ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 21, 2020-11-02 10:36

עינב קאבלה: בוקר טוב לכולם.

עינב קאבלה: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

עינב קאבלה: היום יום שני ט"ו בחשון תשפ"א ה-2 לנובמבר 2020.

עינב קאבלה: היום הנושא שלנו הוא אמצעים טכנולוגיים להגנה על ילדים ונוער ברשת לאור השימוש המוגבר בתקופת הקורונה.

עינב קאבלה: האמת היא שלהגן על ילדים ונוער ברשת האינטרנט זה פשוט תמיד נכון, ותמיד חשוב.

עינב קאבלה: התקופה הנוכחית מזמנת לנו אתגר לא פשוט בעניין הזה כי הילדים והנוער מצויים זמן ממושך, בדרך כלל יותר מהרגיל מול מסכים וקשה לבוא בטענות לאור המצב על החשיפה הממושכת.

עינב קאבלה: אנחנו נגענו בנושא הזה ממש רק לרגע בישיבה שעסקה למי שהיה איתנו וזוכר בלמידה בימי קורונה, וממילא רצינו לייחד לכך דיון נפרד שלא נוגע רק ללמידה ברשת אלא בכלל לשימוש ברשת.

עינב קאבלה: אנחנו יודעים שהילדים והנוער כיום עושים שימוש רב ברשת למשחקים, לצפיה, ללמידה, קשרים חברתיים ועוד שימושים שונים ואין הורה, ואני מדברת גם כהורה, שלא חושש ממצב שילדיו יחשפו באינטרנט לתובעה, פורנוגרפיה, אלימות, לא חסרים דברים רעים.

עינב קאבלה: אם נתחיל מהסוף, אני מניחה, למרות שהייתי רוצה לקוות אחרת, אבל זו תהיה תקוות שווא אם להיות כנים עם עצמנו, שאין דרך מוחלטת שתגן ב-100% על ילדים ונוער ברשת.

עינב קאבלה: עדיין אנחנו נדרשים וחייבים לעשות כל מה שאפשר כדי להפחית בצורה ניכרת את הסיכון עבור ילדינו ולאפשר להם גלישה בטוחה.

עינב קאבלה: ברור שכשאין לנו הגנה שהיא מושלמת או אפילו הגנה אופטימלית, אי אפשר לדבר על הנושא בלי כמובן הנדבך הקריטי של חינוך, הסברה, שיהיו מותאמים אגב לכל הגילאים ולכל המגזרים.

עינב קאבלה: ברור שזה חלק מהעניין, הפתרונות הנכונים הם כאלה שמשלבים לא רק היבטים טכנולוגיים אלא גם חינוכיים, מערכתיים, העלאת מודעות, ואנחנו נשמע על זה היום בדיון.

עינב קאבלה: בדיון יהיו איתנו גם נציגי תלמידים, גם נציגי הורים, אנחנו נשמע גם על טכנולוגיות שקיימות ויכולות להיות לעזר, על הפרויקטים שקיימים בתחום, יהיה איתנו משרד התקשורת ומשרדי ממשלה נוספים ועוד משתתפים וזה הזמן גם להודות לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית על העלאת הנושא החשוב הזה ולכל מי שמשתתף איתנו פה.

עינב קאבלה: נפתח עם ראשון הדוברים, ח"כ אלחרומי ואחר כך נמשיך.

סעיד אלחרומי: תודה גבירתי היו"ר, אני חושב שזה דיון חשוב ממעלה ראשונה.

סעיד אלחרומי: זה נושא שמדיר שינה מעיניהם של הרבה הורים ועל כמה וכמה כאשר אנחנו בתקופת הקורונה.

סעיד אלחרומי: משתי סיבות: סיבה ראשונה, הזמינות של הגלישה לאינטרנט ושל הסמרטפונים והמכשירים בגלל הלמידה מרחוק.

סעיד אלחרומי: היום רוב הילדים מחזיקים במכשיר, אם זה מכשיר נייד, אם מכשיר נייח בבית או סמרטפון ויש חבילת גלישה ולכן הזמינות לאינטרנט, הזמינות גם לגלישה באתרים שהם במרכאות לא מאוד מסוכנים לקבוצת הגיל הזאת, היא גדולה.

סעיד אלחרומי: הסיבה השניה היא הזמן הפנוי עם הסמרטפונים האלה.

סעיד אלחרומי: לפני הקורונה היו לנו לפחות שמונה שעות שהילדים בבית הספר.

סעיד אלחרומי: בבית הספר הם עסוקים בלמידה פרונטלית, עם המורים, אחר הצהריים הם בחוגים, אבל עכשיו הכל הכל עם המחשב הנייד הזה ולכן אם הייתה סכנה לפני הקורונה של 50%, עכשיו אנחנו ב-100%.

סעיד אלחרומי: אם היא הייתה 100% עכשיו היא 200%.

סעיד אלחרומי: לכן חשוב מאוד שהוועדה הזאת תחשוב על פתרונות יעילים שאפשר להשתמש בהם לעבור את התקופה הזאת בשלום.

סעיד אלחרומי: תודה.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: ח"כ אבוטבול בבקשה.

משה אבוטבול: ידידי באמת צודק בדברים, הייתי רק רוצה להוסיף עוד נקודה.

משה אבוטבול: כוועדת מדע וטכנולוגיה נצטרך לחשוב על איזו דרך, אולי זה גם ייתן פתרון עולמי לנושא של הגישות של ילדים לאתרים לא מבוקרים שלא מתאימים לגיל שלהם ונוצרו מזה הרבה בעיות, גם פצצות הכינו דרך האתרים האלה.

משה אבוטבול: צריך לחשוב על רעיון קצת מחוץ לקופסה שאדם שבאמת נכנס לאתר יצטרך לתת זיהוי של גיל מבוגר או גיל מסוים, מאיזה גיל הוא, ולהוכיח את זה לפני שבאמת מאפשרים לו גישה לתוך אותו אתר.

משה אבוטבול: אינני יודע איך עושים את זה אבל בוודאי האנשים שהמציאו את המכה גם יודעים לתת את הפתרון למכה הזאת, כי בסופו של יום הרבה ילדים, ואנחנו יותר ויותר שומעים ורואים תמונות קשות מאוד בשטח על כל מיני נערים צעירים שגלשו לאתרים לא מבוקרים והגיעו לנזקים מאוד גדולים.

משה אבוטבול: הבעיה הכי גדולה שבאמת להורים אין מספיק זמן כיום לשבת ולצפות מה הילד עושה.

משה אבוטבול: אנחנו יודעים את זה, כשרק הילד רואה שהדלת נפתחת בחדר הוא יכול להסיט את המחשב ובאבחת כפתור אחת הוא עובר מיד לאתר אחר.

משה אבוטבול: אי אפשר לסמוך רק על ביקורת ההורים בנושא הזה, צריכים לחשוב על משהו אוניברסלי, פתרון שייתן לכל אותם הורים אלה קצת שקט נפשי שידעו, הוא יכול לגלוש באתר פלוני אלמוני, הוא לא יכול לגלוש באתרים שלא מתאימים לגיל שלו ולא מתאימים למציאות שלו.

משה אבוטבול: אז זה לא ייתן בטחון של 100% אבל זה ייתן בטחון של 40%, 50%, לאלה שכן משתמשים באינטרנט.

משה אבוטבול: יש הרבה שמתנזרים מזה, וברוכים יהיו.

משה אבוטבול: כל אחד והעמדה שלו, אבל אלה שכן נמצאים שם בתוך הברוכ הזה, שאחרי זה הם רוצים לבקר את הילדים שלהם זה מאוד מאוד קשה.

משה אבוטבול: גם יש תחושה של חוסר נעימות שאבא פתאום נכנס לחדר ומתחיל להסתכל מה הילד עושה והילד מרגיש כאילו 'לא סומכים עלי?' והאבא רוצה לדעת ולהיות ב-100% בטוח בזה.

משה אבוטבול: אז בין הקונפליקט בין זה לזה צריך למצוא דרך, אולי קוד מסוים של גיל מסוים, לא יודע בדיוק מה, שכל אחד לפי זה יצטרך לראות את הדברים האלה, אולי זה ימזער קצת את הנזקים החינוכיים הקשים שאנחנו עוברים.

משה אבוטבול: תודה רבה.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: אנחנו בוודאי נשמע היום על אמצעים שונים.

עינב קאבלה: נפתח עם עו"ד אילת רזין בית אור, היועמ"ש של איגוד מרכזי הסיוע.

