמצאים כאן.

יעקב מרגי: רבותיי, אני תמיד אומר שיושב-ראש ועדת כלכלה חייב להיות אדם עם איזונים כי ללא איזונים אפשר לעשות נזקים.

יעקב מרגי: מצד אחד, אתה רוצה לעודד את הכלכלה הישראלית, ומצד שני, לא באת להקים פה עסק אלא להקים פה מדינה עבור אזרחיה ותושביה.

יעקב מרגי: אני נמצב במגע יום-יום עם החקלאים ואני מלווה את הנושא בשנים האחרונות על כל קשייו.

יעקב מרגי: אני זוכר שבעבר נושא זה לווה עם חיוך וגאוות יחידה, אבל היום אני רואה אנשים שנמצאים בענף הזה כבר שלושה דורות והם כבויים.

יעקב מרגי: רוב החקלאים אומרים שהבנים שלהם לא יהיו חקלאים, ואנחנו שואלים למה.

יעקב מרגי: בסופו של דבר, לא מדובר כאן בנוסחה כלכלית כי בנוסחה כלכלית אנחנו יכולים לומר משהו שהוא קיצוני.

יעקב מרגי: יכול להיות שאם נבחן את זה בראייה של כדאיות כלכלית אז יכול להיות שיקרה לחקלאות מה שקרה לענפים רבים, וזה כבר קורה בקצוות, אבל אנחנו לא רוצים להיות שם.

יעקב מרגי: מי שרוצה לשמר את הציונות ולא למחוק אותה, חייב לשמר את החקלאות.

יעקב מרגי: אני חוזר ומדגיש, מי שרוצה לקיים ולשמר כאן מדינה יהודית עם ציונות נושמת, בועטת, חיה ועם מוטיבציה וסולידריות וגאוות יחידה, חייב לשמר את החקלאות.

יעקב מרגי: מבלי לפגוע בשום ענף, זה לא הטקסטיל.

יעקב מרגי: לחקלאות יש ערך מוסף, ואפילו אסטרטגי.

יעקב מרגי: ישנם כאלה שלא אוהבים להשתמש במילה "ציונות" כי זה קלישאה, נדוש, אבל כן – ציונות.

יעקב מרגי: בסופו של דבר, חובתה של המדינה היא קודם כול לשים את הנושא הזה על סדר-היום.

יעקב מרגי: הממשלה צריכה לקבל החלטה לגבי השוליים שהיא מגדירה לעצמה בכל הנוגע לתמיכה בענפי החקלאות.

יעקב מרגי: אם היא לא תגדיר את השוליים אז זה יהיה עוד ענף כמו ענף הטקסטיל שנמדד בזכוכית מגדלת כלכלית בלבד.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לגזול את זמנם של הדוברים בישיבה, ויש רבים כאלה, ולכן לא אומר למה.

יעקב מרגי: המבין – יבין.

יעקב מרגי: אם לא, אשלים בסוף.

יעקב מרגי: נציג מכון "יסודות", בבקשה.

עמית בן-צור: אני מנהל מכון "יסודות".

עמית בן-צור: מכון "יסודות" הוא מכון מחקר לעיצוב מדיניות שהוקם לפני כשנה וחצי ביוזמה של התנועה הקיבוצית, תנועת המושבים, התאחדות הארגונים - - -

יעקב מרגי: ניתן קרדיט לחברי הכנסת רם בן ברק, אופיר סופר ועוזי דיין על ארגון היום הזה.

עוזי דיין: זה יום אחד שהשדולה ארגנה עם הרבה - - -

יעקב מרגי: יפה, קרדיט למובילי השדולה ליום החקלאות בכנסת.

יעקב מרגי: אני מבקש מכם לא לעשות את זה פעם בשנה.

עוזי דיין: כל עונה – כמו ירקות, כל שלושה חודשים.

יעקב מרגי: צריך לעשות את זה כל עונה, אסור שהנושא ירד מסדר-היום.

יעקב מרגי: מר בן-צור, בבקשה.

עמית בן-צור: כפי שאמרתי, המכון הוקם ביוזמת התנועה הקיבוצית, תנועת המושבים, התאחדות הארגונים הכלכליים הקיבוציים וקרן ברל כצנלסון, גופים נוספים הצטרפו בהמשך.

עמית בן-צור: את התהליך שאציג לכם עשינו גם בשיתוף משרדי ממשלה וגופים נוספים.

עמית בן-צור: האחריות עלינו, האמירות הן שלנו, אבל עשינו את זה, כמו כל עבודה שאנחנו עושים, בשיתוף המשרדים הרלוונטיים והגופים המקצועיים בתחום.

עמית בן-צור: מהו ביטחון מזון?

עמית בן-צור: ביטחון מזון מוגדר על ידי האו"ם כמצב שבו לכל האנשים בכל זמן, לכל אורך הימים במהלך השנה, יש נגישות לאוכל, גם נגישות פיזית, כלומר, שיש אוכל על המדפים, וגם נגישות כלכלית, כלומר, שאפשר לקנות, המחירים הוגנים - אוכל מזין ובריא שמתאים להעדפות שלנו ומאפשר חיים פעילים ובריאים.

עמית בן-צור: כשאנחנו מדברים על ביטחון מזון לאומי הכוונה היא שלכל המדינה, לכל התושבים במדינה, יש את הנגישות הזו.

עמית בן-צור: בדרך כלל כשאנחנו מדברים על ביטחון מזון יש שתי תפיסות עולם שכאילו מנוגדות האחת לשנייה – או או.

עמית בן-צור: יש מי שאומר: אנחנו בעולם גלובלי, תמיד אפשר יהיה לייבא את האוכל, ומהצד השני יש מי שאומר: הכול אפשר או צריך לייצר אצלנו במשק אוטרקי.

עמית בן-צור: מי שבא ואומר: השוק החופשי ימצא לנו את כל הפתרונות לבעיות, ומצד שני, מי שאומר: לא, רק תכנון מרכזי הוא הפתרון.

עמית בן-צור: מי שבא ואומר: ביטחון מזון רלוונטי רק למצבי חירום, ומצד שני, מי שאומר: לא, זה רלוונטי גם לשגרה.

עמית בן-צור: אנחנו מבקשים לקדם חשיבה של גם וגם: גם ייבוא, גם ייצור מקומי, אבל לעשות את זה בצורה מושכלת ובהסתכלות אסטרטגית.

עמית בן-צור: למה השאלה הזו רלוונטית?

עמית בן-צור: החקלאים מרגישים, מצד אחד, חשופים בצריח, כמו שהצגת, אדוני היושב-ראש.

עמית בן-צור: הם מרגישים שהמדינה רק לוקחת ולא מספיק תומכת.

עמית בן-צור: מצד שני, הציבור שואל: מה נותנת החקלאות נותנת לנו ולמדינה?

עמית בן-צור: למה צריך את החקלאות?

עמית בן-צור: אנחנו מציעים שביטחון המזון הוא היגיון לאמנה בין החקלאות לציבור.

עמית בן-צור: מצד אחד, החקלאות תיתן לציבור את ביטחון המזון, כמו שהגדרתי, מצד שני, הציבור ייתן לחקלאות תנאים שיאפשרו לה למלא את התפקיד הקריטי שלה במערך ביטחון המזון הלאומי.

עמית בן-צור: למה דווקא עכשיו?

עמית בן-צור: בעשר השנים האחרונות אנחנו רואים מגמה של צמצום וכיווץ בייצור החקלאי במדינת ישראל כמעט בכל המוצרים הצמחיים.

עמית בן-צור: במקביל אנחנו רואים בעולם בעשרים השנים האחרונות מגמה של עליית מחירים, גם בישראל, אבל בכל העולם.

עמית בן-צור: שתי המגמות האלה גורמות להתכווצות ייצור, מצד אחד, ולעליית מחירים, מצד שני, וחייבים לטפל בבעיה הזו.

עמית בן-צור: כשאנחנו מדברים על ביטחון מזון אנחנו קודם כל מדברים על מקורות המזון שלנו.

עמית בן-צור: יש לנו שני מקורות מרכזיים: האחד הוא החקלאות המקומית, והשני הוא הייבוא.

עמית בן-צור: יש לנו בישראל גם מלאי חירום שגם הם כמובן ניזונים מהחקלאות או מהייבוא.

עמית בן-צור: כל מדינה צריכה להחליט על התמהיל שמתאים לה.

עמית בן-צור: זה לא או ייבוא או חקלאות מקומית, זה גם וגם.

עמית בן-צור: צריך לחשוב בצורה אחראית ומושכלת על התמהיל ועל המינון.

עמית בן-צור: במה שונה ענף המזון מענפים כלכלים אחרים?

עמית בן-צור: נגעת בזה, אדוני היושב-ראש.

עמית בן-צור: קודם כול, החיים עצמם.

עמית בן-צור: ללא מזון אי אפשר לחיות, וללא תזונה בריאה אי אפשר לחיות חיים פעילים ובריאים.

עמית בן-צור: שנית, לעומת ענפים כלכלים אחרים שמבוססים על חומרים סינתטיים שאפשר לייצר בקלות, שאפשר בכל מקום ובכל זמן לייצר אותם ואין איזשהו חשש למחסור מתמשך, ייצור המזון מבוסס על גורמים טבעיים, על אקלים עונתי, על קרקע, על מים.

עמית בן-צור: אלה משאבים מוגבלים שנמצאים במחסור בכל העולם, וגם בישראל.

עמית בן-צור: כתוצאה מזה, קיימת מגבלת ייצור.

עמית בן-צור: אי אפשר להגיע לייצור בלתי מוגבל של מזון ברמה העולמית, אי אפשר להגדיל את ייצור המזון בלחיצת כפתור מעכשיו לעכשיו בתגובה לאיזשהו משבר.

עמית בן-צור: כל המאפיינים האלה גורמים לכך שנדרשת מעורבות ממשלתית בתחום הזה בצורה עוד יותר משמעותית לעומת ענפים אחרים.

עמית בן-צור: תמונת מצב על החקלאות – מאז שנות השבעים שטחי החקלאות בישראל כמעט ולא גדלו.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים בהשוואה עולמית אנחנו רואים שבישראל השטחים האלה מהווים 15%, ויש מי שאומר 20%, משטחי המדינה.

עמית בן-צור: אנחנו רואים שהממוצע העולמי עומד על כ-37%.

עמית בן-צור: שנית, צריך לזכור שאין חקלאות ללא חקלאים.

עמית בן-צור: החקלאים הם אלה שמייצרים את האוכל ואת המזון שלנו.

עמית בן-צור: כשרואים השוואה בין-לאומית רואים ששיעור החקלאים מבין כל המועסקים בישראל הוא אחד הנמוכים בעולם.

עמית בן-צור: אנחנו רואים שהממוצע ב-OECD עומד על 4.5%, אנחנו על פחות מאחוז אחד.

קריאה: ההשוואה כוללת פועלים זרים?

עמית בן-צור: כן, אנחנו מסתכלים על כל מי שלוקח חלק בפעילות הזו.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים על שרשרת הערך אנחנו רואים ריכוזיות מאוד מאוד גבוהה.

עמית בן-צור: מצד אחד, כ-18,000 משקים חקלאים, ומצד שני, מעל 9 מיליון אזרחים, באמצע כ-200 משווקים סיטונאים ותעשיות עיבוד, וכשלוש-ארבע רשתות שיווק מרכזיות.

עמית בן-צור: יש יותר, אבל אלה המרכזיות.

עמית בן-צור: שרשרת הערך מאוד מאוד ריכוזית וגורמת לכך שעלולה להיות פגיעה בשתי הקצוות: גם בחקלאים וגם בצרכני המזון, ולמעשה בכולנו.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים על המחירים לחקלאים, מה החקלאי רואה מול העיניים ומה התמורה שהוא מקבל, אנחנו רואים רמות סיכון מאוד מאוד גבוהות, תנודתיות שיותר מזכירה שוק הון מאשר ענף של ייצור.

עמית בן-צור: כשהחקלאי רואה מול עיניו מחירים בתנודתיות שלפעמים עד 30% בשנה, הדבר הזה מאוד משמעותי ליכולת שלו להסתכל לטווח ארוך ולהשקיע במשק שלו.

עמית בן-צור: הדבר הכי משמעותי הוא שכבר מעל עשר שנים, החל מ-2009, התוצר החקלאי בסטגנציה, בקיפאון.

עמית בן-צור: הוא קבוע בהיקף שלו, וזה אחרי עלייה של כ-60% בעשור שלפני.

עמית בן-צור: דבר חשוב לא פחות הוא שאם עד 2011 הפריון לעובד בחקלאות בישראל היה באותה מגמה כמו באיחוד האירופי, החל מ-2011 אנחנו רואים שהאיחוד האירופי ממשיך ועולה, ובמדינת ישראל הפריון הולך ויורד כבר מעל עשור.

עמית בן-צור: זאת תמונה מצב מאוד מאוד בעייתית.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים מה קורה היום ובודקים כמה החקלאות הישראלית מייצרת מתוך סך כל התזונה הישראלית, ופה אנחנו מודדים את זה בקלוריות, יש הרבה דרכים לבדוק את זה, גם לדרך הזו יש חסרונות אבל בכל זאת, אנחנו רואים שהחקלאות הישראלית מייצרת 20% מהקלוריות בתזונה הישראלית כש-80% האחרים מגיעים או ממוצרי מזון מיובאים או ממוצרים חקלאים שמיוצרים בארץ אבל כאלה שנשענים על תשומות מיובאות, בעיקר מוצרי המזון של בעלי החיים.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים על כל קבוצות המזון שמרכיבות את התזונה הישראלית - בתכלת זה כמה אוכל עומד לרשות הציבור בישראל ובירוק זה כמה מתוכו החקלאות הישראלית מייצרת, יש קבוצות מזון שהחקלאות מאה אחוז, ואפילו יותר, זאת אומרת, מייצאת, ויש קבוצות מזון שבהם החקלאות מייצרת מעט מאוד או בכלל לא.

עמית בן-צור: שתי בעיות ציבוריות מרכזיות מטרידות אותנו: האחת, חוסר יציבות של אספקת המזון בישראל.

עמית בן-צור: מצד אחד, ראינו צמצום של הייצור חקלאי, מצד שני, גידול בביקוש כתוצאה מגידול באוכלוסייה ועלייה ברמת החיים.

עמית בן-צור: הדבר הזה גורם לשבריריות באספקת המזון.

עמית בן-צור: הבעיה השנייה היא שחסרה התייחסות אסטרטגית של הממשלה למערכת אספקת המזון.

עמית בן-צור: אין התייחסות מתכללת ובין-משרדית.

עמית בן-צור: הרבה מאוד משרדים עוסקים בזה, בטח משרד החקלאות מוביל, משרד הבריאות, משרד הכלכלה, משרדים נוספים, אבל אין הסתכלות כוללת, כל משרד בתחום שלו, ולא קיים גוף אחד ממשלתי שאחראי על המדיניות של ביטחון המזון הלאומי.

עמית בן-צור: בנייר העבודה שלנו בחנו ארבעה תרחישים שמולם ישראל ניצבת:

עמית בן-צור: התרחיש הראשון הוא תרחיש שבו על פי כל התחזיות ב-2050 יהיו בישראל כ-16 מיליון איש.

עמית בן-צור: זאת אומרת, כמעט הכפלה של האוכלוסייה בישראל.

עמית בן-צור: בתרחיש הזה אנחנו לוקחים בחשבון שהחקלאות הישראלית תישאר בהיקף הנוכחי שלה.

עמית בן-צור: בכלל לא מובן מאליו, בגלל מה שהסברתי קודם, הכיווץ בחקלאות.

עמית בן-צור: היכולת לייבא מזון לא תיפגע, ודפוסי התזונה, מה הישראלים אוכלים, לא ישתנה.