עינב קאבלה: בבקשה.

איילת רזין בית אור: תודה גבירתי היו"ר על ההיענות המהירה וההבנה המיידית של עומק מורכבות ובהילות הנושא.

איילת רזין בית אור: אני אתחיל דווקא במה שהתכוונתי לסיים ובעקבות דברי חברי הכנסת, ולצערי אנחנו נשמע פה היום על כל מיני משוכות וחסמים ודברים שאפשר לשים כדי אולי קצת לסנן ולמנוע.

איילת רזין בית אור: הדבר היחיד באמת שנמצא כאפקטיבי גם במחקרים וגם פשוט מניסיון השטח שלנו במרכזי הסיוע, הוא חינוך, חינוך ועוד פעם חינוך.

איילת רזין בית אור: לתת כלים א.

איילת רזין בית אור: לבני הנוער, ב.

איילת רזין בית אור: לצוותים החינוכיים ג.

איילת רזין בית אור: להורים, ותנועת המלקחיים המשולשת הזאת, לתת מענה א.

איילת רזין בית אור: לזהות את מה שאנחנו רואים כמשהו שהוא פוגעני, שהוא לא מתאים לי, הוא לא מתאים לגיל שלי, הוא גם לא אמיתי, אם אני מדברת על עולם הפורנו, איברים לא נראים ככה, מערכת יחסים בין גבר לאשה לא נראית ככה, ואת כל אותם תכנים ומסרים שיהיו להם את הכלים להבין שמה שהם רואים הוא לא טוב, הוא לא נכון והוא פוגעני עבורם.

משה אבוטבול: שהם חיים בסרט.

איילת רזין בית אור: שהם חיים בסרט.

איילת רזין בית אור: כן.

איילת רזין בית אור: אני רוצה להביא לכם סיכום ממצאי סקר שערכנו ביחד עם הסופרפארם שהוא פורסם ממש לפני הקורונה, והיום אני בטוחה שאם נערוך בדיוק את אותו סקר הממצאים שלו יוכפלו.

איילת רזין בית אור: אני אומר רק בכותרות.

איילת רזין בית אור: רק 22% מהילדים ובני הנוער מרגישים מאוד בנוח לשוחח עם הוריהם על יחסי מין ומיניות, רק 45% מהילדים ציינו שיפנו להוריהם במקרה שהם יוטרדו מינית.

איילת רזין בית אור: 24% מהילדים נחשפו לפורנו כבר בכיתות ג'-ו'.

איילת רזין בית אור: ג', זה גיל 7, 8.

איילת רזין בית אור: והדבר שאותי טילטל לשמוע באופן מיוחד, זה 54% מהילדים שואבים במידה רבה את כל המידע שיש להם לגבי מיניות מהרשתות החברתיות ומחברים, כלומר לא מגורם שהוא מותאם, מבוקר, מותאם גיל, מותאם תוכן, ושוב, הסקר הזה נעשה לפני שכל מדינת ישראל ובוודאי הילדים ובני הנוער ישבו בכורח, מצורך, מול המחשבים, ובאמת הקורונה תפסה את כולנו לא מוכנים בכל המובנים וההקשרים שלנו גרמו להעברת כלל מרחבי הלמידה והאינטראקציה החברתית למרחב המקוון.

איילת רזין בית אור: לילדים האלה אין שום אפשרות אחרת.

איילת רזין בית אור: לנו עוד נתנו לצאת לעבודה, לצאת קצת לסופר, להתערבב, להם אין כלום.

איילת רזין בית אור: כלום כלום.

איילת רזין בית אור: והצורך של להסתפק בלייק באינסטגרם לא קיים כי כל האינטראקציה החברתית עברה לשם.

איילת רזין בית אור: הם משועממים, סקרנים, הם מבולבלים, הם מפתחים חרדות חברתיות ודיכאונות.

איילת רזין בית אור: הדברים האלה לא חדשים כמו שאמרתי אבל הקורונה כמו כל דבר אחר הקצינה את המצבים הסיכוניים וטשטוש הגבולות בין הפרטי לציבורי.

איילת רזין בית אור: אני אשתף אתכם בקצת מפני הפגיעה המינית שהקצינה שאנחנו מקבלות פניות בעקבותיה למרכזי הסיוע, חשיפה של איברי מין, איברים אינטימיים של תמונות וסרטונים מיניים, בינם לבין עצמם וגם בתוך הזום, תוך כדי שיעור.

איילת רזין בית אור: מורה פנתה אלינו שהיא מרגישה מוטרדת מהתלמידים שלה שמגיעים במכוון בלי חולצה, למרות הערות של 'תתלבש, זה לא מתאים למרחב הזה' או ששמים רקעים עם משהו מתריס, פוגעני, מיני, לא רק מיני אבל גם, כלומר גם ההטרדות הן מהכיוון הזה, הטשטוש בין המרחב הציבורי לפרטי.

איילת רזין בית אור: באחת הכיתות הבנים צילמו את הבנות, גזרו, הפכו אותן למדבקה והתחילו לשלוח תמונות שלהן ביחד עם מסרים פוגעניים, אני לא אחזור על המילים האלה, והבנות עכשיו מרגישות שגם בתוך הזום הן במרחב לא מוגן, הן לא מוכנות להפעיל את המצלמות.

איילת רזין בית אור: יש אפליקציה שנקראת הום-פארטי שמאפשרת מסיבה וירטואלית גם עם אנשים שהם זרים ולא מכירים, ויש שם מרחב חדש, המרחב עצמו הוא לא חדש, אבל יש שם מרחב שמתפתחות בו פגיעות.

איילת רזין בית אור: מי נותן להם כלים להיות במרחב הזה?

איילת רזין בית אור: מי מלמד אותנו ההורים, את הצוותים החינוכיים, לתת מענה מותאם?

איילת רזין בית אור: וקום, וקום ענקי, וכולנו צריכים שתהיה לנו כתובת, ולא רק כשהנערה עושה ניסיון אובדני ולצערי אנחנו רואים עליה, גם על"ם דיווחו על הנתונים האלה, עליה בניסיונות אבדניים של נערים ונערות, לא רק אז להתחקות מה הוביל אותה למקום הזה שהיא הרגישה שאין לה שום מקום לפנות אליו.

איילת רזין בית אור: אני רוצה לדבר על שני דברים ואולי גם הדוברים אחרי יתייחסו לזה.

איילת רזין בית אור: קודם כל צריך לדבר על מניעה, לא רק על ההתמודדות.

איילת רזין בית אור: האמצעים הטכנולוגיים להתמודדות לאחר מעשה, של לזהות, לנטר, לדווח, זה חשוב נורא.

עינב קאבלה: זה גם לפני מעשה.

עינב קאבלה: אנחנו נשמע.

איילת רזין בית אור: אז זה מצוין.

עינב קאבלה: אבל אלה שני דברים שלא סותרים.

עינב קאבלה: אני מסכימה איתך.

עינב קאבלה: זה חייב לבוא ביחד.

איילת רזין בית אור: בדיוק.

איילת רזין בית אור: אז אמרתי שאסיים בזה, בנושא של חינוך.

איילת רזין בית אור: קודם כל אני מזמינה את כל מי שמקשיב וצופה לפנות ל-1202, לבקש לדבר עם רכזת חינוך, לבקש לאנשי מקצוע, להורים, לבני נוער, יש לנו סדנאות מצוינות מותאמות גיל.

איילת רזין בית אור: אני רוצה לדבר על הרזולוציה רק במילה.

איילת רזין בית אור: אנחנו לא אומרים 'לא אלכוהול', את זה הם שומעים מכל המקומות, אלא איך ולאיזה מקומות זה יכול להוביל אותי, ואיך אני יודעת שאני מאבדת שליטה ושזה לא נכון לי.

איילת רזין בית אור: אני לא מדברת את השפה אז אני מקווה שאני לא חוטאת לתכנים, אני יועצת משפטית ויש לנו אנשי מקצוע מעולים בתחום החינוך ואני מזמינה את כולם לפנות.

איילת רזין בית אור: הדבר השני ובזה אסיים, משרד החינוך, יש כאן הזדמנות אם יש איזה שהוא יתרון, יש כאן הזדמנות שיש לכם א.

איילת רזין בית אור: גישה לכל הפלאפונים של ההורים, כי יזמנו אותם כדי - - - כל הזמן שולחים לנו תכנים ממשרד החינוך, תשלחו לנו גם תכנים של 'הנה קישור להרצאה על איך לדבר עם הילדים', יש את ההזדמנות הזאת, יש לכם גישה לכולם.