עמית בן-צור: אתם יכולים לראות פה בכתום במצב כזה כמה אוכל האוכלוסייה בישראל תצטרך בכל אחת מקבוצות המזון אל מול כמה אוכל יש היום.

עמית בן-צור: אנחנו רואים שבשנת 2050 כמות האוכל שנצטרך גבוהה בהרבה מאוד בכל קבוצות המזון לעומת האוכל שהיום עומד לרשות הציבור הישראלי.

עוזי דיין: יש הערכות שב-2050 יהיו קרוב ל-20 מיליון אנשים.

יעקב מרגי: אנחנו נקנה מנאס"א קפסולות.

עמית בן-צור: אנחנו לקחנו את תרחיש האמצע של הלשכה המרכזית שמדבר על 16 מיליון – לא הנמוך ולא הגבוה, זה האמצעי.

עוזי דיין: זה גם בלי עלייה פוסט קורונה.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים כמה מתוך זה החקלאות הישראלית, בירוק אתם רואים כמה החקלאות הישראלית מייצרת ב-2017, הנתונים העדכניים שיש.

עמית בן-צור: אנחנו רואים שב-2050, כשהאוכלוסייה תגדל, החקלאות הישראלית לא תוכל לייצר את כל המזון באף קבוצת מזון, אלא אם היא תגדל בצורה משמעותית.

עמית בן-צור: לכן, בתרחיש הזה של גידול האוכלוסייה ממצב שבו החקלאות נותנת 20% והייבוא 80%, אנחנו אומרים שבתרחיש כזה החקלאות הישראלית תצטרך לגדול, נצטרך לאזן את הקידום של החקלאות הישראלית וגם להגדיל את הייבוא.

עמית בן-צור: יהיה צורך להגדיל את הייבוא, יהיה צורך להגדיל את החלק של התוצרת המקומית באספקת המזון.

עמית בן-צור: כדי לעשות את זה צריך לקדם את התמיכה בפיתוח החקלאות הישראלית.

עמית בן-צור: התרחיש השני שבדקנו הוא שינוי דפוסי התזונה.

עמית בן-צור: זאת אומרת, האוכלוסייה בישראל תתחיל לאכול אוכל בריא יותר בכמויות נמוכות יותר, בעיקר מוצרים טריים, ובעיקר מהצומח, צריכה מתונה של מוצרים מהחי, פחות קלוריות, והימנעות ממוצרים אולטרה מעובדים.

עמית בן-צור: כשאנחנו בוחנים מה יידרש ב-2050 אנחנו רואים שאם האוכלוסייה בישראל תשנה את דפוסי האכילה, וזה אתגר קשה מאוד בפני עצמו, גם אז החקלאות הישראלית לא תוכל לספק את כל צורכי המזון, גם בקבוצות שהיום היא כן עושה את זה, אם היא שומרת על ההיקף הנוכחי שלה.

עמית בן-צור: אנחנו אומרים שבתרחיש כזה אנחנו נהיה חייבים שליבת התזונה הבריאה בישראל תבוא מחקלאות הישראלית ואת המוצרים העודפים אפשר יהיה לייבא.

עמית בן-צור: התרחיש המרכזי הכי דרמטי הוא משבר האקלים שמאיים על הייצור החקלאי בעולם וגם בישראל.

עמית בן-צור: היצע המזון ברמה הגלובלית יקטן, הרבה מאוד קשיים על החקלאות גם בישראל וגם במדינות אחרות, ובאותו זמן עלייה בביקוש למזון כתוצאה מגידול דמוגרפי בעולם ועלייה ברמת החיים.

עמית בן-צור: במצב כזה שבו שינויי האקלים הוא איום מרכזי על מערכת המזון העולמי, ומערכת המזון היא אחת מחמשת מערכות מרכזיות הכי מאיומות ממשבר האקלים, היבולים יפחתו, השבריריות של מערכת המזון שהיום היא מאוד ריכוזית בעולם, מספיק שמדינה אחת תיפגע כתוצאה ממשבר אקלים משמעותי, כתוצאה מאיזשהו משבר פוליטי או משהו אחר, ההשפעה על כל היצע המזון העולמי תהיה משמעותית.

עמית בן-צור: במצב כזה החקלאות הישראלית תצטרך לייצר חלק הרבה יותר גדול כדי לכסות את הפערים בעקבות הצמצום הצפוי בייבוא.

עמית בן-צור: יהיה צורך גם להשתמש במלאי החירום כדי לווסת משברים שיהיו.

עמית בן-צור: בתרחיש החירום שאותו אנחנו מכירים, היום אנחנו חלק ממנו, במצבים של קונפליקט צבאי, ייבוא המזון נפסק או מתייקר דרמטית, מלאי החירום הקיימים יוכלו לכסות רק חלק מהצרכים.

עמית בן-צור: במצב כזה החקלאות הישראלית תהיה חייבת בזמן שגרה לייצר מנות ברזל של מזון כדי שבזמן חירום היא תוכל לספק את מה שהיא צריכה.

עמית בן-צור: כשאנחנו מסתכלים על כל תרחישים האלה ביחד, למעשה ארבעתם רלוונטיים.

עמית בן-צור: התרחיש המרכזי הוא השגרה המדרדרת, משבר האקלים.

עמית בן-צור: צריך לזכור, חקלאות היא לא אקורדיון.

עמית בן-צור: אי אפשר לכווץ אותה לאורך שנים ולחשוב שבלחיצת כפתור כשנצטרך אותה היא תוכל להתרחב.

עמית בן-צור: זה לא פס ייצור טכני אלא נדרש פה זמן.

עמית בן-צור: לכן, צריך לשמור על היכולות שלה.

עמית בן-צור: חקלאות היא תשתית לאומיות חיונית.

עמית בן-צור: צריך לשמור על היכולות שלה בשגרה כדי שהיא תוכל גם למלא את התפקיד שלה בזמן חירום.

עמית בן-צור: הייבוא חייב להמשיך, אבל הוא צריך להיות בהיקף ובתמהיל מושכל תוך כדי ניהול סיכונים.

עמית בן-צור: ההמלצה שלנו, יש לתכנן באופן מושכל את מערכת אספקת המזון בישראל.

עמית בן-צור: כמו שהממשלה מסתכלת קדימה בתכנון הדיור, התחבורה והבריאות, גם מערכת אספקת המזון זקוקה לזה.

עמית בן-צור: צריך לקבוע מיהו הגורם המתאים לניהול אסטרטגיית המזון מבחינת הממשלה, צריך לעגן את האסטרטגיה הזו בהחלטות מחייבות לתקופה ארוכה.

עמית בן-צור: כשהאיחוד האירופי קובע מדיניות כלפי החקלאות, הוא קובע אותה שבע שנים קדימה ומודיע עליה כמה שנים לפני שהיא נכנסת לתוקף.

עמית בן-צור: צריך לעצב את כלי המדיניות כדי שנוכל ליישם את המדיניות הזו.

עמית בן-צור: לאחר שנעשה את זה, אז נוכל לנהל את הוויכוח, שבדרך כלל הוא הוויכוח המרכזי, אבל אני חושב שהוא הוויכוח המשני, לבדוק מהם התנאים שהחקלאות הישראלית זקוקה להם כדי למלא את התפקיד שלה במערך ביטחון המזון, ואז לבוא ולבחן מהם כלי המדיניות שהממשלה יכולה להפעיל כדי לאפשר לחקלאות למלא את תפקידה.

עמית בן-צור: אין כלי מושלם.

עמית בן-צור: לכל כלי יש יתרונות וחסרונות, אבל קודם לקבוע מטרות אסטרטגיות, לקבוע מה תפקיד החקלאות במערך ביטחון המזון הלאומי, ואז להגדיר מהם הכלים שהחקלאות זקוקה להם.

עמית בן-צור: כל מה שאמרתי מבוסס על מחקר שערכנו בשנה האחרונה, שהובילה ד"ר לירון אמדור.

עמית בן-צור: יש פה עוד כמובן עוד הרבה נתונים.

עמית בן-צור: אשמח לענות לכל שאלה.

עמית בן-צור: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני חושב שפחות או יותר נגעת בנקודות הדלקתיות בסוגיית המזון והחקלאות במדינת ישראל.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, זה עניין של איזונים.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר במצב החקלאי ללא ייבוא תוצרת חקלאית.

יעקב מרגי: מצד אחד, אנחנו לא יכולים לחנוק את החקלאות ולבוא ולומר שללא זה.

יעקב מרגי: לכן, הממשלה צריכה פה לקבל החלטות, והצגת את זה בפירוט רב במצגת.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה שאלות והתייחסויות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק, בבקשה.

רם בן ברק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על התמיכה ועל הפינה שיש לך בלב לחקלאות הישראלית ועל העזרה שלך בהובלת העניין הזה.

רם בן ברק: אנחנו מדברים על חקלאות ישראלית בארץ ישראל.

רם בן ברק: אנחנו חושבים שלאזרח ולחקלאי הישראלי מגיעים שני דברים: ראשית, כשהאזרח הולך לשוק ורוצה לקנות עגבנייה, הוא צריך לדעת מי ייצר את העגבנייה הזו.

יעקב מרגי: קודם כל שיימצא אותה.

רם בן ברק: קודם כול שימצא אותה, אבל שיידע מי ייצר אותה.

רם בן ברק: יש לו היום אפשרות לקנות עגבנייה שגודלה במדינת ישראל על ידי חקלאי ישראלי ותחת פיקוח ישראלי מבחינת חומרי ריסוס, מי השקיה, וערכים אחרים, ונכון לרכוש עגבנייה ישראלית

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים פה בעניין זכויות עובדים זרים וחונקים את החקלאים, ואנחנו קונים ממדינות שבהן דורכים על זכויות עובד ועל זכויות אדם.

רם בן ברק: הוא יודע באיזה פרמטרים גודלה העגבנייה הישראלית.

רם בן ברק: יתרה מזאת, כשאתה קונה עגבנייה ישראלית שמושקית במים מושבים מאזור תל אביב, למשל, ואם לא היית משקה אותה במים האלה, המים האלה היו נזרקים לנחלים או לים.

רם בן ברק: באותו זמן גם סיפקת גם עבודה לבתי אריזה ובאותו זמן מישהו גם קנה טנדר שבו הוא מוביל את העגבניות.

רם בן ברק: זאת אומרת, סביב העגבנייה הזו ישנה מעטפת, לא רק החקלאי.

רם בן ברק: שמעתי את מנכ"ל משרד החקלאות היום שכ-100,000 איש עובדים בתעשייה הזו סביב החקלאים.

רם בן ברק: לכן, אנחנו צריכים לדעת מה אנחנו קונים.

רם בן ברק: שנית, אנחנו צריכים לתת עדיפות למכרזים על תוצרת ישראלית במה שקשור מוסדות המדינה, וכאן אני פונה לוועדה.

רם בן ברק: כשצה"ל, בתי חולים, מפעלי הזנה של בתי הספר, ומוסדות שהם נתמכים על ידי המדינה, אנחנו צריכים שתהיה עדיפות למכרזים לתוצרת חקלאית, גם אם זה יהיה 2% - 5% ויותר כדי להבין את הערך המוסף שיש סביב הדבר הזה שהוא הרבה יותר מאותו מכרז ספציפי למחיר עגבנייה.

רם בן ברק: בשביל זה אני כאן ובשביל זה ביקשתי את הדיון.

רם בן ברק: תודה רבה.

יעקב מרגי: עוזי דיין, בבקשה.

עוזי דיין: ראשית, אני ממש לא מקבל את התוכנית ואת הניתוח של יסודות.

עוזי דיין: מצד שני, אני עוד צריך ללמוד את זה יותר טוב, וגם אין טעם להתמקח על זה כאן.

עוזי דיין: אני חושב שצריך ללכת למשהו הרבה יותר חופשי וצופה פני עתיד, לא בזה שמארגנים את החקלאות בדיוק למצב העתידי אלא נותנים לחקלאים אפשרויות הרבה יותר רחבות.

עוזי דיין: באופן מעשי, צריך להוזיל את התוצרת החקלאית בישראל.

עוזי דיין: זה לא צריך לבוא על חשבון זה שהחקלאי לא יוכל לחיות בכבוד.

עוזי דיין: צריך להיכנס בדיוק לנושאים האלה.

עוזי דיין: שום דבר, כולל סימון מוצרים, לא יעזור אם זה יהיה יותר יקר.

עוזי דיין: בסוף הישראלים יצביעו בכיס שלהם.

עוזי דיין: שנית, צריך לעודד את התמיכות ואת ההשקעה של הממשלה במו"פ חקלאי, גם את השקעות ההון וגם את המו"פ – שני דברים שלא מתקיימים.

עוזי דיין: זה מה שאנחנו כן חייבים לחקלאות.

עוזי דיין: אני זורק כאן נושא מיוחד ומעניין.

עוזי דיין: יש בארצות הברית ביטוח פדיון חקלאי.

עוזי דיין: צריך לבחון האם זה נכון לנו והאם זה האפשרי שהחקלאים יוכלו לבטח חופשי.

עוזי דיין: זה לא שהממשלה מבטחת להם על חשבונה, אלא היא מאפשרת מערכת של ביטוח פדיון חקלאי.

עוזי דיין: דובר כבר על פועלים זרים בוועדות אחרות.

עוזי דיין: בנוסף, לבטל את החובה לייבא דרך חברות תיווך בארצות המוצא, להגדיל ולפתוח את עניין המכסות ולהגיד כמה שצריך.

עוזי דיין: בקיצור, שהשוק ייקבע את זה ולא איזה מכסה שמטילים, אלא אם כן נגלה ישראלים שמוכנים לרוץ לשדה – לא ראיתי כאלה.

יעקב מרגי: יש כאלה.

עוזי דיין: כמו כן, להאריך את השהות.

עוזי דיין: יש היום יותר ויותר פועלים זרים מקצועיים שאתה צריך לוותר עליהם אחרי איזושהי תקופה, וזה סיפור שלם כי אנשים מתמקצעים ולוקח המון זמן עד שאחרים נכנסים.

עוזי דיין: אי סיבה להחליף אותם אם הם טובים ובריאים, גם בימי הקורונה.

יעקב מרגי: עוזי, בבית הספר היסודי קטפתי שזיפים ואפרסקים בקיבוצי הדרום, וגם קיבלנו דמי כיס שמהם מימנו טיולים שנתיים כי לא יכולנו לשלם את הטיולים השנתיים.

יעקב מרגי: בעזרת הכסף הזה גם קניתי כרך של אנציקלופדיה, וללא הכסף הזה לא הייתי מצליח לקנות את זה.

יעקב מרגי: זה מצב win-win-win שמחבר את התלמידים לערכים הארצי-ישראלים, ולכן אמרתי בהתחלה: ציונות, ציונות.

עוזי דיין: ציונות, ציונות, ציונות, אבל גם בתקופה הזו אלו שקטפו את הכותנה לא היו אנשים מנהלל והיוגב אלא - - -

יעקב מרגי: בשבוע שעבר הגיעו חבר'ה טובים ואיכותיים של השומר החדש למושב שלנו והדליקו זיק בעיניים של חקלאי כשהם קטפו לו את התוצרת.

יעקב מרגי: הם כבר כמה פעמים הגיעו אליו.

יעקב מרגי: העבודה הייתה באיכות טובה, במסירות, בלי פחת.

יעקב מרגי: אני מסכים עם חלק מהדברים שעלו במצגת.

יעקב מרגי: הממשלה צריכה לשים את זה על סדר יומה ולקבוע מה סדרי העדיפויות שלה ואיך היא מצילה, מעודדת ומסבסדת את החקלאות הישראלית, וזה לא בושה לומר את זה, ואיך היא שומרת על ביטחון המזון שלה.

יעקב מרגי: בואו לא נשכח שאנחנו מדינת אי.

עוזי דיין: חבר הכנסת מרגי, אני מגלה פה סוציאליסט חדש.

יעקב מרגי: אני סוציאליסט עם איזונים.

יעקב מרגי: כמו שיש פמיניזם עם איזונים יש סוציאליזם עם איזונים.

עוזי דיין: אני 12 שנה שומר כל חודש עם השומר החדש, ואני לא חושב שהשמירה במדינה צריכה להיעשות בהתנדבות.

עוזי דיין: אני עושה את זה כיוון שזה לא קורה.

עוזי דיין: אותו דבר אני לא חושב שהחקלאים צריכים להיות במתנדבים שיקטפו להם את התוצרת.

יעקב מרגי: אתה צודק, אבל גם וגם וגם וגם, ולא בחינם.

עוזי דיין: כן.

עוזי דיין: מבחינת החינוך – מי שלא נולד בחקלאות, קשה לעשות ממנו באמת חקלאי טוב.

רם בן ברק: אין כמעט מדינה בעולם, למעט וייטנאם, ויתקנו אותי ממשרד החקלאות אם אני טועה, שאין לה תמיכה בחקלאות, כולל ארצות הברית.

עוזי דיין: אני לא אמרתי שלא צריך לתמוך.

עוזי דיין: אמרתי, עידוד השקעות הון וכו'.

עוזי דיין: אפרופו תמיכה – כמובן לפטור את מס המעסיקים.

עוזי דיין: כמו שבבניין לא לוקחים על פועלי בניין מס מעסיקים, לא צריך לקחת אותו בחקלאות.

עוזי דיין: דבר אחרון, אנחנו הולכים ליעד מאוד מאוד יומרני בחשמל סולרי, ואין סיבה לא לשלב את הדברים.

עוזי דיין: אני מתכוון להביא את זה לוועדה לדיון מיוחד ולכן לא אבזבז על זה זמן.

עוזי דיין: יש פה פוטנציאל עצום לשלב את זה שהחקלאות תייצר במושגים שלי גם חשמל סולרי כאחד התוצרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סופר, בבקשה, בקצרה.

אופיר סופר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר.

אופיר סופר: קודם כול, אני רוצה לברך את מכון יסודות על זה שמישהו מתעסק באסטרטגיה של ציונות וחקלאות ולא רק באסטרטגיה של הוזלת יוקר המחייה, וגם זה חשוב מאוד, בטח בתקופה הזו.

אופיר סופר: חקלאות במדינת ישראל היא ערך.

אופיר סופר: תורתנו מלאה במצוות, מעגל השנה, מעגל החגים – זה חלק ממהות חיינו.

אופיר סופר: התחלנו להגיד "ותן טל ומטר" וכך אנחנו חיים.

אופיר סופר: לא סתם הגענו לארץ ישראל.

אופיר סופר: לכן, אני חושב שהשיח הזה, שאפשר להסכים איתו או לא, מצביע פה על אתגרים לא מעטים.

אופיר סופר: הוא פתאום נותן לנו זום-אאוט להסתכל על החקלאות כמכלול ואיפה זה תופס אותנו.

אופיר סופר: כן, לחקלאי יש אתגרים רבים, גם בארעיות, גם בהקשר של נזקי טבע לא צפויים.

אופיר סופר: הוא תיאר פה את השקעות ההון התנודתיות.

אופיר סופר: אומרים לי חקלאים בענף הפטם: לא תאמין, אנחנו חיים כמו בורסה.

אופיר סופר: כן, חקלאי בצפון שמתפרנס בצורה כזו והוא מרגיש שהוא מהמר בבורסה, וצריך לזכור שהוא שם כי הוא מיישב - - -

יעקב מרגי: לא דיברת על הפלחה, זה רק הימור.

אופיר סופר: נכון.

אופיר סופר: אני לא מבין בכל התחומים, אבל ודאי שכך.

אופיר סופר: אני לא מדבר על הערך הלאומי.

אופיר סופר: הזכירו פה את השומר החדש ואת פעילותו החשובה.

אופיר סופר: כן, גם ההתמודדות מול הפשיעה החקלאית שתופסת מקום מאוד מאוד משמעותי.

אופיר סופר: תראו כמה יוזמה צעירה ישראלית תפסה ושינתה את המפה.

אופיר סופר: אני נולדתי במושב ואני גר במושב.

אופיר סופר: אני שומע מה אומר לי שמעון עמרם מחזון על העזרה של השומר החדש.

אופיר סופר: צריך לראות איך מרימים פרויקטים נוספים בסיוע, בכוח אדם.

אופיר סופר: אני יודע שמקדמים את זה אצלכם במשרד.

אופיר סופר: למדינת ישראל מותר לחשוב לא רק דרך החור של הגרוש.

אופיר סופר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מכובדי השר, בבקשה.

אלון שוסטר: תודה על המפגש, על הפורום, ולך.

אלון שוסטר: אדוני, אתה נמל הבית שלנו בכנסת.

אלון שוסטר: אני שמח על הייצוג הכל כך חשוב הזה ממפלגה שמתפלאים לפעמים מה הזיקה שלה לחקלאות.

יעקב מרגי: 30 שנה, ועוד מתפלאים?

אלון שוסטר: עדיין, אתה רואה.

אלון שוסטר: זה קיים.

אלון שוסטר: לא מתפלאים על זה שמצפון הנגב יצמחו החוכמה והאיזון.

אלון שוסטר: ב-ז' בחשון התחלנו להתפלל "ותן טל ומטר".

אלון שוסטר: אתמול היה 2 בנובמבר וזה היום שבו מציינים את הצהרת בלפור, כשהבריטים נכנסו מדרום אחרי שני כישלונות.

אלון שוסטר: הבריטים נכנסו לעזה - - - באותו יום שהם כיתרו את עזה בסוף אוקטובר, תחילת נובמבר, 1917, ניתנה הצהרת בלפור.

אלון שוסטר: יש פה איזון מעניין בין היכולת הצבאית והמדינית.

אלון שוסטר: אנחנו קיבלנו את הצהרת בלפור על מנת לעבוד ולשמור את הארץ הזו לטובת כל תושביה.

אלון שוסטר: המשימה ניתנה למפעל הציוני.

אלון שוסטר: החקלאות הישראלית היא נכס כמו בריאות יציבות, כמו חינוך הגון, וגם כמו ביטחון.

אלון שוסטר: דובר פה בצדק על ביטחון מזון, ואני מוסיף שבאקלים מתחמם יהיה פה מאבק נורא ועיקש שנגזר מגידול צמיחה, בוודאי אצלנו, במספר התושבים, ובשינויים קשים, קפריזיים, במזג האוויר, וביטחון המזון בתקופה הזו הוא קריטי.

אלון שוסטר: החקלאות היא מרכיב, לא בלעדי אבל חיוני, ביכולת העצמאית שלנו לתת את התשובה הזו כפי שכוחות הביטחון הם מרכיב לא בלעדי אבל חיוני ביותר כדי להגן על הביטחון הפיזי.

אלון שוסטר: אנחנו מדברים על חזרת בני ישראל לעבודת האדמה – פשוט.

אלון שוסטר: אם לא נעשה את זה ואם לא ניתן אופק לצעירים שלנו ניכשל באחת המשימות.

אלון שוסטר: זה לא by product או nice to have, זו משימה.

אלון שוסטר: אנחנו מחויבים לפריסה גיאוגרפית ובהשקעה משמעותית כדי לאפשר לאנשים לחיות מחוץ למרכז הארץ, להיות סמוכים ושמחים ליד כל הגבולות שמקיפים אותנו, והם רבים.

אלון שוסטר: אנחנו מחויבים לריאות הירוקות, לגנים הלאומיים, במרכז הארץ, והחקלאות והשטחים הפתוחים הם רכיב חיוני לנושא הזה.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, כל אחת מהנקודות האלו הן חיוניות וחשובות בפני עצמן, והחקלאות היא חלק ממי שתורם לכך.

אלון שוסטר: אני רואה חיבור עצום ומרגש.

אלון שוסטר: לא מזמן הייתי בגוש עציון, ובכל מקום אחר בארץ.

אלון שוסטר: אנחנו משמרים את התרבות שהחלה עם שבעת המינים ועם עשרות המינים החדשים.

אופיר סופר: גוש עציון וגוש שילה.

אלון שוסטר: גם.

אלון שוסטר: רכיב אחרון וחיוני וחשוב זה מראה נוף ארצנו.

אלון שוסטר: החקלאות היא חלק מצביעת הארץ היפהפייה שלנו בגוונים משתנים.

יעקב מרגי: איזה גוונים?

יעקב מרגי: לאחרונה אני רואה מושבניקים שעוברים למטעים וקיבוצים לחוחובה.

אלון שוסטר: אל תהיה כזה, יש כל מיני.

אלון שוסטר: אם תסתכלו על שדה אחד תראו שכל שבוע הוא משתנה.

אלון שוסטר: קיים פער בלתי נסבל בין איך אנחנו נתפסים על ידי אומות העולם כמקור ידע אדיר בייצור מזון, בניצול נכון של מים, בחקלאות מדברית וכו', לבין הקטסטרופה שתלך ותתהווה אם נמשיך לזלזל בעקרונות רציונליים של חיזוק החקלאות: השקעה בידע, השקעה בציוד, וכמובן מתן האפשרויות השונות והכלים.

אלון שוסטר: במהירות אעבור על מספר כלים מרכזיים והמנכ"ל יוכל להמשיך.

אלון שוסטר: חוק החקלאות – אנחנו מתכוונים לקדם, אנחנו ממש בתהליכים של קידום חוק, שאני מקווה שיהיה חוק יסוד, שיעגן את החקלאות כערך יסוד על פי כל מה שאמרנו כאן.

אלון שוסטר: אני משוכנע שאנחנו מוכרחים להיצמד לאירופה, ואני חושב שלפחות בזה נסכים עם חברנו באוצר.

אלון שוסטר: אוהבים להיצמד ל-OECD.

אלון שוסטר: אדרבא, אנחנו, הארגונים, התנועות וכולם מוכנים לזה, ובלבד שנשקיע את ההשקעות המסיביות קודם כול בלב וגם את החשיבות האדירה.

אלון שוסטר: ראיתי מחקר של ה-OECD עם סטטיסטיקה בין תושבי ה-OECD ואיזה חשיבות הם רואים למרחב הכפרי בכלל ולחקלאות בפרט.

אלון שוסטר: אם נשקיע, נקבל את זה בחזרה, כולל בעלויות מזון, בוודאי בחיזוק המזון.

אלון שוסטר: אנחנו צריכים להשוות את כושר הייצור שלנו על ידי השקעות מסיביות גם לעבר המפואר שלנו במאה השנים האחרונות וגם ל-OECD.

אלון שוסטר: חייב להתבצע טיפול בייבוא.

אלון שוסטר: צריך להשוות את כושר התחרות של החקלאים הישראלים, את תנאי הייצוא שלנו, וגם כאן המנכ"ל המאוד מנוסה בתחום.

אלון שוסטר: נשווה את מה שקורה בחקלאות לתחום התעשייה.

אלון שוסטר: מתבצעת הערכת מצב שבועית.

אלון שוסטר: אין ייבוא סתם, יש ייבוא חיוני, והוא יתקיים ויתבצע על פי היגיון.

אלון שוסטר: כמו כן, שמירה על קרקע חקלאית, גם עבור ההווה, ובעיקר עבור העתיד.

אלון שוסטר: צריך להיאבק בוותמ"ל בלתי חכם.

אלון שוסטר: כמובן שצריך לתת פתרונות דיור, אבל שמירה על הקרקע החקלאית היא קריטית.

אלון שוסטר: כנ"ל מאבק בפשיעה החקלאית שהוזכר כאן.

אלון שוסטר: יש בגדרה מאבק משולב של גופי האכיפה הישראלים אותם אנחנו מלווים, ואני מקווה שנפעיל אותם גם במקומות אחרים.

אלון שוסטר: צמצום פערי התיווך – לא יכול להיות שהמתעשרים החדשים הם רק היבואנים ובעלי הרשתות הגדולות.

אלון שוסטר: הצרכן הישראלי והחקלאי הישראלי צריכים לקבל את חלקם ההוגן ביותר בפערי התיווך, ואנחנו עושים את זה באמצעים שונים.

אלון שוסטר: ייתכן ותהיה אפשרות להוסיף על כך.

אלון שוסטר: סימון ארץ המקור – נמצאת כאן חברת הכנסת הילה שי וזאן שמובילה חקיקה, ואני מודה על כך, וכל מי שתורם.

אלון שוסטר: אנחנו נצא לבילוי ב- - -

יעקב מרגי: רק שתהיה חקיקה, ייבשתם אותנו.

אלון שוסטר: תהיה.

אלון שוסטר: המנכ"ל יספר על התוכנית היפה ועל הקמפיין היפה שמתקיים.

אלון שוסטר: ידיים עובדות לחקלאות – מצד אחד, אנחנו מנסים, והלוואי שבאוצר ייענו לדרישה שלנו לתוספת תקציבית כדי שהתעסוקה הישראלית המשוועת לשיקום תעבור דרך הסקטור החקלאי, משונה בעיניי שזה עדיין לא קרה.

אלון שוסטר: עובדים חיצוניים שבאים לעבוד איתנו - אני לא אוהב את המונח "עובדים זרים" – אלו אנשים שבאים לעבוד איתנו.

אלון שוסטר: הם לא עושים את זה בחינם אלא ביוקר גדול.

אלון שוסטר: המדינה צריכה לעזור לנו.

אלון שוסטר: כמעט ואין ישראלים דובר ערבית או עברית כשפת אם שרוצים לעבוד בחממות ב-42 מעלות.

אלון שוסטר: הדבר הראשון הוא להתחיל עם המשך הפטור לעלות של מס מעסיקים - הדבר המופרך הזה של לירות ברגל של חקלאי ממש עכשיו.

אלון שוסטר: אנחנו נפתח ענפים חדשים.

אלון שוסטר: קנאביס כרגע על הפרק, עם אפשרות של ייצוא.

אלון שוסטר: כרגע רק מאפשרים ייבוא, אנחנו נעסוק בעניין הזה.

אלון שוסטר: אני מודה לכולנו ומקווה שיתאפשר לנו כהנהלת המשרד לעבוד תקופה ארוכה, ואני מקווה לשנים של עבודה, כדי להחזיר את החקלאות למקום ראוי ברמה הלאומית.

אלון שוסטר: תודה.

יעקב מרגי: תודה, כבוד השר.

יעקב מרגי: מנכ"ל המשרד, בבקשה.

נחום איצקוביץ: שלום כולם.

נחום איצקוביץ: קודם כול, תודה לכם על שבאתם לשמוע אותנו.

נחום איצקוביץ: יש לנו חקלאות מפוארת ויש לנו חקלאות נשחקת.

נחום איצקוביץ: פירטו את זה, לא אפרט נתונים.

נחום איצקוביץ: בעשור האחרון היא נשחקת כמעט בכל תחום מתחומי העשייה.

נחום איצקוביץ: יש לזה השפעה מרחיקת לכת על כושר הייצור, על הפריון, על היכולת להתמודד עם שינוי המחירים.

נחום איצקוביץ: השר ואני רואים לנגד עינינו מדיניות מאוזנת בין ייצור מקומי לבין ייבוא.

נחום איצקוביץ: אנחנו לא פוסלים את הייבוא כפי שחלק מהאנשים אולי חושבים.

נחום איצקוביץ: הייבוא צריך להיות בדעה ברורה שהוא משלים את המחסורים ולא מחסל את כושר הייצור של חקלאי ישראל.