איילת רזין בית אור: יש לכם אפשרות לעשות האחדה ומסרים ותכנים לכולנו.

איילת רזין בית אור: אז גם לטלפונים של ההורים וגם בזום, שעות מחנך, תוציאו סרטונים שכל המורים יוזמנו לעשות בהם שימוש, איזו ערכה כזאת, שיעשו בהם שימוש, כל הילדים יהיו חייבים לשבת ולצפות בסרטון הזה, בין אם זה על תזונה בריאה וחשיבות לעשות ספורט ובין אם זה איך לזהות שאני במצב של פגיעה, איך לדעת – מדברים על זה הרבה ועל הנושא של חוק הסרטונים שאסור לי, זו עבירה פלילית, להעביר סרטון שיש בו תכנים אינטימיים וכולי.

איילת רזין בית אור: תודה רבה.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: נציגי משרד החינוך שנמצאים בזום ומאזינים, אני אבקש התייחסותכם בהמשך גם להצעות הנכונות והטובות ששמענו עכשיו.

עינב קאבלה: כרגע אני רוצה לשמוע את התלמידים.

עינב קאבלה: יובל גולדקר סגנית יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית ולאחר מכן נפנה לנציגת ההורים.

יובל גולדקר: בזמן האחרון לצערי אנחנו שומעים גם במקומות שאנחנו נכנסים אליהם ללימודים כמו בזום, שיש חבורה של אנשים שלא אמורים להימצא שם, אני למשל הייתי עדה בבית הספר שלי שנכנס אדם שאנחנו לא מכירים והראה שם תמונות שבני נוער לא אמורים לראות.

יובל גולדקר: אני כיתה י"ב, עוד יכלנו להכיל את זה, אבל לצערי הבנתי שזה קורה גם בכיתות קטנות יותר, זה קורה בכיתות של יסודי וכיתות ז' שרק התחילו עכשיו לימודים בבית ספר כזה גדול.

יובל גולדקר: אחרי שיחה עם מערכת החינוך, עם משרד החינוך, הבנו שבשביל הזום כל תלמיד יקבל יוזר, משתמש, שאיתו הוא יוכל להכנס לשיעורים.

יובל גולדקר: המשתמשים מאושרים ורק מי שנמצא ברשימה של אותו שיעור יוכל להכנס לשיעור.

יובל גולדקר: אני מאמינה שזה יעזור קצת אבל אני בטוחה שאותם אנשים ימצאו דרך לעקוף גם את זה.

יובל גולדקר: לצערי זה לא קורה גם תחת שיעורים, זה קורה גם ברשתות חברתיות, אם זה תמונות שעוברות מאחד לשני בווטאסאפ, אם זה בקבוצה של חברים באינסטגרם, בסנפצ'ט, לצערי הרשת זה מקום כל כך לא בטוח, אבל אני בטוחה שאם יש אפשרות למזער את הדברים האלה בלי לפגוע בחופש הביטוי שלנו זו הדרך האולטימטיבית, כי בסופו של דבר אנחנו רוצים להביע את הדעות שלנו באינסטגרם, רוצים להביע את הדעות שלנו בפייסבוק, אבל יש דרך להביע דעה ואני חושבת שדווקא את הנושא הזה של איפוק ודרך להביע דעה צריך להעביר לבני הנוער.

יובל גולדקר: אני עונה לשאלה, הכוונה הייתה ליוזר עם שם משתמש וסיסמה שרק אם הוא יהיה כתוב ברשימה של המורה הוא יוכל להכנס לשיעור.

יובל גולדקר: אם היוזר לא מופיע ברשימה הוא לא ייכנס לשיעור.

יובל גולדקר: אני חושבת שזה יכול למגר את התופעה הזאת אבל אני לא בטוחה שזה לגמרי יפסיק אותה, אני בטוחה שימצאו דרכים לעקוף את זה.

יובל גולדקר: בסופו של דבר אנחנו כן רוצים להביע את הדעה שלנו, פשוט בדרכים יותר בטוחות.

יובל גולדקר: אפשר למצוא את הכלי המותאם לזה לגמרי, לא לקחת לנו את חופש הביטוי אבל ללמד אותנו איך להביע את הדעה.

יובל גולדקר: אני לגמרי בעד להכנס לכיתות כמו שאמרה איילת רזין, היא דיברה על להכנס לכיתות, לדבר עם התלמידים בשיח יותר פתוח, לשתף אותם במה שקורה, אני לגמרי בעד.

יובל גולדקר: תודה.

עינב קאבלה: תודה רבה יובל.

עינב קאבלה: תחזיקו מעמד בזום ובכלל.

עינב קאבלה: לא פשוט.

עינב קאבלה: נעבור לנציגת הנהגת ההורים הארצית, גב' סיגל שפיץ טולדנו.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה על הזכות להשמיע את דברי ההורים.

סיגל שפיץ טולדנו: זו ועדה באמת שמעלה נושא מאוד כואב ומאוד חשוב ואני רוצה להגיד כמה דברים שאני בטוחה שבהמשך גם נציגי משרד החינוך יוכלו להתייחס.

סיגל שפיץ טולדנו: אתחיל מזה שיש קודם כל פער ציפיות גדול מאוד, ופער בשטח בין מה שההורים והתלמידים – ושמענו גם עכשיו את יובל המקסימה מציגה – לבין מה שמשרד החינוך חושב שקיים.

סיגל שפיץ טולדנו: זאת אומרת בשיחות שלנו מול משרד החינוך יש איזו שהיא תחושה שהדבר הזה מטופל.

סיגל שפיץ טולדנו: שיש שיעורים ויש כישורי חיים, ולא ניכנס לביקורת הקשה שיש לנו על הסיפור הזה שנקרא כישורי חיים שהשקיעו בו די הרבה מחשבה, אבל אני חושבת שצריך להבין דבר אחד פשוט, בשטח בפועל המספרים והנתונים מראים שמשהו לא עובד ואחרי חצי שנה לתוך המשבר הזה אני חושבת בשם ההורים שצריך לעשות איזה שהוא שינוי בדרך כי משהו לא עובד, כי כמות הפגיעות גדלה, כמות הדיווחים גדלה, התלמידים מרגישים מאוד לא בטוחים ואני חושבת שצריך לעשות כאן שינוי ואת זה משרד החינוך חייב להבין.

סיגל שפיץ טולדנו: אני חושבת שלמרות שאיילת הציעה נכון שמשרד החינוך יכול להגיע לכולנו ולשלוח תכנים, כדאי שהדבר הזה ייעשה מתוך מערכת החינוך, מתוך המורים ומנהלי בתי הספר שלנו, שההורים יקבלו מידע מהמורה הפרטי שלהם, כשהתלמידים יקבלו מידע מהמורה הפרטי שלהם, יכול להיות שמשהו ישתנה.

סיגל שפיץ טולדנו: דבר אחד חשוב, כולם מדברים ודיברו לפניי חברי הכנסת על מניעה.

סיגל שפיץ טולדנו: בעולם הזה של אינטרנט, בעולם הזה של פשיעה באינטרנט ושל פגיעות מיניות, כנראה שמניעה זה הדבר הכי מסובך שגם מצריך הכי הרבה משאבים.

סיגל שפיץ טולדנו: יש המון פסיביות, סליחה על הביקורת, בכל הסיפור הזה של אלימות במדיה.

סיגל שפיץ טולדנו: הגיע הזמן לעבור, גם משרד החינוך, גם מוקד 105, ואנחנו משמיעים את זה תמיד, לעבור למשהו אקטיבי, לנטר את המערכות, לחפש את המקומות האלה.

סיגל שפיץ טולדנו: אני יודעת שמתכננים דברים כאלה ותיכף נשמע בטח ממשרד החינוך או ממשרדים אחרים שמתכננים משהו, אבל חצי שנה לתוך משבר כזה גדול, אחרי שכבר כמה שנים אנחנו רואים את הגידול הזה בפגיעות באינטרנט, אני חושבת ששלב התכנון היה צריך להסתיים מזמן וזה די מרגיש שכולנו מופקרים פה, ובמיוחד שההורים חסרי אונים.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו באמת מדור אחר, לא מכירים את כל היכולות שיש באינסטגרם ושיש בכל האפליקציות הכי נפוצות בקרב הילדים ומשהו צריך להשתנות גם בהיבט הזה, להיות אקטיבי, לפקח, לנטר, ואולי הנושא הכי קשה ומורכב, כי בכל זאת אנחנו בוועדת כנסת, זה סיפורי הענישה.