נחום איצקוביץ: הסגידה לעגל הזהב של רמת המחירים בכל מחיר, בכל ענף, מבלי להתחשב שצריך לשמור על כושר הייצור של המשק החקלאי, היא שגיאה אסטרטגית שנשלם עליה מחיר מאוד יקר בשנים הבאות.

נחום איצקוביץ: אני לא אחזור על מה שנאמר על ידי קודמיי.

נחום איצקוביץ: 0אנחנו משוועים להשקעות הון.

נחום איצקוביץ: החקלאות הישראלית התייבשה כמעט לחלוטין בהשקעות הון כמעט בכל הענפים, בחי ובצומח.

נחום איצקוביץ: אני לא אומר שאיננו מקבלים לחלוטין, אבל בהתייחס לתעשייה, לתחבורה ולענפים כלכליים אחרים, הסכומים הם מצחיקים.

נחום איצקוביץ: אנחנו צריכים השקעות הון.

נחום איצקוביץ: אנחנו צריכים לתקן את חוק השקעות הון כך שיהיה שווה וזהה לחוק עידוד השקעות הון בתעשייה ובתיירות.

נחום איצקוביץ: הייתי בשני הענפים האלה כמנכ"ל ואני אומר לכם זה עוול.

נחום איצקוביץ: לא מתקבל על הדעת שיצואן, חקלאי, שרוצה למכור למדינות העולם משלם מיסוי פי 4 יותר גבוה לעומת מי שמייצא מוצר תעשייתי.

נחום איצקוביץ: צריך לקחת בחשבון שהשווקים בחו"ל מעודדים גם ייצור מקומי ומשלימים זה את זה.

נחום איצקוביץ: אנחנו עניים מאוד בהשקעות ההון בטכנולוגיות.

נחום איצקוביץ: השנה לראשונה אומנם קיבלנו קרוב ל-100 מיליון, ועל כך יש לברך את האוצר שנתן לנו בחדשנות טכנולוגית בענפי הצומח, אבל זה לא מספיק.

נחום איצקוביץ: התוכנית שלנו מדברת על לפחות 3 מיליארד שקל בשנה בהשקעות הון במשק החקלאי בכל הענפים, בחי ובצומח, ולא פירורים שלא מאפשרים לעשות שינוי מהותי, לא בהטלה, לא בחלב, ודאי לא בענפי הצומח.

נחום איצקוביץ: אנחנו מדברים על השקעות במו"פ.

נחום איצקוביץ: בהשקעות במו"פ ישראל מובילה.

נחום איצקוביץ: מכון וולקני, הפקולטה לחקלאות, המו"פ האזורי, מובילים בידע, ומכל העולם באים לראות ולשמוע.

נחום איצקוביץ: אבל אנחנו מקבלים סכומים זעומים, סדרי גודל של 200 – 300 מיליון שקל, כולל המוסדות האקדמיים.

נחום איצקוביץ: זה כסף שלא מספיק על מנת לייצר כוח מחקרי.

נחום איצקוביץ: יש לנו 350 חברות וסטארטאפים שנשענים על המו"פ הזה ויכולים ונותנים בעולם תנובה עצומה של מחקר חקלאי שמניב את התוצאות שלו במדינות זרות.

יעקב מרגי: אולי האוצר בונה על זה שמצליחים בלעדיו, אז למה להתערב?

נחום איצקוביץ: אני לא חושב שאנחנו מצליחים בלעדיו.

נחום איצקוביץ: אם משמעות ההצלחה היא שחיקה של החקלאות הישראלית אז זו הצלחה, אבל לדעתי - - -

יעקב מרגי: לא, במו"פ אנחנו מצליחים והעולם הוא זה שנהנה.

נחום איצקוביץ: אנחנו לא מצליחים במו"פ כיוון שהמו"פ בשלבים מסוימים נודד למדינות העולם ונרכש בנזיד עדשים, אבל לא בא כמעט לידי ביטוי בחקלאות.

נחום איצקוביץ: צריך להשקיע בהון האנושי.

נחום איצקוביץ: אני חושב שחבר הכנסת רם בן ברק אמר בפתיחה שאנחנו יכולים להחזיר את הדור הצעיר לעבודה ככל שהחקלאות תהיה חקלאות מודרנית ועם טכנולוגיות, חקלאות חכמה שנותנת ערך מוסף לעשייה, ולא רק העשייה הפיזית בשדה – אלה דברים שחסרים.

נחום איצקוביץ: אנחנו יודעים לעשות תוכנית לשלוש שנים לפחות – זה האופק עליו אנחנו מדברים פוליטית, אני קצת יותר אופטימי מחלק מהיושבים כאן.

נחום איצקוביץ: אם לא נעשה תוכנית ארוכת טווח, החקלאות תדרדר ולא תוכל לתת את המענה שמצפים ממנה, את ביטחון המזון שהוא חלק בלתי נפרד מחיינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כשאנחנו מחוקקים חוק שמשית עלויות על המעסיקים, אנחנו מתגייסים ורוצים שיפוי ולפעמים דואגים לשיפוי, כשמחוקקים חוק שמשית עלויות על השלטון המקומי, אנחנו דואגים לשיפוי לשלטון המקומי.

יעקב מרגי: בחוקים רבים שחוקקנו כאן הטלנו עלויות על החקלאים אבל ללא מתן מענה לשיפוי.

יעקב מרגי: אנחנו בוכים היום על יוקר המחיה, על המחירים, על מחסורים, אבל זה מעשה ידי מעבר להתחממות ולעניין האקלים.

יעקב מרגי: הממשלה חייבת לשים את זה על שולחן עבודתה ולהגדיר עד כמה היא רוצה לשפוך ציונות לתוך החקלאות ועד כמה היא רוצה להיות מעורבת על מנת שלא נעמוד בפני שוקת שבורה.

יעקב מרגי: צריך לקחת בחשבון פרמטרים שונים כמו העניין שאנחנו מדינת אי, שכדור הארץ מתחמם, מחסני חירום, ושינויים בשוק העבודה – כל אלה יחד יובילו אותנו למצב שבו ניתקל במחסורים, ויפה שעת אחת קודם.

יעקב מרגי: הממשלה צריכה לשים את ידיה על ההגה ולשים כסף בתחומים שונים של החקלאות בהם היא צופה קושי.

יעקב מרגי: היא גם צריכה להגדיר לעצמה את אותם עניינים.

יעקב מרגי: הרבה אנשים ביקשו לדבר.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אימאן, בבקשה, בקצרה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת היוזמים, אני מאוד שמחה שהדבר הזה עולה סוף-סוף ומקבל תשומת לב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בגאווה אומרת שאני חקלאית בת של פלחים.

אימאן ח'טיב יאסין: כבודו, אני יודעת מה זה פלחה ומה זה אדמה ומה זה תוצר חקלאי שקוטפים ואוכלים.

יעקב מרגי: אנחנו גם יודעים להריח.

אימאן ח'טיב יאסין: הנושא עליו אנו מדברים עכשיו הוא בפה, בנשמה ובאף שלי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גם יודעת שאין תחליף לזה.

אימאן ח'טיב יאסין: כואב הלב לראות לאן הגענו, כואב לי הלב על כל הילדים בדור הזה שאין להם אפשרות לחוות חוויות שאני חוויתי.

אימאן ח'טיב יאסין: חוץ מהיתרון באכילת פרי טעים ומזין, לחקלאות יש יתרונות על.

אימאן ח'טיב יאסין: למשל, החקלאות היא חוויה בונה אדם.

אימאן ח'טיב יאסין: היא מלמדת אותו מה זה אחריות, מה זה להשקיע ולקבל תוצר.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל המים האלה חלפו, לצערי הרב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לדבר על עמק בית נטופה שלדעתי הוא הכי גדול בארץ, כמעט 60,000 דונם.

אימאן ח'טיב יאסין: היו ימים בהם בנינו, חיינו בכבוד ובגאווה, ועשינו פרויקטים בחיים, אבל היום הוא מופקר.

אימאן ח'טיב יאסין: אנשים מנסים להמשיך את המסורת, אבל כלכלית זה לא משתלם בשום צורה ואופן.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מדברים גם על זה שצריך לשים את החקלאות במרכז ולקבל תוצרים, אבל שם מזניחים בכוונה, לטעמי.

אימאן ח'טיב יאסין: עושים תוכניות גרנדיוזיות עשרות שנים אבל שום דבר לא יוצא מזה.

אימאן ח'טיב יאסין: מדברים על הצורך החזק במים, אבל שם יש יותר מ-20,000 – 30,000 דונם כל שנה שבמשך ארבע השנים האחרונות הם כמו ביצה אחת גדולה.

אימאן ח'טיב יאסין: בואו נשים שם לפחות דגים, גם מזה נפיק משהו – אני אומרת את זה בצחוק.

עוזי דיין: לא צריך להתגעגע לריסוסים ולהורמונים של פעם.

אימאן ח'טיב יאסין: 75% מתושבי ישראל בעקבות הקורונה מדווחים על קשיים בהשגת אוכל מזון, אבל אנחנו לא עושים עם זה משהו.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רק מדברים ושום דבר לא יוצא.

אימאן ח'טיב יאסין: למעלה מ-60% מהילדים חיים תחת קו עוני.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על אוכל בריא אז צריך לדאוג לזה.

אימאן ח'טיב יאסין: מאות דונם של מטעי זיתים נשרפו בשריפות האחרונות, אבל מה עושה הממשלה בעניין זה?

אימאן ח'טיב יאסין: אין דבר יותר מזין ובריא מזה.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לקחת את כל הדברים האלה בדחיפות ולטפל בהם מיידית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דודו קוכמן, בבקשה.

דודו קוכמן: כבוד יושב-ראש הוועדה, קודם כל, רוח המפקד שלך מחממת את הלב.

דודו קוכמן: אני שמח לשמוע אותך בכל פעם ובכל תוכנית כי אתה מדבר גם מיידע אישי, ואני יודע את זה, וזה חשוב.

דודו קוכמן: המקום הזה מייצר לנו המון המון קשיים במרחב הכפרי בכל מיני החלטות, בחקיקות.

דודו קוכמן: אני לא רוצה לדבר על מה שהיה, אבל אני מתחבר לדבריה של חברת הכנסת אימאן.

דודו קוכמן: אני מרגיש שהיא ממש דיברה מעומק ליבה ומהניסיון שלה.

דודו קוכמן: אני חושב שחייבים לשנות כיוון.

דודו קוכמן: מספר החקלאים בישראל הוא לא מהנמוכים, הוא הנמוך בעולם ביחס לאוכלוסיות לעומת כל המדינות.

דודו קוכמן: הוא חמישית ממספר החקלאים במדינות ה-OECD , שגם הוא נמוך.

דודו קוכמן: העובדה שאנשים לא הולכים לחקלאות אומרת שקשה להם, שמקשים עליהם, שלא רק שהמדינה לא עוזרת להם אלא היא פוגעת בהם.

יעקב מרגי: בסדר פסח צריך שני מרכיבים עיקריים: מצה ומרור.

יעקב מרגי: יש מי שדואג תמיד למצה ויש מי שדואג למרור.

דודו קוכמן: אם אדבר במושגים שלך, אני מקווה שנגיע עכשיו לשבע השנים הטובות.

יעקב מרגי: מטרת הדיון היא להעביר את הממשלה ממצב של מרור לחרוסת.

קריאה: אבל אלי שם לא שומע.

יעקב מרגי: כולם שמעו.

דודו קוכמן: המצב שלנו מוזר ובלתי נתפס.

דודו קוכמן: יש לנו חקלאים מצוינים ומצטיינים שלא מצליחים להביא פרנסה בגלל קשיים ותקלות שהמדינה גורמת להם.

דודו קוכמן: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי, ולכן אני מברך על הנושא הזה.

דודו קוכמן: ביטחון המזון הוא בסיס למחשבה שזה לא בעיה של החקלאים, זה בעיה של המדינה והעתיד והביטחון שלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יבגני, בבקשה.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: בתחילת הדיון השווית את מצב החקלאות לטקסטיל.

יבגני סובה: אני לא מסכים איתך כי גם אם אין טקסטיל אתה יכול להסתובב עירום אבל בחקלאות אתה חייב מזון כי הגוף שלך חייב לאכול משהו, ולכן תרשה לי לחלוק עליך לפחות היום.

יבגני סובה: איפה מכשירים היום מבחינה אקדמית במדינת ישראל אנשים לעסוק בחקלאות, ואני מדבר על תכנון ובנייה?

יבגני סובה: נתחיל מזה שאין היום מוסד אקדמי שמכשיר אנשים שיודעים לתכנן.

יעקב מרגי: יש, יש.

אורלי פרומן: פקולטה לחקלאות ברחובות.

עוזי דיין: זה ממש לא נכון.

עוזי דיין: אם נשווה לפעם, פי עשר יותר טוב - - -

יבגני סובה: יש היום פקולטה לחקלאות בטכניון?

נחום איצקוביץ: כן.

יבגני סובה: אז אולי זה המוסד היחיד.

יעקב מרגי: לא.

דודו קוכמן: הכול נעלם מהאקדמיה, אתה צודק.

דודו קוכמן: המקום היחיד - - -

יבגני סובה: השאלה ששאלתי כבר מציפה את הסוגיה הזו.

יבגני סובה: אנשים לא יודעים כמה סטודנטים מפקולטה כזו או אחרת.

יבגני סובה: למשל, אנחנו יודעים להגיד מהו המחסור ברופאים.

יבגני סובה: אנחנו יודעים שחסרים לנו כל שנה בין 300 ל-400 רופאים כי אין מספיק תקנים לרופאים באקדמיה.

יבגני סובה: אנשים נוסעים לחוץ לארץ ולומדים שם ואחר כך עושים את כל המבחנים.

יבגני סובה: נתחיל מזה שמדינת ישראל, ואני לא יודע אם זה קשור לממשלה, לשר, למועצה לכלכלה שאמורה לתכנן את הדברים האלה, לא מסתכלת במובן הגבוה של המילה מבחינת התכנון.

יבגני סובה: יהיו לנו אנשים מושכלים, כמו בתחילת שנות השישים והשבעים, שהביאו את הניסון שלהם מחוץ לארץ וכך החקלאות - - -

עוזי דיין: אלתרמן היה אגרונום, אתה רוצה לחזור לימים האלה?

יבגני סובה: הילדים בישראל לא יודעים להגיד מה זה אגרונום – אחד שמריח אדמה.

עוזי דיין: הם לא יודעים מה זה אינסטלטור.

יבגני סובה: סוגיה נוספת היא גישה למזון מבחינת מחיר.

יבגני סובה: חברים, אני עליתי ארצה בשנת 1997 כשהייתי נער בו 17.

יבגני סובה: אני זוכר שהיה אפשר להיכנס לסופר עם 50 שקל והתפוזים עלו שקל, תפוחים שני שקלים, אבל היום אנשים לא יכולים להרשות לעצמם לקנות ענבים לילדים.

יבגני סובה: דובדבנים זה כמו קוויאר.

יבגני סובה: יש דברים שאנשים לא יכולים להרשות לעצמם, ולא בגלל קורונה.

יבגני סובה: חבר'ה, אננס עולה 35 שקלים בגלל המיסוי.

יבגני סובה: ישראלים שנוסעים לגרמניה קונים אננס בשני יורו.

יבגני סובה: אתה יודע שאתה לא יכול לאכול יותר מדיי מחצי אננס בבת אחת בגלל החומציות שמפריעה על הלשון?

יבגני סובה: מה שקורה הוא טירוף.

יבגני סובה: שני נושאים עיקריים שאולי יוכלו לסייע לענף הזה ולהבטיח גם את הביטחון התזונתי הם: תכנון החקלאות והמחיר.

יעקב מרגי: יואל זילברמן, אנחנו יודעים מה אתה עושה ולכן אני לא צריך שתציג את עצמך.

יעקב מרגי: האם אפשר לקיים פה חקלאות?

יואל זלברמן: אני אייצג את הנאיביות של השטח, אני אדבר מהשטח.

יואל זלברמן: אני גדלתי כמוך בעמק נטופה.

יואל זלברמן: גדלתי כרועה צאן ובקר בציפורי וחי ונושם את זה עד לרגע זה.

יואל זלברמן: עכשיו אני חי במשק חקלאי במושב נטור בגולן.

יואל זלברמן: על סמך זה שבשנה שעברה הגיעו קצת יותר מ-100,000 צעירים אנחנו יודעים בוודאות שזה מושך את הצעירים, הם היו מתים להיכנס לתחום הזה שברור שיש בו חסמים מאוד מאוד גדולים.

יואל זלברמן: האומנות עכשיו, בתקופת הקורונה, היא לפתח את הדרכים.

יעקב מרגי: בנימה אישית אני חייב לומר לכם שאני יודע מה עושה מפגש מקרי בין החקלאי לחבר'ה האלה.

יעקב מרגי: הם הדליקו והחזירו לו את הברק לעיניים.

יעקב מרגי: הם מקבלים תמורה סמלית, אבל הם מרגישים שהתמורה שהם מקבלים היא גבוהה יותר מבחינת הערך שבעבודה, סוג העבודה, דחיפה קדימה.

יעקב מרגי: החבר'ה הצעירים האלה נתנו לחקלאי מהמושב חשק לעבד יותר ויותר שטחים מכפי שחשב, ולא משנה מה התמורה.

יואל זלברמן: רמי אמר בדיון הקודם שלא כל הורה ירצה שהילד שלו יקטוף עגבניות אלא שילך לאקדמיה, אבל אני לא בטוח שזה מדויק.

יואל זלברמן: הייתי שמח שהילד שלי יקטוף עגבניות ולא בטוח שהוא ילך לאקדמיה, למרות שיש לי כבוד לאקדמיה.

רם בן ברק: אבל היית רוצה שהוא יקטוף עגבניות במשק שלו, לא בחווה של מישהו אחר.

יואל זלברמן: לחלוטין.

יואל זלברמן: לפני שהוא יהיה שוליה של מישהו הוא גם לא יקטוף במשק שלו.

יואל זלברמן: ישראל פיתחה את נטפים.

יואל זלברמן: אגב, זה התחיל באום ג'וני, בחצר כינרת, ומשם לנטפים, ומשם להמצאות ששינו את החקלאות.

יואל זלברמן: אבל משנות השמונים זה לא זז קדימה.

יואל זלברמן: דווקא עכשיו, בתקופה של שלום במזרח התיכון, יש הזדמנות אדירה וצריך להסתכל מחדש על המציאות הזו.

יואל זלברמן: נראה שיש פה בדיון הסכמה מקצה לקצה, וזה לא משנה אופוזיציה-קואליציה, יהודים או ערבים.

יואל זלברמן: לכולם ברור שכרגע יש לאפשר לאנשים לדעת האם התוצרת הזו היא ישראלית.

יואל זלברמן: ברור לכולם שזה משמר מקומות פרנסה של יהודים וערבים, וברור לכולם שהציבור רוצה את זה כי הוא רוצה אוכל בריא והוא מבין שהאוכל הכי בריא גדל כאן.

יואל זלברמן: הוא לא יודע איך מגדלים את העגבנייה בטורקיה.

יואל זלברמן: אני גם מבין שיכול להיות שתהיה השבוע הצבעה בכנסת שתיפול בגלל סוגיות של קואליציה ואופוזיציה, ואני לא מבין בהן כלום, אבל זה נשמע לי פשוט הזוי.

יואל זלברמן: אני מדבר מהשטח, מהציבור הכללי, שאומר שהוא מוכן לשלם יותר כסף על תוצרת ישראלית, רק שתאפשרו לו לדעת מה זה.

יואל זלברמן: קרה כאן דבר מדהים.

יואל זלברמן: משרד החקלאות בהובלת השר והמנכ"ל אמרו לרשתות, ואני רואה שיש פה את שי בן אבי משופרסל.

יואל זלברמן: הרשתות בעצמן כבר אמרו שהן יסמנו, עוד לפני שיש חוק.

יואל זלברמן: רמי לו חסר שם, ולדעתי זו תקלה חמורה.

יואל זלברמן: כבר נאמר פה שיש בסך הכול ארבע-חמש רשתות.

יואל זלברמן: הרשתות יצביעו ברגליים ואתם תצביעו בידיים ושהסיפור הזה יסתיים ונעבור לטפל ביצירת הדור הבא של החקלאים, וכבר נאמה עד כמה זה חשוב.

יואל זלברמן: אין היום באמת תשתית איתנה כדי לעשות את זה.

יואל זלברמן: זה לא רק סיפור של משרד החקלאות, זה כבר לא קיים בתוך במערכת החינוך ובמערכות אחרות.

יעקב מרגי: האם אתה משתף פעולה עם משרד החינוך ועם המכינות כדי להגדיל את מספר הצעירים?

יואל זלברמן: ברור, הכול קורה בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.

יואל זלברמן: יש לנו רשת של בתי ספר שלנו.

יעקב מרגי: הנה, ישמע שר החינוך שאנחנו לא רק מבקרים אותו אלא גם מפרגנים ומודים לו על כך.

יעקב מרגי: אנחנו גם מפרגנים לשר החינוך על זה ומבקשים ממנו לעודד כי זה לא פחות חשוב.

יעקב מרגי: מיקי, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה ליוזמי הדיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ברכות לשר ולמנכ"ל שנותנים לנו כבוד נמצאים כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הגעתי קצת באיחור, ולכן עברתי מהר על המצגת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אכן, נושא משבר האקלים מוזכר במצגת ודובר פה קודם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להזכיר ולהדגיש את העובדה שאנחנו בעיצומו של משבר חקלאי חריף שמאיים על המשך קיום כדור הארץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנצל את ההזדמנות ואמליץ לכולם לראות בנטפליקס את הסרט שנקרא "על פני האדמה" של דיוויד אטנבורו, שבעיניי הוא סרט חובה, שבדיוק ממחיש את גודל האסון שקרב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמדברים על משבר האקלים צריך לזכור ולהפנים את מושג "ריבונות תזונתית".

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא רק ביטחון, זה ריבונות תזונתית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו צריכים לשמור על עצמנו כבעלי ריבונות תזונתית, לא ביטחונית.

אלון שוסטר: הגדלת האחוז המזון שמיוצר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בוודאי, הגדלת העצמאות והיכולת שלנו לסמוך על המזון שאנחנו מגדלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל כתוצאה מהמשבר עוד ועוד אדמות חקלאיות בעולם הופכות להיות אדמות שלא ניתן יותר לעבד אותן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו אומרים שהמלחמות הבאות בעולם יהיו מלחמות על מים ועל אדמה, לשם אנחנו הולכים, ואסור לנו לשכוח את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא סתם הענק הסיני בשנים האחרונות רוכש אדמות חקלאיות ויצרנים חקלאיים ברחבי העולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא עושה זאת כי הוא דואג לעתיד האוכלוסייה שלו ולכך שצריך להאכיל אותה בתקופת השר הקודם אורי אריאל היו דיונים בתקשורת על כך שהסינים ביקשו לחכור כאן, במדינת ישראל, אדמות תחת איזשהו חוזה סחר.

יעקב מרגי: רק שלא יגדלו לנו פה עטלפים,

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם הם מגדלים עבורם אז אנחנו לא נגדל.

יעקב מרגי: אמרתי בהומור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שהדבר הזה צריך להטריד אותנו ואשמח לדעת איפה עומד העניין הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש מחקר שערך ד"ר צפריר גרינהוט ממשרד החקלאות הקובע שישראל באמת יכולה לגדל לעצמה חלק ניכר מהתפריט היום יומי של הישראלים, וזה משהו שהוא מאוד מאוד חשוב בעיניי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו צריכים לשמור על הפוטנציאל הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני השר, אני מאוד מתחברת למה שאמרת על הנוף שלנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו גם מחויבות לשמור על הנוף החקלאי כחלק מהנוף עליו גדלנו, ועליו אנחנו רוצים שילדינו יגדלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעבר לזה, אני רוצה להציע כאן לנסות לחשוב יצירתי ומחוץ לקופסא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נמצאים במשבר מאוד מאדו גדול, יש הרבה מאוד חבר'ה צעירים שתינתן להקים מחדש איזשהו משק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש רעיונות לכפרים אקולוגיים של חבר'ה צעירים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש המון קרקעות חקלאיות שלא מעבדים אותן.

יעקב מרגי: זה המרור והמצה, יש רמ"י ו - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, אני יודעת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הגיע הזמן אולי לחשוב יצירתית ולתת לחבר'ה הצעירים לפתח כפרים אקולוגיים.

נחום איצקוביץ: 98% מהקרקעות מעובדות במדינת ישראל - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מכירה הרבה מושבים במרכז הארץ שיש להם בעיקר מחסנים בחצר האחורית ולא - - -

נחום איצקוביץ: בסדר, זה עדיין 2%.

נחום איצקוביץ: אבל יש אפשרות לעשות את מה שאת מציינת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עדיין יש מספיק מקום שאפשר לתת לחבר'ה האלה להיות חקלאים אמיתיים - - -

יעקב מרגי: נחום, אתה אומר "מעובדות".

יעקב מרגי: לא סתם הערתי הערה בציניות ובהומור שהמושבים בגלל צוק העיתים עוברים למטעים והקיבוצים לחוחובה.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את זה בעיניים.

יעקב מרגי: אם לא יהיה תכנון של ביטחון המזון אז יכול להיות שכל האדמות יהיו מעובדות, אבל לייצוא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני שר החקלאות, אשמח לשמוע התייחסות לשאלה איפה עומד הסיפור הזה של ההצעה הסינית בנושא החכרת שטחים פה בארץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בנוסף לזה, אשמח לשמוע בדיון לגבי מלאי החיטה שיש לנו במחסני החירום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשהייתי בזמנו בוועדת הקורונה ניסינו לקבל מספרים לגבי הדברים האלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנושא הזה חשוב מאוד בהתמודדות שלנו מול משבר האקלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו יודעים שמדיניות מהן אנו מייבאים חיטה צפויות לבצורת ולמצוקה שתשפיע עלינו כמובן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני היושב-ראש, כיוון שמדובר פה בהיערכות למשבר האקלים, וזה קשור לוועדה שלך, אולי יש מקום לעשות דיון משותף לשתי הוועדות לגבי ההיערכות הזו ומלאי החיטה.

יעקב מרגי: בשמחה, תודה.

יעקב מרגי: אפרופו יוקר המחייה, עדיין לא הספקנו לפתור את המשבר בזמן פריקת החיטה בנמלים, אנחנו משלמים מחירים כבדים על כך.

יעקב מרגי: אבו, בבקשה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: ברשותך, לא אתייחס לכל המכלול אלא רק לנקודה אחת שעלתה.

אבשלום וילן: אני מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, ישבתי פה עשר שנים טובות.

אבשלום וילן: הנקודה העיקרית שהוצגה פה במצגת היא לגבי הקלוריות בארץ.

אבשלום וילן: אני מתחבר גם לדבריה של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ.

אבשלום וילן: תראו מה קורה.

אבשלום וילן: אנחנו את רוב הגרעינים לא מגדלים פה, ואת האורז והסוכר מייבאים מחו"ל, רוב הגבינות הקשות בארץ, חלק מיובא.

אבשלום וילן: לכן, בקלוריות אתה רואה ש-80% מיובא.

אבשלום וילן: אבל כל הפירות והירקות והביצים, שהם לא פחות חשובים לבריאות, אנחנו כן מייצרים בארץ, וזה קצת מוטה.

אבשלום וילן: יש בנגב עוד מיליון דונם שניתן באופן עקרוני להפשיר אותו לחקלאות כי כרגע האדמות לא מעובדות.

אבשלום וילן: כל הפרויקט הסיני עליו ששאלת היה מבוסס על הגחמה שבהקמה של שתיים-שלוש נקודות של התפלת מים מהים התיכון יובילו מים לנגב ושם יעשו אבוקדו.

אבשלום וילן: ראשית, בנגב קר מדיי בחורף ולכן אין כמעט מקומות לגדל אבוקדו.

אבשלום וילן: לעומת זאת, אם יהיה פרויקט לתפוס את מי השיטפונות שהיום זורמים למרכז, פלוס העודפים של השפכים מהמרכז לנגב, עוד קו של 100 מיליון קוב, ניתן לגדל עליו בהשקיית עזר עוד מיליון דונם חיטה ולהקטין את התלות בגרעינים שהיא באמת מסוכנת למדינת ישראל – אין פה חוכמות.

אבשלום וילן: צריך פה חשיבה מערכתית.

אבשלום וילן: שיחקו עם הסינים בנדמה לי.

אבשלום וילן: מהרגע הראשון אמרנו לשר ולמנכ"לו שזה כלאם פאדי, בעברית צחה, ושאין סיכוי לזה.

אבשלום וילן: אני חושב זה לא סיפור של שנה-שנתיים, אבל זה בהחלט כיוון שצריך להתחיל לטפל בו.

אבשלום וילן: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי פרומן, כבוד לנו לארח אותך כאן.

אורלי פרומן: קודם כול, אני מברכת על היום המיוחד, על יום החקלאות.

אורלי פרומן: תודה לשר ולמנכ"ל שנמצאים פה.

אורלי פרומן: בואו נתחבר לרגע לחינוך.

אורלי פרומן: ילד ממוצע יודע שעגבנייה גדלה בסופר, וזה כל כך עצוב.

אורלי פרומן: כשילד רואה פרה בחוץ הוא אומר: אה, זה כמו פרה במחשב?

אורלי פרומן: זה תגובות אמיתיות של ילדים.

אורלי פרומן: ילדים ממוצעים, שלא גדלים במרחב הכפרי, מאוד מאוד מרוחקים.

אורלי פרומן: אין שיעורי חקלאות.

אורלי פרומן: לא כל דבר נוסטלגי הוא טוב, אבל במקרה הזה אני חושבת ששיעורי החקלאות היו נכונים וחשובים.

אורלי פרומן: כל שיעורי החקלאות והעבודה בבתי הספר מגלמים את כל מה שאמר השר שוסטר בתחילת דבריו, הם מגלמים את החיבור שלנו לאדמה לציונות, וזה איננו היום.

אורלי פרומן: הלוואי ונצא בקריאה למערכת החינוך כן להחזיר את חלקות החקלאות לבתי הספר.

אורלי פרומן: יש חוות חקלאיות אבל לא כולם מגיעים אליהן, והן לא בחצר בית הספר או ליד בית הספר שניתן יום יום לגעת ברגבים, בזרעים ובשתלים ורואים איך זה צומח.

אורלי פרומן: אני חושבת שכן יש מקום לקרוא למערכת החינוך לחזור לתקופה הזו.

אורלי פרומן: בשנתיים האחרונות סיירתי ביחד עם אלון הרבה מאוד ופגשתי מעט חקלאים.

אורלי פרומן: אין חקלאים רבים במדינת ישראל, והדבר העצוב הוא שהדור הצעיר עליו דיברתם פה, לא רואה עצמו כדור ממשיך.

אורלי פרומן: גם פה, לצד האתגרים האחרים עליהם דיברו, צריכה המדינה לחשוב למה הדור הצעיר לא שם ומה יהיו האתגרים שכן יביאו את הדור הצעיר להמשיך את החקלאות, אם זה טכנולוגיות מתקדמות או מחקר תוך כדי עבודה כולנו רוצים מרחבים כפריים האלו.