סיגל שפיץ טולדנו: עד שכבר מגלים ותופסים אז יש בעיה של ראיות והענישה היא קלה, אז הדברים האלה ממשיכים ומישהו צריך לתת כאן את הדעת.

סיגל שפיץ טולדנו: בהיבט של משרד החינוך אני צריכה להגיד עוד משהו חשוב, דיברה כאן איילת על חשיפה לפורנו בכיתה ג'.

סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך עדיין מכניס תכנים כאלה רק מכיתה ו' ו-ז', אז משהו לא מותאם למציאות שלנו והדברים האלה חייבים להשתנות.

סיגל שפיץ טולדנו: אני מקווה שאחרי הוועדה הזו שוב משהו יצוף.

סיגל שפיץ טולדנו: עוד דבר אחד לגבי טכנולוגיות.

סיגל שפיץ טולדנו: אני חושבת שאפשר בשלב כזה להבין שהדברים האלה הם כבר לא זכות, זו לא בחירה.

סיגל שפיץ טולדנו: צריך להכניס איזו שהיא תוכנה, איזו שהיא אפליקציה לתוך מערכת החינוך כחובה, עם כפתור מצוקה של הילדים, וגם לתת להורים אפליקציות, אנחנו בהנהגת ההורים מנסים כרגע לעשות איזה שהוא שיתוף פעולה עם אחת החברות, וכן, צריך שמישהו יקדם את זה, מישהו יכול לשים במדינת ישראל כמה שקלים על כל תלמיד ולסבסד את הדברים החשובים האלה, כדי שיהיו לנו גם פתרונות טכנולוגיים.

סיגל שפיץ טולדנו: מילה אחרונה לגבי הזום.

סיגל שפיץ טולדנו: סיפרה פה יובל יפה והקדימה אותי על כל המקרים בזום שיש כל מיני חדירות של אנשים עם תכנים, לא תמיד זה פורנו, אני יכולה לספר לכם עוד מקרה מהשבוע האחרון של כיתה שעמדה מול מורה לכאורה בזום, המורה הלך, נכנס אדם זר ולפי השמות שעל גבי הקוביות ביקש מילדה אחת להישאר בזום וביקש מכל הכיתה לצאת.

סיגל שפיץ טולדנו: המזל הגדול היה שאותה ילדה נבהלה, ילדים אחרים סימסו לה והיא יצאה מהזום.

סיגל שפיץ טולדנו: אבל ברור לנו מה הייתה כוונת אותו אדם שחדר.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו פנינו למשרד החינוך כמה פעמים בנוגע לזום ואין פתרונות.

סיגל שפיץ טולדנו: חברה כזו שמגלגלת כנראה כבר מיליונים וכל מדינת ישראל התמכרה אליה, וכל מערכת החינוך משתמשת בזום, היינו מצפים שהם יהיו חייבים בדין וחשבון ובניטור ובכל מיני פתרונות טכנולוגיים כדי לאפשר שהדבר הזה יהיה הרבה מעבר ל'בואו ניתן יוזר לכל תלמיד וננסה לאשר יוזר' זו חברה שחיה היום על משרד החינוך ועל התלמידים ועל הורי מדינת ישראל שזה מיליונים של אנשים, ואני מצפה שאחרי הוועדה הזו יעשו סוף לסיפור הזה של אנשים זרים שנכנסים לזום, לא בהיבט של מניעה בלבד, אלא בהיבט של פיקוח, ניטור, דיווח והקטנת המקרים.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה.

עינב קאבלה: תודה רבה סיגל על הדברים.

עינב קאבלה: לפני שנמשיך הלאה עם הדוברים בזום, אני מברכת את בואן חברותיי חברות הכנסת.

עינב קאבלה: ח"כ מיכל קוטלר וונש את רוצה להתייחס?

מיכל וונש: תודה רבה גבירתי היו"ר.

מיכל וונש: אני פשוט יוצאת מוועדה אחרת ומתנצלת מראש שאני אחזור לשם.

מיכל וונש: היה לי מאוד חשוב להגיע כיוון שקיימנו למעשה דיון בוועדה בראשותי בנושא התמודדות עם סמים ואלכוהול בדיוק בנושא הזה, אני חושבת שחשוב מאוד שדווקא בוועדה הזאת נבין את המורכבות של הנושא.

מיכל וונש: כרגע אנחנו נמצאים במקום שבו החברות עצמן מטרגטות את בני הנוער, - - בני אדם עצמם במקרה הזה של הזום למשל שדובר עליו עכשיו, אבל החברות מטרגטות את בני הנוער ומשתמשות באמצעים הטכנולוגיים בשימוש עם אלגוריתמים וכולי על מנת להנגיש להם ביתר שאת גם חומרים ממכרים, מסיגריות אלקטרוניות, אלכוהול, סמים, הם משתמשים גם בידועני רשת או משפיענים ברשת ואנחנו בעצם מנהלים את הקרב של פעם.

מיכל וונש: זאת אומרת אנחנו, עדיין מדינת ישראל נמצאת מחוץ לפלטפורמות בעוד הזירה עצמה היא בפלטפורמות ויש פה שיח מאוד חשוב עם הרשתות החברתיות שיש להן גם אחריות וגם לנו את החובה לדרוש מהן אחריותיות בנושא הזה ולהבין מה הם הכלים הדיגיטליים הקיימים שהחברות עושות בהם שימוש.

מיכל וונש: זאת אומרת אנחנו נעדרים מהזירה לחלוטין, אנחנו לא נמצאים שם, אין את הפריבילגיה הזאת לא לחברות ובטח לא לנו, גם כמחוקקים וגם כמי שנמצאים כמפקחים על כל מה שקורה ברשתות ומאוד חשוב, אני חושבת שפה הדיון יצטרך להתרחב מעבר לנושא הספציפי ושוב אני כל הזמן אומרת, הקורונה מאירה את הזרקור על הרבה מאוד הזדמנויות שלצד המשבר הגדול.

מיכל וונש: המציאות הזאת הייתה נוכחת גם קודם, רק שהיא כעת ביתר שאת, היא בחירום מאוד מאוד גדול, בני הנוער מרגישים ממש חשופים בצריח לחלוטין, לבד, בודדים, ואנחנו לא שם ואנחנו - - - אל מול הגורמים שאני בטוחה שעושים לילות כימים, אבל הם לא נמצאים בזירה הנכונה.

מיכל וונש: אנחנו כולנו לא נמצאים בזירה הנכונה, אנחנו חייבים להבין את זה ולהשתמש בדיוק באותם כלים שעושות בהם שימוש החברות או מי שמחפשים את הילדים בזום או בכל אמצעי אחר, להשתמש בדיוק באותם כלים.

מיכל וונש: אין לנו את הפריבילגיה שלא להיות שם.

מיכל וונש: תודה.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: ח"כ סונדוס סאלח את מבקשת להתייחס עכשיו?

סונדוס סאלח: כן.

סונדוס סאלח: תודה כבוד היושבת ראש, בהחלט נושא מאוד חשוב וכאוב במיוחד בתקופה הזאת שכל העולם הולך לתוך המכשירים הקטנים, גם העבודה, גם הלימודים וגם השירותים הכלליים וגם היחסים החברתיים, יחד עם זאת אם רצינו או לא, גם כן האלימות עוברת לשם, הפגיעה המינית, אלימות דיגיטלית, פגיעה מינית דיגיטלית גם הולכת לשם, לא יודעת למה האכיפה לא באה גם כן אתנו לשם, לא השיטור, לא הביקורת, לא הפיקוח על התכנים שם.

סונדוס סאלח: יש שטח מופקר, תחום מאד מאד מופקר של מה שקורה בשטח, גם בהעברת תכנים מיניים פוגעניים, פלישה לתכנים האישיים, גניבות ומה שמסוכן שם שגיל הפוגעים והנפגעים הוא נמוך יותר ותדירות הפגיעה היא גדולה מאוד, גבוהה מאוד, תדירות כל כך פוגעת, ושיש כל מיני אפליקציות ושאף אחד לא יגיד לי שיחידת הסייבר או איזו שהיא יחידה במשטרה יכולה לעקוב ורואה מה שקורה שם, בהחלט הם לא נמצאים שם, אני יודעת, עשרות ואף מאות של תלמידים, תלמידות וילדות קטנות שמקבלות תכנים פוגעניים והן לא יודעות מה לעשות, לא יודעות למי לפנות, ניסו לפנות למשטרה וזה תהליך בירוקרטי כל כך מסובך, כל כך דוחה, כל כך לא מזמין שאנשים יפנו ליחידה הזו, ואני מקווה שיש מישהו מהמשרד לביטחון פנים שנמצא אתנו לדעת מה הנהלים ואיך הם מפקחים על העולם שם, מה עושים.