אורלי פרומן: מיקי אמרה שגדלנו על זה, ואכן גדלנו על זה וטוב שיהיו מאוזנים מול הבטונדות שגדלות מסביב.

אורלי פרומן: פגשתי חקלאים שהתבלטו האם הם מייבשים חצי אחר כדי להציל חצי אחר, עם בעיות קשות של מים וכל מה שהתלווה לזה.

אורלי פרומן: ביטחון תזונתי – בשנים האחרונות אנחנו מדברים על אוכל בריא.

אורלי פרומן: אין מה לעשות, ירקות ופירות הם חלק מהעניין.

אורלי פרומן: הקורונה הביאה את החקלאים למרכזי הערים והשכונות והם מכרו בלי מתווכים, מיד ראשונה, את מרכולתם לאזרחים.

אורלי פרומן: אני קוראת למדינת ישראל ביחד איתכם לערוך פה חשיבה אסטרטגית שכל כך נדרשת.

אורלי פרומן: החקלאות היא תשתית לאומית חיונית.

אורלי פרומן: זה לא יקרה לבד אלא יש צורך בהתערבות מסיבית, כמובן בהובלת משרד החקלאות.

אורלי פרומן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: דובי, בבקשה.

דובי אמיתי: תודה לך, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, המנכ"ל, חברי הכנסת.

דובי אמיתי: אדוני היושב-ראש, אני מאוד שמח שהפכת להיות שגריר מאוד משמעותי של ענף החקלאות לאורך זמן, ותודה על כך.

דובי אמיתי: אני עוד יותר שמח שיושב פה נציג האוצר ומקשיב לדיון הזה, לא ראיתי את זה בוועדות אחרות.

דובי אמיתי: היום הוא צריך להקשיב, ואני מאוד מעריך את זה ומודה לו.

דובי אמיתי: יש בינינו שיח מאוד ארוך.

דובי אמיתי: כיושב-ראש התאחדות האיכרים, כמי שהבוקר יצא לשדה ולאחר מכן עלה על הרכב והגיע לדיון הזה, אני עדיין פלאח, ואני עובד כרגע עם כ-30 עובדים שמגיעים גם מהמרכז הערבי וגם עובדים מתאילנד, אני יכול לומר שיש שם הצלחה בלתי רגילה.

דובי אמיתי: החקלאים במדינת ישראל הם חקלאים מובילים בעולם, גם בגידול, גם בתפוקות וגם בטכנולוגיות.

דובי אמיתי: אנחנו ראינו את זה רק לאחרונה בביקור בדובאי של משלחות ישראלית וכנראה הולכים להציל חלק גדול מהגידול של המג'הול שנמצא.

יעקב מרגי: דובי, אין לנו הרבה זמן.

יעקב מרגי: אתה מדבר בנחת, יש לך נחת רוח היום.

דובי אמיתי: יש לי נחת רוח.

יעקב מרגי: לנו אין.

יעקב מרגי: אני אוהב דיונים שאני - - -

דובי אמיתי: עכשיו לא תאהב את מה שאני הולך לומר.

דובי אמיתי: אני מאמין בחקלאות הישראלית וגאה לעמוד בראש ארגון שמייצג את החקלאים, אני אומר אליכם, כפי שאמרת בפתיח או באיזשהו שלב: אל תפריעו, אל תעמיסו.

דובי אמיתי: אם אתם רוצים לעזור, אהלן וסהלן.

דובי אמיתי: אל תפילו עלינו ואל תגרמו לנו באמת להישחק, כי אנחנו בשנה האחרונה נשחקנו למעלה ממיליארד וחצי שקל בייצוא.

דובי אמיתי: חקלאות מקומית בלי ייצוא זה חקלאות שלא תשרוד.

דובי אמיתי: הדבר הבא, שאתה מוביל אותו ואתה תומך גם בעמדת משרד החקלאות, ואני שמח ששר החקלאות לא עוצר לרגע, ומצאנו פה קונצנזוס שלם, גם באופוזיציה וגם בקואליציה, זה הסימון של ארץ המקור והסימון של התוצרת.

דובי אמיתי: מגיע לצרכן הישראלי להחליט באופן עצמאי איזה תוצרת הוא רוצה לרכוש.

דובי אמיתי: הוא יודע בוודאות מה אנחנו מספקים, איזה ביקורות אנחנו עוברים, אבל הוא לא יודע מה מגיע לו.

דובי אמיתי: יושבים פה נציגים מהרשתות בזום וגם הם התחילו להבין שהם מביאים תוצרת לא ראויה.

דובי אמיתי: הם מטעים את הציבור.

דובי אמיתי: כיושב-ראש ועדת הכלכלה אתה חייב, וזו בקשה, להוביל את המהלך הזה יחד עם משרד החקלאות.

דובי אמיתי: זה יהיה מצוין אם זה יהיה וולונטרי, ראינו סימנים.

דובי אמיתי: אם לא – אנחנו צריכים למצוא את הדרך, הגם שאין ועדת שרים לחקיקה.

דובי אמיתי: זה הדבר שכולנו חייבים לציבור שלנו.

דובי אמיתי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דודי מנביץ, יו"ר איגוד תעשיות המזון בהתאחדות התעשיינים, בבקשה.

דודי מנביץ: קודם כול, תודה רבה על הזכות לומר את דברינו.

דודי מנביץ: ראשית, אנחנו רוצים לברך את כל החקלאים ואת כל החקלאות על היום המיוחד הזה.

דודי מנביץ: חשוב לציין שתעשיית המזון הישראלית כרוכה ושזורה בחקלאים הישראלית בצורה מאוד מאוד הדוקה.

דודי מנביץ: למעשה, התשומה העיקרית של תעשיות המזון היא התשומה החקלאית.

דודי מנביץ: כשאנחנו מדברים על בטיחות תזונתית צריך לקחת את זה לזווית קצת שונה.

דודי מנביץ: חשוב מאוד לדעת שמאז הקורונה הסיכון הקיומי שלנו הוא לא רק הביטחוני-צבאי אלא הוא כמובן גם נושא המזון, ופה חשוב ביותר שהחקלאים והתשומות יהיו נגישים ביותר.

דודי מנביץ: כשאנחנו מדברים על יוקר המחייה ויוקר מוצרי החקלאות, אין ספק שגם בדוח ה-OECD, לצערי, יש פערים מאוד מאוד גדולים במוצרים שהתשומות שלהן הן חקלאיות, במוצרי המזון.

דודי מנביץ: חייבים להיות הוגנים ולהגיד שהידיים שלהם כבולות.

דודי מנביץ: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לעדכן בדבר אחד מאוד מאוד פשוט.

דודי מנביץ: נעשתה עבודה מאוד גדולה עבור מדינת ישראל שבה עלה ממצא מאוד מאוד ברור.

דודי מנביץ: התמיכה הישירה והעקיפה בחקלאות במדינות ה-OECD בשנת 1995 הייתה 30% מהתוצר הגולמי, בדומה למה שהיה בזמנו בישראל.

דודי מנביץ: במשך כמעט עשור וחצי שיעור התמיכה הזה ירד בשני שליש.

דודי מנביץ: בשנת 2010 שיעור התמיכה לפי דוחות ה-OECD שעשתה חברת מוניטור ירד לשיעור של 9.5%.

דודי מנביץ: בסופו של יום, אנחנו מתחרים מול מוצרי ייבוא שגם הם מיוצרים מתשומות חקלאיות מקומיות.

דודי מנביץ: לכן, כשיש פערים של 30% תמיכה מול 9.5%, והיום אפילו פחות, הידיים כבולות, וזה גם חוסר הגינות כלפי החקלאים וגם כלפי תוצרת המזון הישראלית.

דודי מנביץ: מכאן אני מבקש וקורא ליושב-ראש הוועדה ולוועדה להסתכל לכל אורך כל השרשרת ולתמוך בחקלאי ישראל.

דודי מנביץ: בסופו של יום, הם שומרים על החוסן הקיומי שלנו.

דודי מנביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שי בן אבי, בבקשה.

שי בן אבי: שלום.

שי בן אבי: ראשית, אני חייב לומר כמה דברים: ראשית, שופרסל משתתפת ביוזמה של משרד החקלאות לסמן תוצרת ישראלית, ואנחנו יוצאים לדרך ממש מיידית.

שי בן אבי: בשבוע הנוכחי אנחנו נחלק בין התוצרת המקומית לתוצרת הייבוא ונשלט את תוצרת הייבוא.

שי בן אבי: האסטרטגיה של שופרסל היא לייבא תוצרת חקלאית בשביל להשלים את הנדרש.

שי בן אבי: אנחנו מביאים תוצרת הארץ כל השנה של עגבניות ומלפפונים, אבל כשאין והחקלאים המקומיים שלי אומרים לי שאין תוצרת חקלאית לתת ושאני צריך להסתדר, אני בודק עם עוד חקלאים נוספים איתם אני עובד בתקופות מזדמנות ורק אז יוצא לייבוא.

שי בן אבי: מכון "יסודות" הציגו איזשהו נתון, שקצת מאיר את רשתות השיווק באור שלילי, המדבר על שלוש-ארבע רשתות שלמעשה מחזיקות את כל שוק המזון בצורה ריכוזית.

שי בן אבי: בעולם הירקות והפירות החלוקה בין רשתות המזון לבין השווקים הפתוחים והירקניות, זה שוק מאוד מבוזר.

שי בן אבי: למעשה, רק 55% מעולם הירקות והפירות נרכש ברשתות המזון והשאר מגיע לשווקים פתוחים, לירקניות שמאוד מתחזקות, ושם יש ביזור יחסית טוב.

שי בן אבי: כמובן שאנחנו מקדמים כל דבר שניתן כדי לתת את הפתרונות האלה.

שי בן אבי: אני יכול לדבר בשם החקלאים - - -

יעקב מרגי: אתה אומר שברירת המחדל שלכם היא קודם כל השוק הישראלי.

שי בן אבי: קודם כול.

שי בן אבי: אנחנו מנהלים הסכמי גידול עם ספקים שנים קדימה במטרה להבטיח שתהיה לי תוצרת.

שי בן אבי: מה שקורה עכשיו בעגבניות, ומה שקרה במלפפונים, זה השפעות גלי חום.

שי בן אבי: כל אחד מהחקלאים שלי, והם חקלאים גדולים ומוכרים, יכול להעיד על הדבר.

שי בן אבי: זו האסטרטגיה שלנו ואנחנו מקדמים את זה כל הזמן.

שי בן אבי: מצד שני, הם מדברים הרבה מאוד על הקושי בהתמודדות עם הממשלה ועל הקושי בהבאת כוח אדם, וזה חשוב מאוד - - -

יעקב מרגי: שי, תודה.

יעקב מרגי: מוטי אלקבץ, בבקשה.

מרדכי אלקבץ: קודם כול, אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת מרגי.

מרדכי אלקבץ: אני רואה בך היום כתומך הגדול ביותר בחקלאות הישראלית ובחקלאים הישראלים.

מרדכי אלקבץ: תודה לחברי הלובי החקלאי ולכל חברי הכנסת שנוכחים בוועדה ומביעים תמיכה, ואני מקווה שנתרגם אותה מאמירה למעשים בבוא היום.

מרדכי אלקבץ: ענף הלול מייצג את מגדלי הלול.

מרדכי אלקבץ: ענפי הלול במדינת ישראל כוללים כ-4,000 מגדלים, 3,000 מגדלי הטלה, בעיקר בצפון הארץ, ועוד כ-1,000 מגדלים בענפי הפטם וההודים והרבייה.

מרדכי אלקבץ: צריך להבין שלא בוחנים את ענפי החקלאות רק בהיבט הכלכלי, יש לזה משמעות לאומית.

מרדכי אלקבץ: 2,000 מגדלים בגבול הלבנון לא יוכלו להתקיים אם יחוסל ענף ההטלה.

מרדכי אלקבץ: אפשר בקלות לספק את הביצים למדינת ישראל בייבוא, אבל זה יחסל את ההתיישבות במרגליות, באביבים, בכפר יובל, בדובב, ובכל גבול הלבנון.

מרדכי אלקבץ: אנחנו נפגע ב-4,000 משפחות שעוסקות באופן ישיר, ובעוד אלפי משפחות שמתפרנסות באופן עקיף מהענף.

מרדכי אלקבץ: כיושב-ראש הוועדה היו כבר צריכות להיות מונחים בפניך תוספת לתקנות 2020 שהיו מבטיחות תוספות למכסות הביצים לקראת חגי פסח.

מרדכי אלקבץ: אם זה לא יעבור מיידית אנחנו נגיע למצב ש - - -

יעקב מרגי: זה יבוא, זה בשלבים אחרונים.

מרדכי אלקבץ: אני מאוד מקווה.

מרדכי אלקבץ: אני רוצה להודות על הרוח הטובה שנושבת במשרד החקלאות, הן מהשר והן מהמנכ"ל, וזה אחרי חמש שנים קשות בהנהגת השר והמנכ"ל הקודמים, שלא רק שלא תרמו, גם פגעו בחקלאות הישראלית, ואני אחראי על מה שאני אומר.

מרדכי אלקבץ: תודה.

יעקב מרגי: מוטי, תודה.

יעקב מרגי: נמרוד הגלילי, בבקשה.

נמרוד הגלילי: שלום לוועדה הנכבדה וליושב-ראש הוועדה.

נמרוד הגלילי: אני מנהל את תחום רשתות המזון באיגוד לשכות המסחר.

נמרוד הגלילי: הרשתות הן בהחלט בעד עידוד ובקידום התוצרת החקלאית המקומית.

נמרוד הגלילי: כפי ששי ציין, למיטב ידיעתי, הרשתות מייבאות רק כשיש מחסור בתוצרת המקומית.

יעקב מרגי: כולן או רק חלקן?

נמרוד הגלילי: אני לא יודע להגיד על כל רשת ורשת.

נמרוד הגלילי: אני מעריך ממיטב ידיעתי שיש העדפה לקניית תוצרת מקומית, וכשיש עליית מחירים או כשיש מחסור אז כדי לשמור על רמת מחירים סבירה לכלל הצרכנים, הם מספקים גם תוצרת מיובאת.

נמרוד הגלילי: יש היענות ראשונית של מספר רשתות ליוזמת משרד חקלאות לקידום סימון תוצרת מקומית באופן וולונטרי.

נמרוד הגלילי: אנחנו נגד החובה - - -

יעקב מרגי: נמרוד, הדיון הזה הוא לא שיחת מוטיבציה.

יעקב מרגי: אני מצפה שתגיד: אנחנו, נציגי לשכות המסחר, קוראים לכל הרשתות לתמוך בסימון תוצרת ישראלית, וזהו.

נמרוד הגלילי: אני בהחלט קורא לרשתות, אבל אני חושב שזה חייב להיעשות באופן וולונטרי ולא בחקיקה מחייבת.

נמרוד הגלילי: אני לא חושב שצריך עוד רגולציה.

יעקב מרגי: גם אני חושב שלא צריך חקיקה, אבל כשלא הולך עושים חקיקה.

נמרוד הגלילי: אני חושב שהתחיל עכשיו מהלך וצריך לבחון אותו בתקופת זמן מסוימת.

נמרוד הגלילי: יש גם היום סימון של תוצרת חקלאית על ידי החקלאים עצמם כמו תפוחים של בראשית או תפוחי אדמה של חבל מעון.

נמרוד הגלילי: לא נרצה להיות כמו באירופה שמסמנים תוצרת ישראלית, ולאו דווקא ממניעים טובים, אם זה בשטחי יהודה ושומרון, ולא נרצה שיהיה גם - - -

יעקב מרגי: תודה, זה הנימוק של המתנגדים.

יעקב מרגי: ראובן שליסל, בבקשה.

ראובן שליסל: שלום לכולם, חברים יקרים, שר החקלאות, מנכ"ל, חברי כנסת.

ראובן שליסל: בתפקידי אני סגן נשיא איגוד לשכת המסחר וראש ענף המזון.

ראובן שליסל: קודם כול, אני רוצה להודיע שאנחנו בעד עידוד צריכת תוצרת מקומית, וכמובן בביטחון המקסימלי שיש.

ראובן שליסל: בדיונים שהיו לנו בזמנו, כשנפתחו הייבוא לגבינות ודברים כאלו, אמרנו שבזמן חירום, חס ושלום, אין מושיע לישראל, רק החקלאות הישראלית, וכך גם צריך לעשות.

ראובן שליסל: מאידך, צריך לגרום לתחרות בשוק המקומי ולתת אפשרות להורדת מכסים והורדת המכסות כדי שהייבוא יהיה מנוף ומנוע לתחרות בישראל.

ראובן שליסל: היו כאן דוגמאות בעבר.

ראובן שליסל: למשל, הייתה בלעדיות לאוסם בפסטה.

ראובן שליסל: הייבוא נפתח, התחרות הייתה מצוינת, המחירים ירדו, והיבואן הכי גדול של פסטה בישראל הוא אוסם, וכך גם בענפים אחרים.

ראובן שליסל: אני באמת רוצה שנזכור שבשעת חירום אין מישהו אחר – אין לי אלא אני.

ראובן שליסל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אלעד מלכא, בבקשה.

אלעד מלכא: ראשית, תודה רבה על רשות הדיבור, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לכל מי ששותף ליום זה.

אלעד מלכא: אדוני היושב-ראש, ארצה להתייחס לשלוש נקודות בקצרה, ברשותך.

אלעד מלכא: ראשית, התפיסה שהוצגה פה היא עדיין תפיסה של תכנון מרכזי, כמה אנחנו נייצר, כמה צריך לייבוא, וכמה הצרכן הישראלי אמור לצרוך.

אלעד מלכא: זו תפיסה מיושנת שהובילה אותנו למחסור בחלב, חמאה וירקות, כל שני וחמישי.

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

אלעד מלכא: התפיסה לא צריכה להיות של ייבוא על חשבון תוצרת מקומית, וההיפך.

אלעד מלכא: הסיפור של חסמי ייבוא גורמים למשק הישראלי להתמקד בענפים בהם הוא פחות טוב.

אלעד מלכא: אנחנו רואים פריון עבודה נמוך בתוצרת החקלאות כפי שהציגו קודם מכון "יסודות".

אלעד מלכא: דווקא פתיחה לייבוא תעזור למשק להתמקד בענפים מוטי ייצוא שבהם אנחנו יכולים לייצר יותר, להרוויח יותר, להפוך את החקלאות למקצוע רווחי יותר במקום להשאיר אותו נסמך והולך ומדלדל מיום ליום, לצערנו הרב.

אלעד מלכא: דווקא הפתיחה לתחרות תייעל אותו, תהפוך אותו ליצואן בתחומים מסוימים.

אלעד מלכא: ראינו השבוע ש - - -

יעקב מרגי: אלעד, תודה.

אלעד מלכא: ברשותך, אדוני היושב-ראש, עוד שתי נקודות.

אלעד מלכא: הרעיון של סימון ארצות המקור בעיננו יכול בצורה וולונטרית, עם סייג אחד.

אלעד מלכא: כדאי מאוד גם לציין כמה מתוך מחיר התוצרת מחו"ל הוא מכס שמשלמים למדינה שמיועד לייקר את התוצרת מחו"ל ואז הצרכן יוכל לראות את התמונה בצורה מלאה לנגד עיניו.

אלעד מלכא: לבסוף, המגבלות על הייצור המקומי, אם זה במכסות, אם זה בפריון עבודה נמוך, הן אלו הגורמות לכך שיש מיעוט חקלאים בישראל.

אלעד מלכא: תפתחו לייבוא, נתייעל, נהיה הרבה יותר טובים, ונוכל לייצא כמו שמייצאים עכשיו לאיחוד האמירויות.

אלעד מלכא: תודה.

יעקב מרגי: תודה - הכול אוטופי.

יבגני סובה: תווית עם מכס של המדינה זה כמו להסתובב עם תעודת יושר שאין לך - - -.

יבגני סובה: זה להגיד: יש לי שמונה תיקים פליליים, הנה, אני מסתובב עם שמונה תיקים פליליים.

יבגני סובה: ברור ש - - -.

יבגני סובה: אבל רעיון מצוין, אולי אדוני השר יקדם את זה.

יעקב מרגי: יעקב בכר, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לשר ולמנכ"לו ותודה רבה על כל היום הזה.

יעקב מרגי: אני חבר קיבוץ מענית, ואני יושב-ראש התאגידים הכלכליים הקיבוצים.

יעקב מרגי: אני מייצג מיליארדי שקלים בחקלאות הישראלית.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות תמציתי ולספר לחברי הכנסת איך קרה שהגענו לאן שהגענו.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת לכם אותות איך הולכים להמשיך להכות אותנו.

יעקב מרגי: כשיגידו לכם רפורמה במים, יכו את החקלאים.

יעקב מרגי: כשיגידו לכם שינוי בתכנון, מכים את החקלאים.

יעקב מרגי: כשידברו איתכם על התייעלות כלכלית בחקלאות הישראלית, מחסלים את החקלאים.

יעקב מרגי: כשידברו איתכם על חקיקה מגינה על חקלאים ביוזמת משרד האוצר, מתכוונים לחסל חקלאים.

יעקב מרגי: כשידברו איתכם על טיוב מי השפד"ן, מתכוונים לחסל חקלאים.

יעקב מרגי: כשידברו איתכם על חוסר בחמאה, פתיחת הייבוא, מתכוונים לחסל חקלאים.

יעקב מרגי: פתחנו את הייבוא בשנה האחרונה, וזה לא אמר מר מלכא, והמחיר עלה פי 2.

יעקב מרגי: כשהאגף החקלאי של רמ"י מציע רפורמות במשבצות החקלאיות, הוא מתכוון להכות חקלאים.

יעקב מרגי: אל תאמינו לכל רפורמה שהמקור שלה היא במשרד האוצר, באגף התקציבים, ברמ"י.

יעקב מרגי: הגענו למקום הזה, כפי שהוצגה היום החקלאות בישראל, כי הלכנו מרפורמה לרפורמה, מדחי לדחי.

יעקב מרגי: כל פעם סיפרו לכם שרוצים להגן על החקלאים, אבל היכו אותם והיכו אותם.

יעקב מרגי: מר בכר, מה אתה מציע?

יעקב מרגי: אני מציע לאדוני לאלתר להודיע שהוועדה תומכת בחוק החקלאות כפי שמביא אותו שר החקלאות.

יעקב מרגי: איך אני יכול להצהיר הצהרה כזו כשאני לא מכיר את חוק החקלאות?

יעקב מרגי: אז שהשר יגיש אותו, בבקשה.

יעקב מרגי: הוא יגיש אותו לוועדת שרים לחקיקה, זה בידי משרד החקלאות אני יודע שהוא רוצה להוביל את זה, ואנו מודים לו על כך.

יעקב מרגי: אתה צריך להודיע לאלתר שמה שקרה במשק הפטם ב-2015, כשמנעו ממועצת הלול לקבוע הסדרים, העלה את המחיר לצרכן ומוטט מאות לולנים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: שוב פעם מכרו שוק חופשי, פתיחה, רפורמה, לטובת החקלאים, וחיסלו עוד 200 חקלאים.

יעקב מרגי: אל תאמינו - שיהיה לכם רמזור אדום, דופקים אותנו.

יעקב מרגי: תזכרו שכל רפורמה שהם מביאים, זה 200 חקלאים פחות.

קריאה: מהו לוח הזמנים לחוק?

נחום איצקוביץ: זה במיידית.

יעקב מרגי: הגר, בבקשה.

הגר יהב: תודה על הדיון.

הגר יהב: אני רוצה רק לדייק לגבי סימון תוצרת.

הגר יהב: מעבר לבאז הגדול מאוד שקיים כרגע בציבור, מבחינת הליכי חקיקה, הליכה חקיקה פרטית בכנסת כרגע תקועים, אבל כן ייצרנו מצב שיש הסכמה רחבה בכל סיעות הבית.

הגר יהב: יש שלושה חוקים.

הגר יהב: יש גם את הרצון של משרד החקלאות - - -

יעקב מרגי: אם יש הסכמה אז החקיקה לא תקועה, אפשר להביא את זה.

הגר יהב: זו הנקודה שאני מבקשת להעלות, אדוני היושב-ראש.

הגר יהב: אני חושבת שהוועדה הזו יכולה לקדם את הדבר הזה.

הגר יהב: אפשר לקחת את שלושת החוקים שהונחו כבר - - -

יעקב מרגי: אם יש חוקים ממשלתיים שהם תקועים והם בהסכמה של שני הצדדים, אפשר לשים פרטי.

הגר יהב: לא חוק ממשלתי, יש את החוק של רמי בן ברק, יש את החוק של הילה שי וזאן, ויש את החוק של מיקי זוהר.

הגר יהב: בסופו של דבר, שלושתם רוצים לקדם את עניין סימון תוצרת.

הגר יהב: ברגע שיובאו כולם לוועדה - - -

יעקב מרגי: אם הילה שי וזאן ומיקי זוהר רוצים לקדם את זה, הם יכולים לעשות את מיידית.

יעקב מרגי: הוועדה לא תתמהמה.

הגר יהב: מעולה.

הגר יהב: זה יתחבר אז למהלך המדהים שעשו במשרד החקלאות בעניין הוולונטרי ואפשר יהיה לקדם את זה, ולא צריך לחכות שלמעלה כחול-לבן והליכוד יסתדרו.

הגר יהב: אפשר כבר להביא את זה כי יש הסכמות על העניין הזה.

הגר יהב: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אלי מורגנשטרן, סיפרו לי שנבחרת כאחד המשפיעים בכלכלה הישראלית.

יעקב מרגי: אם אתה משפיע בכלכלה הישראלית, תגיד לנו איך אתה מציל את החקלאות הישראלית.

אלי מורגנשטרן: אני רכז מים, חקלאות ונמלים באגף תקציבים במשרד האוצר.

אלי מורגנשטרן: נאמרו פה המון דברים בשבחם של החקלאים ועל חשיבות החקלאות הישראלית.

יעקב מרגי: אתה גם אשם שהזרעים תקועים לנו הרבה זמן בנמלים.

אלי מורגנשטרן: אני אשם בהכול, לוקח אחריות מלאה.

אלי מורגנשטרן: אתייחס לכמה נקודות מאוד חשובות שהוזכרו פה: האחד, סימון תוצרת ישראלית בהתנדבות וולונטרי זה דבר מבורך.

אלי מורגנשטרן: תמיד תוספת מידע תורמת לאזרחים ואין ספק לגבי החשיבות והברכה שבזה.

אלי מורגנשטרן: לגבי חקיקה ורגולציה מחייבת – צריך לקחת בחשבון ש-93% מהתוצרת החקלאית שהישראלים צורכים היא תוצרת ישראלית.

אלי מורגנשטרן: לכן, אם אנחנו נחייב סימון של התוצרת, החקלאים הישראלים הם אלה שישלמו על זה בסוף והתוצרת הישראלית תתייקר, כך שבחלוקת המשקל בין מי יצטרך לשלם על סימון המוצרים בין הייבוא לבין המקומי, - - -

נחום איצקוביץ: אלי, זה לא עולה כסף.

אלי מורגנשטרן: אם זה לא עולה כסף, הכול טוב.

אלי מורגנשטרן: אבל אני לא מכיר רגולציה כמעט שלא - - -

נחום איצקוביץ: זה לא עולה כסף.

יעקב מרגי: נחום, אני רוצה לשאול שאלה.

יעקב מרגי: כשהרשתות כמו: רמי לוי שיווק השקמה, ויקטורי, עם גאוות היחידה שלהן, סימנו מוצרים של אוסם ועלית כאילו הם שלהם, - -

אלי מורגנשטרן: שיקולים כלכליים, אף אחד לא חייב אותם.

יעקב מרגי: - - האם זה עלה להן?

אלי מורגנשטרן: ברור שזה עלה להן, אבל זה השתלם להן.

אלי מורגנשטרן: זה הגדיל את ההוצאות אבל הגדיל גם את ההכנסות.

יעקב מרגי: כשאתה אומר על המדפים בסופרים: תוצרת טורקיה, תוצרת ישראל, האם זה עולה כסף?

אלי מורגנשטרן: המדבקות של מחירי המזון עולות 250 מיליון - - -

קריאה: לא עולה כסף - - -

אלי מורגנשטרן: תרשו לי, לא התערבתי לאף אחד.

אלי מורגנשטרן: עמית בן-צור בסקירה של "יסודות" ציין כל מיני תחזיות, ואפשר להגיד אולי אפוקליפטיות, לגבי מה יקרה אם לא נגדיל את התוצרת החקלאית בשנים הבאות.

אלי מורגנשטרן: אני רוצה לדבר על נתונים יבשים, לא על תחזיות.

אלי מורגנשטרן: כל הנתונים שאני מצטט פה הם מאתר משרד החקלאות בפרסומים רשמיים.

אלי מורגנשטרן: מנתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה בישראל גדלה משנת 2000 עד היום ב-41%, התוצרת החקלאית גדלה באותה תקופה ב-9% בלבד.

אלי מורגנשטרן: כלומר, ריאלית אנחנו במחסור של 32% בתוצרת של פירות וירקות בהשוואה לשנת 2000.

אלי מורגנשטרן: התוצאה הישירה של הממוצע לנפש הנמוך יותר היא גם גם, גם יש פחות תוצרת לנפש וגם המחירים עולים.

אלי מורגנשטרן: באופן לא מפתיע בכלל, באותם נתונים של משרד החקלאות מסתבר שזה באמת מה שקרה.

אלי מורגנשטרן: צריכת הפירות וירקות לנפש מאז שנת 2000 עד היום ירדה ב-20%.

אלי מורגנשטרן: לגבי מחיר הפירות והירקות - הפירות עלו ב-40% והירקות עלו ב-25%.

אלי מורגנשטרן: כלומר, המתמטיקה כאן מאוד פשוטה, זה לא איזה מדע אטום.

אלי מורגנשטרן: המסקנה מזה היא שיש לנו כמות ייצור שאנחנו יכולים לייצר.

אלי מורגנשטרן: הגידול שלו גם מוגבל באיזושהי צורה ו - - -

אלון שוסטר: זה שקר, שקר גס.

אלון שוסטר: אין לנו מגבלה, יש לנו אוצר שמתעלל בחקלאות המפוארת.

אלון שוסטר: נוכל לייצר פי כמה וכמה אם תפסיקו לחשוב - - -.

אלון שוסטר: בושה וחרפה שאתה - - -

יעקב מרגי: אלי, אני מוכן לקבל את התיאוריה הכלכלית הזו אם היית מתייחס גם לפערים.

יעקב מרגי: אני יודע באיזה עלות זה יוצא מהחקלאי, ואני רואה אותו במרחק של כמה קילומטרים מרשת השיווק שקרובה למועצה שלי.

יעקב מרגי: אני רואה שהפערים הם במאות אחוזים.

יעקב מרגי: איך אתה מסביר את זה?

יעקב מרגי: אם החקלאי לא יקבל את התמורה הראויה עבור התוצרת אז הוא יעבור לענפים אחרים ויהיו פחות גידולים ואז הביקוש יגדל וההיצע ירד והצריכה גם תרד.

יעקב מרגי: אני מוכן לקבל תיאוריות כלכליות אבל צריך לשים את כולן וצריך לומר את האמת.