סונדוס סאלח: מה עושה מערכת החינוך כשהלימודים עכשיו מתבצעים בזום, מי מחדד את הנהלים שם על ההתבטאויות ללימודים בצורה הזו, האם יש שיעורים שמקצים שעות לחנך את הילדות והילדים שלנו מה זה פגיעה דיגיטלית, מה זו אלימות דיגיטלית בתוך הרשת ואיך אנחנו נמנעים מפגיעות מסוג כזה.

סונדוס סאלח: תודה.

עינב קאבלה: תודה רבה ח"כ סונדוס סאלח.

עינב קאבלה: נבקש להעלות בזום את עו"ד מיטל בק מהמועצה לשלום הילד.

עינב קאבלה: אחר כך נפנה לשמוע על טכנולוגיה מסוימת ונחזור למשרד החינוך שיתייחס ונמשיך בסדר הדוברים.

עינב קאבלה: בבקשה.

מיטל בק: שלום בוקר טוב, תודה רבה ליו"ר על קיום הדיון החשוב הזה ועל ההיענות לקריאת המועצה כבר בדיון הקודם שבו עסקנו באמצעים טכנולוגיים, בעצם לאחד דיון בנושא הפגיעות ברשת.

מיטל בק: כמו שכבר נאמר כאן היום הילדים מתמודדים מאז פרוץ המשבר עם זירה אחרת, הם נחשפים לפגיעות מסוגים שונים גם בלמידה מרחוק כמו שדובר בהרחבה בדיון הקודם, וכמובן גם ברשתות החברתיות כמו שעולה היום.

מיטל בק: בילוי מסביב לשעון מול המסכים כשבמקביל לזה אין מפגשים בין אישיים עם אנשי חינוך ועם ילדים בני גילם, אין חוגים ואין תנועות נוער, בעצם כל היציבות של הילדים בחודשים האחרונים נעלמה מחייהם והמלכוד הזה מונע אפשרויות גם של פעולות של מניעה, גם של הסברה, העלאת מודעות וכמובן מתן כלים להתמודדות.

מיטל בק: כשילד נמצא במצוקה במצב הזה לא ברור לנו למי הוא הולך לפנות.

מיטל בק: אנחנו מכירים את המוקד של 105, יוזמה מבורכת, שיתוף פעולה מקצועי וחשוב בין מספר משרדי ממשלה.

מיטל בק: הילדים כן רואים במוקד 105 מקום לשיתוף, יחד עם זאת ועל פי הנתונים שאנחנו מכירים מהשנתון הסטטיסטי שהמועצה לשלום הילד מפרסמת מדי שנה, אנחנו רואים ש-20% מבני הנוער - - -

סונדוס סאלח: כשאת אומרת שהילדים רואים כן במוקד 105 כתובת, על פי מה את אומרת את זה?

מיטל בק: הנתונים שאנחנו מפרסמים בשנתון שלנו, נתונים שאנחנו מקבלים מהלמ"ס ועוד מספר גורמים ממשלתיים.

סונדוס סאלח: לא, עכשיו אמרת משפט שהילדים כן רואים במוקד הזה כתובת.

מיטל בק: נכון, אני מיד אסביר את הנתונים.

סונדוס סאלח: איך ביססת את האמירה הזאת?

מיטל בק: ממה שאנחנו רואים ב-2018 ראינו ש-20% מבני הנוער דיווחו שהם מעדיפים לפנות לקבלת סיוע במקרה של פגיעה ברשת באמצעות פגיעה טלפונית ו-20% באמצעות הצ'ט, ו-1/3 מהנוער דיווחו שהם מעדיפם לקבל סיוע בפגישה אישית.

מיטל בק: אלה מספרים מאוד גדולים ואני רוצה לחבר את זה לנתונים שפורסמו בשבוע שעבר ב"ישראל היום" - - -

סונדוס סאלח: זה שהם דיווחו שקל להם לא אומר שהם עושים בזה שימוש.

מיטל בק: - - - שיש עליה מדאיגה של 63% בפניות למוקד מאז פרוץ ה משבר לעומת השנה הקודמת.

מיטל בק: 1,660 קטינים פנו למוקד, רוב הילדים בני 13-16, אלה גילאים מאוד נמוכים, ו-2/3 מהאירועים הם פליליים.

מיטל בק: לשם השוואה, על פי השנתון הסטטיסטי שלנו ב-2018, 1/3 מבני הנוער נחשפו לפגיעות של איום או אלימות מילולית ברשת ו-1/4 נחשפו לעבירות של ביוש והשפלה וחרם ברשת, ב-2018 ו-28% דיווחו על פניה בעלת אופי מיני ברשתות לעומת 17% למשל בשנת 2017.

מיטל בק: בעצם מה שאנחנו רואים פה שהנתונים הם אסטרונומיים וזה עוד קודם לקורונה, וכמו שכבר אנחנו יודעים, הקורונה רק העצימה את הקשיים והמצוקות רק גדלו.

מיטל בק: מה שמעצים את החשיבות של רשת בטחון גדולה שצריך להגדיל כאן, אבל לא די ברשת בטחון, ילד צריך להרגיש בטוח שהוא יכול ללכת ולדבר עם מישהו מבוגר, ובעצם פה המועצה קוראת בכל במה אפשרית גם במכתב שהמועצה הוציאה הבוקר בדבר הצורך במפגשים פרונטליים אחת לכמה זמן כמענה לקשיים הללו.

מיטל בק: המכתבים שהמועצה שולחת נשלחים לכל גורם אפשרי במערכת החינוך ואנחנו מדברים כבר כמה זמן על החשיבות של מפגשים באוויר הפתוח או בקבוצות קטנות.

מיטל בק: אין תחליף למפגשים פיזיים, החשיבות של זה היא כמובן חינוכית וחברתית אבל במקרה של פגיעות ברשת יש לזה חשיבות רגשית, כדי שהילדים והנוער יוכלו להיעזר באנשי מקצוע הם צריכים לפגוש אותם.

מיטל בק: מחקרים שלנו שאנחנו מכירים מראים שכשילדים במצוקה הם משתפים דמות שקרובה אליהם שנמצאת בסביבה שלהם, זה יכול להיות הורה, זה יכול להיות חבר וזה יכול להיות איש חינוך או מדריך.

מיטל בק: עכשיו כשהמסגרות סגורות כמות האנשים שהנוער יכול לשתף אותו בבעיות שלהם הולכת וקטנה, אז לא רק שהמצוקות גדלו מצד אחד, גם היכולת להיעזר באנשי מקצוע הולכת וקטנה.

מיטל בק: אז אם נחזור רגע לנושא המוקד שאני בטוחה שעוד ידובר פה היום בדיון אבל זו קריאה לפתוח את הנושא הזה, אז צריך לחזק ולהגדיל את הסמכויות של המוקד.

מיטל בק: דובר כאן על אכיפה, נציגת ההורים דיברה באריכות על נושא האכיפה, אנחנו מתחברים לדברים הללו, אבל גם פעולות של הסברה גם לילדים, גם להורים וגם לצוותים החינוכיים, צריך שהנושא הזה יחדור לתכנית הלימודים ואנחנו כן שותפים לעמדה כבר מגיל צעיר, צריך פה בעצם לשלב כוחות, גם פעולות של מניעה, גם של הסברה, גם של חינוך וגם של אכיפה בעצם איזה שהוא מענה הוליסטי.

מיטל בק: אני אסיים בזה שהמחקרים גם מדברים על הסברה שהיא צריכה להיות מותאמת לבני נוער.

מיטל בק: הדרך הנכונה להתמודד עם התופעות היא רק דרך חינוך והסברה בשיחות שיכולות להיות לא פורמליות בתנועות הנוער, אבל גם בתוך הרשתות.

מיטל בק: אי אפשר לדבר על ילדים, צריך לדבר איתם בשיח של גובה העיניים, הסברה שהיא גם בכלים המקוונים אבל גם מחוץ להם, לשמוע אותם מה הצרכים שלהם ועם מה הם נפגשים ואז בהתאם לצורך הזה לבנות כלים מתאימים.