יעקב מרגי: אהבתי את הגרף עם שעון החול ההפוך במצגת של "יסודות", את צוואר הבקבוק של ארבע רשתות שיווק גדולות.

אלי מורגנשטרן: ספציפית, הסיפור של רשתות השיווק הוא סיפור שנמצא בדיונים בממשלה כבר הרבה מאוד זמן, וכולנו מתעסקים בו לא מעט.

יעקב מרגי: אתם לא עושים בו.

אלי מורגנשטרן: במשך שלוש שנים בדקנו בוועדת מחירים, בשיתוף עם משרד החקלאות.

אלי מורגנשטרן: אני יודע שהשר במשרד החקלאות היה שר אחר, והיה גם מנכ"ל אחר.

יעקב מרגי: זה היה משרד חקלאות של קהלת.

אלי מורגנשטרן: אני לא רוצה להגיד.

יעקב מרגי: אל תגיד, לי יש חסינות ואני אומר.

אלי מורגנשטרן: נעשתה בדיקה מקצועית מאוד, עם רואי חשבון, שבדקו במשך שלוש שנים ברצף את הרווחיות במקטע הקמעונאי.

אלי מורגנשטרן: לא מצאו רווחיות יתר בהשוואה לענפים אחרים, לא מצאו.

יעקב מרגי: לא אכפת לי מענפים אחרים.

אלי מורגנשטרן: אין שם רווחיות יתר.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד לך של מי זה מפלטו.

אלי מורגנשטרן: אבל בדקנו.

יעקב מרגי: אני כרגע מדבר על חקלאות, ועזוב אותי בהשוואה לענפים אחרים.

יעקב מרגי: הכנסת את המונח הזה - - -

אלי מורגנשטרן: בלי ענפים אחרים.

יעקב מרגי: קח בשרשרת את עלות הייצור, באיזה מחיר זה יוצא מהחקלאי, באיזה מחיר זה משווק לצרכן, ותבין למה אנשים עוברים לגדל לימונים, כי ההשקעה היא מינימלית והשטחים נתפסים, ואחרים עוברים לגדל חוחובה, כי אין שם כמעט השקעה, היא אולי פעם ב-, וקבל תפוקה.

אלי מורגנשטרן: בשביל לדעת אם משהו חריג או לא, אני צריך להשוות אותו למשהו אחר.

נחום איצקוביץ: אתם מסרבים להשוואת מחירים היום.

נחום איצקוביץ: אתם סירבתם בוועדת מחירים שהייתה לפני שבוע, היינו ביחד.

אלי מורגנשטרן: אנחנו לא מסרבים, אשמח להשיב על זה ולדייק את עמדתנו בעניין.

נחום איצקוביץ: אלי, אני גם הייתי שם.

נחום איצקוביץ: שנינו היינו באותה ועדה.

נחום איצקוביץ: אנחנו ביקשנו לערוך.

נחום איצקוביץ: אנחנו חולקים מבחינה מקצועית על מה שנעשה בשלוש השנים הקודמות מבחינת הבדיקה.

נחום איצקוביץ: מבחינה מקצועית הייתה שם הטיה בתוך הנתונים.

אלי מורגנשטרן: זו אמירה מאוד חמורה שהייתה הטיה בתוך הנתונים, אבל - - -

יעקב מרגי: אלי, אל תפריע.

נחום איצקוביץ: אני לא בא אליך בטענה, לא אתה עשית את זה.

נחום איצקוביץ: אני גם לא בא בטענה לאוצר.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, לא הייתי שם, יש הטיה.

אלי מורגנשטרן: זה אמירה מאוד חמורה - - -

יעקב מרגי: אני אומר את זה, אני מוכן לקחת אחריות.

אלי מורגנשטרן: שוועדת מחירים הטתה - - -?

נחום איצקוביץ: המחקר נעשה על ידי אגף בתוך המשרד שלנו, ואני אומר לך שיש שם נתונים שהם אינם מדויקים.

נחום איצקוביץ: אני עומד מאחורי מה שאני אומר.

נחום איצקוביץ: ביקשנו בוועדת המחירים רק לבדוק את המחירים שהחקלאי מקבל כי החקלאי מקבל את זה בדרך של שבוע-שבועיים לאחר מכן, עם קיזוזים וכן הלאה – רק את זה, וועדת המחירים סירבה לנו, למרות שיש עלייה במחירים לצרכן, והיצרן מקבל פחות, הפער גדל.

נחום איצקוביץ: לא הסכמתם לעשות את הבדיקה.

נחום איצקוביץ: זה היה לפני שבוע.

נחום איצקוביץ: בואו נעשה את הבדיקה, תסכימו לבדיקה, ואחר כך נקבל את ההחלטות כאן.

נחום איצקוביץ: אתם רוצים לקבל החלטות של מדיניות ולספר סיפורים?

נחום איצקוביץ: בואו נעשה את הבדיקה, נהיה כולנו בידיים נקיות.

יעקב מרגי: אלי, אמרתי בפתיח שלי שאם ניקח את זה רק בנוסחאות כלכליות, בתפיסת עולם כלכלית, ורק דרך החור של הגרוש, אתה צודק.

יעקב מרגי: בואו נפתח את זה לתחרות פרועה, כפי שאמר אלעד מלכא, והוא חולם חלומות על יעילות, ונביא הכול, ולא יותר, מה יהיה מחר – ירחם השם.

יעקב מרגי: נייבש הכול, זה עולה יותר זול.

יעקב מרגי: כשאני פותח קופסת שימורים של מלפפונים וכתוב לי הודו או תאילנד, ואני אוכל את זה, אני אוכל את זה בחלחלה כי אני לא יודע מה רמת הפיקוח שם.

יעקב מרגי: אם תכניס לנוסחה הכלכלית שלך גם דברים עם ערך מוסף כמו: ציונות, שמירת קרקע, ביטחון, תאמין לי שהנוסחה תיתן לך תמונת מצב.

יעקב מרגי: אם אתה הולך על זה רק כלכלית - - -

אלי מורגנשטרן: אבל אנחנו לא מדברים כרגע על מחירים, אנחנו מדברים על מחסור.

אלי מורגנשטרן: יש ירידה של 20% בצריכת פירות וירקות על ידי האזרחים.

יעקב מרגי: למה?

אלי מורגנשטרן: כי אין מספיק.

יעקב מרגי: לא, כי לא כדאי.

יעקב מרגי: סליחה, אתה לא חי שם, אני חי שם.

יעקב מרגי: לא כדאי להם, לא כדאי להם, לקום בארבע בבוקר, לפרוץ דיסק בצוואר ובגב, לגייס את כל המשפחה, במשך שלושים שנה, ובסוף להשמיד את התוצרת בטרקטור או לא לקטוף.

יעקב מרגי: לא שווה לו למכור במחיר הזה.

קריאה: או שגונבים לו.

יעקב מרגי: גם אם ארבע רשתות השיווק לא מתאמות מחירים, הן קרטל.

יעקב מרגי: קל מאוד לתאם מחירים כשזה ארבע רשתות שיווק.

רם בן ברק: אבל למה להתעסק עם הטייקונים?

רם בן ברק: מתעסקים עם החקלאים.

יעקב מרגי: צריכה להיות אמירה.

יעקב מרגי: אני לא בא אליך בטענות.

יעקב מרגי: מכובדי השר, אם לממשלה הזו יש אופק, צריך להביא החלטת ממשלה ששמה את החקלאות כיעד לאומי אסטרטגי, מגדירה יעדים, השקעות וצרכים - שם אני נמצא.

אלי מורגנשטרן: לגבי המחסור - בסוף בסוף יש מגבלת ייצור אפקטיבית, אי אפשר להתעלם מזה.

אלי מורגנשטרן: אנחנו כבר רואים 20% ירידה ב- - -

יעקב מרגי: אילו לחקלאי ישראל היה כדאי והם היו רוצים לגדל עגבניות כפי שהמשק הישראלי צריך, הייתה לו בעיה?

קריאות: עובדה שהם לא עושים את זה, הם מגדלים דברים אחרים.

יעקב מרגי: למה לא עושים?

אלי מורגנשטרן: השטחים החקלאים המעובדים לא ירדו.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, היום לא קוטפים עגבניות אלא מביאים מטורקיה כי יותר זול.

נחום איצקוביץ: הייצור החקלאי בעגבניות היה 180,000 טון לשנה.

נחום איצקוביץ: הוא ירד ל-130 בגלל בעיית רווחיות - - -.

נחום איצקוביץ: סליחה, אל תגיד שאין כושר ייצור, יש כושר ייצור.

יעקב מרגי: רווחיות - אלי, אתה לא יכול להתעלם מזה.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להסתכל רק בעיניים - - -

אלי מורגנשטרן: - - - שבחרו לגדל פירות במקום עגבניות – זה מעולה.

קריאה: זה לא נכון.

אלי מורגנשטרן: זה הנתונים של משרד החקלאות.

יעקב מרגי: ברגע שמגדל עגבניות בפעם ראשונה לא יצליח להתמודד מול כוחות השוק האלה, הוא לא יגדל בפעם השנייה, כי הוא הפסיק להתנדב למען המדינה, הוא כבר חיסל את כל הרזרבות שלו, כיבינו לו את האור בעיניים, אין לו אוויר בנשמה.

יעקב מרגי: הוא לא יגדל שוב עגבניות ואז יהיה לך מחסור, ואתה תגיד לי שיש מחסור.

יעקב מרגי: אני שואל למה כי ה"למה" הזה לא נמצא באוצר אלא בממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה צריכה להגדיר וצריכה להתערב בכוחות השוק כי זה חקלאות, זה לא טקסטיל, עם כל הכבוד.

אלון שוסטר: אלי, עזוב את ה"למה".

אלון שוסטר: אתה רוצה שנגדל עגבניות ומלפפונים ונייצר בשר, חלב וביצים?

אלון שוסטר: אם אתה רוצה אז אתה וחבריך באוצר, יחד איתנו, המקצוענים, צריכים להביא את כושר הייצור, זה תלוי בנו.

אלון שוסטר: צריך להשקיע.

אלון שוסטר: צריך קודם כול לסמן את המטרה.

אלון שוסטר: נדבר אם זה אננס או תבלינים, אבל ירקות לסלט, ביצים וחלב – זה תפקידנו.

אלון שוסטר: אתה יחד איתי, אתה לא מתבונן מהצד.

אלון שוסטר: זו תחושה קשה מאוד של בגידת האוצר במטרה הלאומית של ייצור מזון.

אלי מורגנשטרן: ברגע שנכנסת המילה "בגידה", אני מרים ידיים.

אלון שוסטר: לא אמרתי שצריך להעמיד אותך לדין, אמרתי שזו בגידה במטרה לאומית.

אלון שוסטר: נטישה, בסדר?

אלון שוסטר: זה יותר נוח לך?

אלון שוסטר: אובדן האמון במטרה הלאומית הזו.

יעקב מרגי: נטישה.

אלי מורגנשטרן: אני חושב שתפקידנו כדרג מקצועי הוא להציג בפני דרג מקבלי ההחלטות את הנתונים כמו שהם.

אלי מורגנשטרן: כבוד השר, אין תפקידי - - -

אלון שוסטר: לא ענית לשאלה שלי.

אלון שוסטר: אני מקבל בהכנעה שאתה לא חייב לענות לשאלה שלי.

אלון שוסטר: אל תענה.

אלי מורגנשטרן: מתוך כבוד רב, אני לא אגיד עמדה שלי לגבי מה צריך, אני רק אגיד את הנתונים.

אלי מורגנשטרן: בנתונים - - - התוצאות הן שיש מחסור.

אלון שוסטר: הנתונים לא סתמיים ולא מקריים.

אלון שוסטר: אנחנו יודעים לייצר הרבה יותר, אנחנו יודעים להשקיע במחקרים, בידע, בתנאים סביבתיים, שייצרו יותר.

יעקב מרגי: במילים פשוטות, אם נפקיר את החקלאות לכוחות השוק, לא תהיה כאן חקלאות.

יעקב מרגי: אם מישהו חושב שאפשר אחרת, בבקשה.

רם בן ברק: אנחנו עשינו היום יום דיונים בנושא החקלאות.

רם בן ברק: נציג האוצר, אני מופתע מהניתוק העצום שיש במשרד האוצר לבין מה שקורה באמת בחקלאות.

רם בן ברק: אני מציע לכם באמת לרדת ולראות מה זה אומר לעבוד בחממה, ותגידו אחרי זה אם אתם חושבים שהישראלים יכולים להחליף את העובדים הזרים או שצריך להטיל עליהם מס, וכן הלאה.

רם בן ברק: אני רוצה לדבר על סימון מוצרים כי שמעתי שהתייחסת לזה כשלא הייתי כאן, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: כולם התייחסו לזה, גם בסיכום נתייחס.

רם בן ברק: אני מסתכל על החליפה שאני יושב עכשיו שנקנתה בבני ברק, ואני מחויב שיהיה כתוב איפה ייצרו אותה, האם בווייטנאם או בסין.

רם בן ברק: באופן עקרוני, למה זה צריך להיות מחויב?

רם בן ברק: אני מסתכל גם על הנעליים.

רם בן ברק: אם אתה קונה היום מכונית אופל, הם מחויבים להגיד האם האופל הזה יוצרה בטורקיה או בגרמניה, כי מבחינת הקונה יש לזה משמעות.

רם בן ברק: הוא רוצה לדעת איפה יוצר האוטו שלו.

רם בן ברק: על פי חוק הם לא יכולים לא לסמן.

רם בן ברק: רק בדבר אחד אומרים שזה יהיה וולונטרי.

רם בן ברק: לא, זה לא צריך להיות וולונטרי.

רם בן ברק: אדם שקונה עגבנייה צריך לדעת האם העגבנייה שהוא אוכל גדלה בישראל או בטורקיה.

רם בן ברק: זה יותר חשוב מהשאלה איפה יוצרה החליפה שאני לובש.

רם בן ברק: ביום רביעי אנחנו הולכים להגיש את החוק לסימון מוצרים.

רם בן ברק: אני מצפה שתהיה לזה תמיכה מקיר לקיר, אופוזיציה וקואליציה.

רם בן ברק: בואו נחוקק חוק שמחייב את רשתות השיווק לסמן מאיפה מגיע ומיוצר האוכל שאנחנו מכניסים לפה שמשפיע באופן חד-משמעית ובאופן מיידי על בריאותנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: הוועדה מודה ליוזמי יום החקלאות בנגב, לחברי הכנסת, לאורחים היקרים, ובראשם שר החקלאות ומנכ"ל משרדו.

יעקב מרגי: הוועדה שמרה על עתיד ביטחון המזון במדינת ישראל ועל המגמות בענף החקלאות.

יעקב מרגי: מהדיון עולה שהממשלה צריכה לקיים דיון מיוחד ולהגדיר את מדיניותה לגבי ענפי החקלאות, כולל תכנון מקיף, השקעות הון בחקלאות, טיפוח ענפים חיוניים בחקלאות, לטובת ביטחון המזון.

יעקב מרגי: הוועדה סבורה שיש לתמוך בסימון תוצרת חקלאית בישראל.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת לפטור את החקלאים ממס מעסיקים ולהוזיל את עלויות הייצור, את עלויות העסקת העובדים.

יעקב מרגי: הוועדה סבורה שיש לתכנן את צורכי המדינה בתחום ביטחון המזון, ובפרט בתחום החקלאות.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרדי הממשלה להעדיף במכרזים תוצרת חקלאית ישראלית.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להשקיע ולהגדיל את השקעות במו"פ החקלאי הישראלי.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שהאוצר מסתכל על החקלאות בפריזמה של כדאיות כלכלית בלבד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נמשיך לעקוב אחרי הנושא.