מיטל בק: שמענו בדיון הקודם על המאמצים של המשרדים, גם של משרד החינוך ושל משרדים נוספים, להתמודדות עם התופעות ועדיין אנחנו שומעים על הפערים כי הנתונים של הפגיעות הם מאוד גבוהים, ואנחנו מבקשים תשובות ופתרונות מידיים לבעיות, אנחנו מקווים לשמוע אותם כבר היום בדיון הזה.

עינב קאבלה: תודה מיטל.

עינב קאבלה: רגע לפני שנפנה למשרד החינוך אני רוצה שבכל זאת נסבר את אזנינו לשמוע על סטארט אפ שפיתח טכנולוגיה שמאפשרת, לדבריו, להגן על ילדים מפני סכנות ברשת.

עינב קאבלה: יהיו לנו עוד כמה כאלה, נפנה אליהם ואחר כך כמובן נבקש את התייחסות משרד החינוך לדברים החשובים שנשמעו פה.

עינב קאבלה: איתנו זהר לבקוביץ', שהקים את אותה חברת סטארט אפ, בבקשה.

עינב קאבלה: אם אפשר בקצרה כי יש לנו עוד די הרבה על סדר היום.

זוהר לבקוביץ: בשמחה.

זוהר לבקוביץ: ראשית אני לא מציג רק את הסטארט אפ שלי, את light אלא גם את IATI, איגוד התעשיות המתקדמות בישראל.

זוהר לבקוביץ: פחות מעניין אותי לדבר אתכם על טכנולוגיה מסוימת כמו שלנו כי על הטכנולוגיה שלנו לא צריך הרבה לדבר, אנחנו היום עובדים עם מרבית המשטרות בארה"ב, אנחנו עובדים עם NYPD וכאלה ומצילים ילדים בניו יורק, אנחנו עובדים עם הפדרלס, עם ה-FBI ודומיו בארה"ב ומצילים שם ילדים, אנחנו לא עובדים בארץ.

זוהר לבקוביץ: אנחנו לא עובדים בארץ בגלל בעיות רגולטוריות שאתם יכולים לפתור בקלות רבה מאוד.

זוהר לבקוביץ: אני כבר שנתיים פונה לוועדות כנסת, הייתי בכמה, דיברנו עם ח"כים, תעזרו לנו לעבוד פה, אנחנו לא רוצים על זה כסף, אין לנו שום עניין בשוק הישראלי כשוק מסחרי אלא פשוט לעשות את זה בשביל הילדים שלנו, הטכנולוגיה קיימת ואנחנו רוצים לעזור לכם אבל צריך פה כמה פתרונות רגולטוריים.

זוהר לבקוביץ: לפני שאני אגיע לפתרונות גם חשוב לי להגיד שדיברתם פה המון על חינוך.

זוהר לבקוביץ: חינוך זה חשוב, חינוך זה בסיס לכל דבר שהוא כמובן, אבל במקרה הזה חינוך ה רבה פעמים לא יעזור.

זוהר לבקוביץ: זה קצת דומה ללחנך ילד שכשיש תאונת דרכים לא לעוף מהחלון הקדמי.

זוהר לבקוביץ: זה נורא נחמד לחנך אותו, אבל בסוף אם לא תהיה לו חגורת בטיחות הוא יעוף מהחלון הקדמי.

זוהר לבקוביץ: לצערי יש לי מאות שעות של קריאה של צ'טים בין פדופילים לילדים לדוגמה, הילד אף פעם לא ישים לב לזה.

זוהר לבקוביץ: הפדופיל הוא אדם מומחה, הפדופיל הוא אדם שלומד את המקצוע שלו, אם אפשר לקרוא לזה מקצוע, וזה כמו תאונת דרכים.

זוהר לבקוביץ: אם לא יהיו לנו בקרות טכנולוגיות אנחנו לא נוכל להתמודד.

זוהר לבקוביץ: יש פה פרויקט שהוא חוצה את גבולות התעשייה.

עינב קאבלה: אני רוצה בכל זאת לפחות במשפט-שניים, מהי לדוגמה הטכנולוגיה שלכם ואני בטוחה שיש עוד, כדי שנסבר את אזנינו מעבר ל- - -

זוהר לבקוביץ: בוודאי.

זוהר לבקוביץ: הטכנולוגיה שלנו מתחלקת לשניים.

זוהר לבקוביץ: יש לנו פתרון אחד שאותו אנחנו נותנים לפלטפורמות הגדולות, הפייסבוקים, הוואטסאפים, המיינדקראפטים של העולם ותזכרו, הבעיה היום היא במיינדקראפט כמו שהיא בפייסבוק או אינסטגרם, במשחקי המחשב שהילדים משחקים, גם שם יש את כל הבעיות, את כל השיימינג, בולינג פדופיליה וכולי, בעצם טכנולוגיה שסורקת את מה שקורה שם בצ'טים בין ילדים או בין ילדים למבוגרים ועל פי אלגוריתמיקה מאוד מתקדמת יודעת לזהות את מה שקורה.

זוהר לבקוביץ: אנחנו סורקים תמונות, הודעות קוליות, טקסטים, אקשנס, בעצם כל דבר שקורה שם, ובסוף נותנים הודעה לא להורה, לא לילד אלא לרשת עצמה, שימו לב, יוזר A, כנראה שהוא פדופיל, יוזר B כרגע עושה שיימינג ליוזר C ויוזר D יושב בצד ומתחיל לחשוב איך לחתוך לעצמו את הוורידים, ואלה תופעות שאנחנו נתקלים בהן כל יום.

זוהר לבקוביץ: זה צד אחד של המערכת שלנו, הצד השני הוא מערכת עבור רשויות אכיפה, משטרות, ושוב, אנחנו עובדים עם מרבית המשטרות בארה"ב, שנותנת להם כלים איך לזהות יותר במהירות את התופעות האלה, ושוב, ניסינו להציע את זה בארץ, ניסינו בחינם להציע, אין פה עם מי לדבר.

עינב קאבלה: מה היו הבעיות שנתקלתם בהן פה?

זוהר לבקוביץ: בתור התחלה אין פה אף גוף שעושה את זה.

זוהר לבקוביץ: מאור, עם כל הכבוד, לקחו לעצמם נישה מאוד קטנה.

זוהר לבקוביץ: אין פה גוף שמאחד ובנוסף יש בעיה רגולטורית מאוד חריפה בישראל - - -

עינב קאבלה: שהיא?

זוהר לבקוביץ: לי ולעובדי החברה שלי אסור לנו לראות את התכנים שאנחנו מנתחים כי הם תכנים פוגעניים.

זוהר לבקוביץ: למשל אסור במדינת ישראל לאף אדם להציג חומרים פדופיליים.

זוהר לבקוביץ: ברור לכם שאם אני רוצה לנתח סרט וידאו שיש בו משהו פדופילי קשה, בסופו של דבר גם בנאדם צריך לראות את זה.

זוהר לבקוביץ: ביקשנו מהפרקליטות, ביקשנו מהמשטרה שיאשרו לנו את זה, לא אישרו לנו.

זוהר לבקוביץ: ותאמינו לי, אנחנו לא עושים את זה להנאתנו, אנחנו עושים את זה בשביל להציל.

זוהר לבקוביץ: שינוי קטן שיאפשר לנו ולחברות אחרות, אני לא מבקש את זה רק עבור עצמנו, לעשות את זה – יפתור את זה.

זוהר לבקוביץ: אגב גם פייסבוק, גם אינסטגרם, גם החבר'ה האלה, אם הם רוצים לנטר פדופיליה ברשתות שלהם, אסור להם היום לפי חוק לעשות את זה בישראל.

זוהר לבקוביץ: את הכלים יש להם, את הכלים אנחנו יודעים לתת להם, את הטכנולוגיה יש אבל צריך פה את השינוי הרגולטורי הזה שיאפשר לנו לראות את הדברים האלה על מנת להתמודד איתם.

זוהר לבקוביץ: זה דבר אחד והבעיה הרגולטורית השניה, ישראל היום לא מחילה שום חובה על האפליקציות הגדולות להגן על ילדים.

זוהר לבקוביץ: תזכרו, אם דיברנו בהתחלה על תאונות דרכים, על הילד שעף מהחלון הקדמי, כשאני קונה היום מכונית מישהו נותן לי בפנים חגורת בטיחות, מישהו נותן לי בפנים כרית אויר.

זוהר לבקוביץ: יצרן הרכב לא יוכל למכור לי במדינת ישראל את הרכב הזה בלי האמצעים הבסיסיים האלה.

זוהר לבקוביץ: אפליקציה לא שונה מרכב.

זוהר לבקוביץ: אני מצפה שאתם תעבירו רגולציה לאורך זמן שמחייבת את החברות שמספקות אפליקציה לתת בתוך האפליקציה הגנה, זה נורא פשוט.

זוהר לבקוביץ: חוק הגנת הצרכן, תגנו על הצרכן שלכם.

זוהר לבקוביץ: זה שינוי מאוד קל בחוק, פשוט להכניס את זה שיש להם liability על מה שעושים.

זוהר לבקוביץ: אל תגידו לפייסבוק איך למנוע את הפגיעות, אל תגידו לפייסבוק איך לבנות את הטכנולוגיה, תגידו לפייסבוק, 'אם זה קרה, אתם liable.

זוהר לבקוביץ: תאמינו לי שהם יודעים למצוא את הפתרונות טוב מכל אחד אחר.

זוהר לבקוביץ: הם ידעו לאכוף את זה, הם לבד או ביחד איתנו, זה לא משנה.

זוהר לבקוביץ: זה מה שאני צריך מכם בעצם, א.

זוהר לבקוביץ: תאפשרו לנו לראות את התכנים בשביל שנוכל לבקר את מה שקורה פה ולהגן על בני אדם, וב.

זוהר לבקוביץ: תתחילו עם רגולציה לעזור לחברות הגדולות להגן, כאשר פייסבוק וגוגל ואלה יש להם רגולציה פנימית, הם יודעים מה לעשות, אבל יש כאן צד שני, את הסינים, - - - הרוסים, את טלגרם וחבר'ה כאלה שהם תחת שום רגולציה, הם עושים רק מה שבא להם ואני חושב שאנחנו חייבים להתחיל להפעיל עליהם לחץ שידעו לעשות את זה, שירצו לעשות את זה.

זוהר לבקוביץ: אני פה לרשות

זוהר לבקוביץ: כם תמיד, אנחנו רוצים לעבוד בישראל, אני אבא, הילדים שלי במערכת חינוך הישראלית, אנחנו רוצים לעבוד בישראל בהתנדבות לעשות לעזור, רק ספרו לנו איך, נשמח תמיד להגיע לוועדות, לתת לכם את כל המספרים.

זוהר לבקוביץ: אנחנו עובדים עם מרבית המשטרות שיש, אנחנו יכולים לספר לכם איך זה נראה בעולם, איך זה עובד, איך אנחנו מצילים ילדים.

זוהר לבקוביץ: אגב, בארצות הברית תפסנו כבר 130,000 פדופילים, שתבינו.

זוהר לבקוביץ: יש עוד הרבה, אבל 130,000 פדופילים פחות יש כבר בארצות הברית בגלל מה שאנחנו עושים, בואו נעשה את זה פה ביחד.

זוהר לבקוביץ: מאוד פשוט.

עינב קאבלה: תודה לך זוהר לבקוביץ'.

עינב קאבלה: אנחנו נעבור להתייחסות של משרד החינוך לדברים שנשמעו קודם גם מחברי הכנסת וגם מהמועצה לשלום הילד ומההורים והתלמידים.

עינב קאבלה: אני רק רוצה לומר לכם שבתכנון שלנו לשמוע גורמים נוספים וגם לגעת בכל מה שקשור לחובה שקיימת על ספקיות התוכן, הרי בסופו של דבר אנחנו לא מדברים רק על הזום ועל הלמידה ועל הרשתות החברתיות שזה חשוב מאוד, יש גם את הרשת עצמה, את הגלישה באינטרנט, בדרך המסורתית שזה באמת יכול לחשוף את הילדים שלנו לסכנות רבות, אנחנו ניגע גם בזה ויהיו איתנו נציגים של משרד התקשורת, אנחנו רוצים לשמוע על החובה של ספקיות האינטרנט להציע את הסינון תכנים, אז גם זה עוד בהמשך, כרגע נפנה למשרד החינוך.

עינב קאבלה: קובי רפאלי בבקשה.

קובי רפאלי: שלום.

קובי רפאלי: אני מנהל חטיבת הטמעת טכנולוגיות במשרד החינוך.

קובי רפאלי: איתי גם נמצאים נציגי שפ"י שכמובן חשוב לשמוע מה יש להם לומר.

קובי רפאלי: אתחיל ואומר שמבחינתנו כמשרד הנושא הזה מעסיק אותנו כל הזמן.

קובי רפאלי: זה כל דקה, כל שניה, אנחנו עוסקים בדבר הזה, ומנסים למצוא פתרונות.

קובי רפאלי: כמובן זה תהליך שאנחנו מתמודדים איתו וכמו כל נושא, אנחנו לומדים ובאיזו שהיא צורה מנסים לתת פתרונות במסגרת התהליך.

קובי רפאלי: נאמרו פה דברים חשובים על ידי כל המשתתפים, באמת, דברים שהם משמעותיים וחשובים, ורובם גם ידועים לנו.

קובי רפאלי: מבחינתנו אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק, כמובן במסגרת כל האגפים במשרד החינוך ובתיאום מלא מול 105 שבעצם עוזר לנו בכל התהליכים של בדיקה ואכיפה וכל מיני היבטים נוספים הנוגעים בדבר.

קובי רפאלי: אני ברשות

קובי רפאלי: כם אתייחס ואומר כמה מילים על ההיבטים הטכנולוגיים.

קובי רפאלי: אנחנו כמשרד מאפשרים למורים, לבתי הספר, לעשות שימוש במגוון רחב של כלים.

קובי רפאלי: לאחרונה הכלים שבאיזו שהיא צורה תופסים מקום והופכים להיות משמעותיים זה כל הכלים ללמידה סינכרונית כדוגמת זום, כדוגמת וובקס, ועוד כלים נוספים שכולנו מכירים.

קובי רפאלי: מבחינת התהליך, הסביבות האלה הן סביבות כמובן חלקן פרוצות, חלקן מאפשרות גישה ובאיזו שהיא צורה יש צורך לבוא וללמד לעשות בזה שימוש, אז כמובן אחד הדברים הכי חשובים בתהליך, חבר'ה, בלי חונכות, בלי הכשרה, בלי למידה ואני מדבר על זה מקצה לקצה, עזבו אותי כרגע מההיבטים הטכנולוגיים.

קובי רפאלי: טכנולוגיה חשוב, אבל קודם כל הדבר המהותי והחשוב ביותר זה הפנמה ולמידה.

קובי רפאלי: זה גם למחנכים וגם למורים איך לעשות שימוש מיטבי בכלים הללו, ואנחנו עושים את זה במסגרת השתלמויות והדרכות ברמה בית ספרית, בהדרכות שכל הזמן זמינות למורים שיכולים להירשם ולהשתתף, ואם זה בפרסומים של חומרים והנחיות בפורטלים של משרד החינוך מה מותר לעשות, מה אסור לעשות, ואם זה ברמת האנשים שנמצאים בשטח שמלווים יד ביד את צוותי ההוראה ורכזי תקשוב שבאיזו שהיא צורה עושים את זה באופן שוטף, אבל בואו לא נשכח גם את התלמידים.

קובי רפאלי: חבר'ה, האחריות היא לא רק של משרד החינוך.

קובי רפאלי: לא שאני אומר שזה לא אחריות שלנו, האחריות היא של משרד החינוך, אבל גם יש אנשים נוספים שחשובים שיהיו מעורבים בתהליך הזה.

קובי רפאלי: גם ההורים צריכים לקחת פה אחריות וללמד את הילדים מה מותר ומה אסור, גם כשנכנסים לאוטו צריך לחגור חגורה, גם אם היא נמצאת, אז צריך לחנך את הילד לחגור את החגורה שזה נמצא וקיים וזמין.

קובי רפאלי: מבחינתי האחריות היא כוללת, קולקטיבית, ואני אומר שוב, זה גם משרד החינוך - - -

עינב קאבלה: זה קצת צורם שאתם כמשרד החינוך עכשיו אומרים להורים ולתלמידים 'תשמעו, אבל זה גם אתם'.

קובי רפאלי: - - - אחראית ומשמעותית ברמה - - - של משרד החינוך, ולטובת הנושא הזה אנחנו גם עושים מהלכים משמעותיים גם בתהליכים של מורים מול תלמידים ברמת ההגנות והמשמעויות והסכנות שעוברות ברשת, זה לא משהו שהוא חדש, אנחנו עושים את זה כבר הרבה מאוד שנים, כל הנושא של הפוגענות וכיוצא בזה, ושפ"י יתייחסו לזה בהמשך.

קובי רפאלי: אבל בואו ניגע גם בהיבטים הטכנולוגיים.

קובי רפאלי: בתקופה האחרונה אותגרנו משמעותית מבחינת ההיקפים של השימוש בסביבות הטכנולוגיות, גם הסינכרוניות וגם הא-סינכרוניות.

קובי רפאלי: לגבי הסביבות הסינכרוניות שכדוגמת זום, אנחנו כמשרד מאפשרים שימוש במגוון רחב של כלים.

קובי רפאלי: אם זה בסביבות ענן, כדוגמת מייקרוסופט וגוגל שמאפשרים שימוש בסביבה סינכרונית כדוגמת גוגל מיט ומייקרוסופט טימס, שזה המוצר שבאמצעותו מתבצעים מפגשים סינכרוניים, הסביבות הללו שעושים בהן שימוש במשרד החינוך הן סביבות שמוגנות בהזדהות אחידה.

קובי רפאלי: זאת אומרת מורה, תלמיד שנכנס לסביבה הזאת, הוא מזדהה באמצעות הזדהות אחידה בלבד שהיא הזדהות מאוד קשה ומורכבת אגב, יש גם היבטים של הזדהות ממסרון, כמו שכולנו מכירים, על פי כל הכללים וההנחיות.

קובי רפאלי: אז מבחינתי הסביבה הזאת והסביבות האלה הן סביבות סגורות והן הרמטיות.

קובי רפאלי: מעבר לזה יש גם ספקי צד שלישי כמו תוכנות לניהול פדגוגי, כמו משוב, סמארט סקול, סקולינג, שגם שם יש רכיבים סינכרוניים, גם את הסביבות הללו, הן מחוברות להזדהות אחידה וברמת התהליך מורה שנכנס לסביבה חייב להזדהות וכל התהליך מתבצע במקום סגור שהוא ברמת ההזדהות.

קובי רפאלי: אם אתה נותן ושולח את הקישור למפגש לא ניתן להכנס אליו אם אין לך את ההזדהות האחידה של משרד החינוך לטובת העניין ואם מדובר בכלל בקבוצות לימוד שזה קבוצה של כיתה, אז ברמת העקרון המורה גם יכולה לבוא ולהגדיר מי התלמידים שיכולים להכנס למפגש.

קובי רפאלי: אני רוצה לגעת עכשיו בנושא זום וכדוגמת זום.

קובי רפאלי: זום זה אחד המוצרים שמשרד החינוך הנגיש למורים עוד מתחילת הדרך ובעזרת חברת זום עשינו את זה באופן רחב ומקיף, כמה מהלכים משמעותיים.

קובי רפאלי: 1.

קובי רפאלי: אנחנו כמדינת ישראל לדעתי גם הראשונה בעולם שחיברה את הזום להזדהות של משרד החינוך.

קובי רפאלי: מה זה אומר?

קובי רפאלי: שמורה שנכנסת לזום היא נכנסת עם הזדהות של משרד החינוך וזה באיזו שהיא צורה מגן על הסביבה.

קובי רפאלי: אנחנו באמצעות המנגנון הזה של ההזדהות לסביבה של משרד החינוך אנחנו נותנים קודם כל חבילת פרימיום של עד 500 משתתפים ללא הגבלת זמן וגם הגדרנו במסגרת ההגדרות ברירות מחדל שחייב שימוש בחדר המתנה, אפשר לאלץ אפילו שימוש בקוד למפגש וכל מיני היבטים נוספים שבעצם משדרגים את נושא האבטחה.

קובי רפאלי: אחד הדברים שאנחנו עושים עכשיו, ממש בימים אלה, אנחנו עושים פיילוט בקרב 100 בתי ספר שלא רק אנחנו מחברים את המורים להזדהות אחידה, אנחנו מחברים גם את התלמידים לזום, זאת אומר נגדיר כברירת מחדל שהמפגש הוא מפגש של משרד החינוך, ברגע שהוא יסומן רק מי שיש לו הזדהות אחידה של משרד החינוך יכול להכנס לפגישת זום וגם השם של התלמיד שיופיע זה השם שנרשם במצבת, בנתוני המרשם של התלמיד.

קובי רפאלי: לא ניתן יהיה לשנות את השם.

קובי רפאלי: אם ילד נתן את פרטי ההזדהות לגורם שלישי - - - שמבחינתנו אנחנו עושים ללוות ולשדרג את היכולת לאבטחת המידע.

עינב קאבלה: קובי, שאלה של איילת.

איילת רזין בית אור: זו הערה.

איילת רזין בית אור: מה שאתה מתאר נשמע תהליך מדהים, אבל א.

איילת רזין בית אור: אי אפשר להתעלם מהפער בין מה שאתה מתאר לבין השטח, ואני תיארתי קודם ואם צריך אני אוסיף ואתבל בדוגמאות, המציאות לא נראית ככה.

איילת רזין בית אור: היום נכנסים, פורצים - אין לי שום הבנה איך הם עושים את זה אבל זה מה שקורה - או אנשים זרים או תלמידים שמעלים תכנים תוך כדי שיעור.

איילת רזין בית אור: אז אני לא יודעת מה אפשר לעשות, שוב, זה לא בגוף הידע שלי.

איילת רזין בית אור: גוף הידע שלי הוא משפט ופגיעה מינית, ובמקום הזה אני יכולה לומר שמשרד החינוך נכשל, נכשל בלתת מוגנות לתלמידים במרחב הזה של הזום שהוא מכריח אותם להיות בו הם חייבים להיות שם.

איילת רזין בית אור: מילא הם לא היו חייבים להיות שם ואז אני גם יכולה אולי לדבר על האחריות של ההורים, אני לרגע לא מסירה מאחריות ההורים, אבל כשמשרד החינוך מחייב תלמידים לשבת מול מסך ומאפשר בתוך המרחב הזה פגיעה בהם, זה משהו שמשרד החינוך חייב לקחת עליו אחריות עכשיו מיד ולתת למורים כלים, לתלמידים כלים ולנו, להורים, כלים לנטר את זה ולתת להם מענה.

איילת רזין בית אור: מה שאתה מתאר זה אמצעים טכנולוגיים נפלאים אבל אני בטוחה שאם אני אשאל את המורות של הילדים שלי אם הן מכירות את כל האמצעים האלה, הן יאמרו לך שלא, והן מורות מעולות ובית ספר מן המעולים שיש, ואני לא מדברת על מקומות אחרים שבבתי הספר שם עוד פחות הדברים מוחזקים שם.

איילת רזין בית אור: אז יש פער בין מה שאתה מתאר לבין מה שאנחנו מכירות מהשטח ואני אומרת את זה בצער וכאב רב.

עינב קאבלה: תודה איילת.

עינב קאבלה: קובי תשובה קצרה כי אנחנו רוצים גם להספיק לעבור לתמי אומנסקי.

קובי רפאלי: קודם כל מבחינת האמירה משרד החינוך לוקח אחריות, חד משמעית.

קובי רפאלי: משרד החינוך לוקח אחריות ומנסה למצוא פתרונות כל דקה וכל שניה, ומבחינתנו על זה לא נשקוט.

קובי רפאלי: מעבר לזה, גם בנושא של ההכשרות וההדרכות אנחנו עושים ונטפל בכל דבר לגופו של עניין.

קובי רפאלי: אז אם יש מקרים כמובן נשמח לדעת, יש את 105 שדואגים להזין אותנו.

קובי רפאלי: עכשיו אני אשמח אם תמי תרחיב ותוסיף כמה מילים על כל ההיבט הזה שאנחנו עושים בכל הנושא של החונכות והנחייה איך פועלים ומה עושים במקרים כאלה.

עינב קאבלה: תיכף נעבור לתמי, רק שאלה כדי שאני אבין.

עינב קאבלה: דיברת על הפלטפורמות של גוגל ומיקרוסופט שהן בעצם מאוד מוגנות לטעמך, ולא הכנסת בפנים את פלטפורמת הזום.

קובי רפאלי: - - -

עינב קאבלה: לא, לא הכנסת לאותה אמירה שהן פלטפורמות מוגנות כמו גוגל ומיקרוסופט.

עינב קאבלה: אני מנסה לשאול למה אתם בוחרים להשתמש בפלטפורמה שהיא על פי הגדרתך או לפחות כפי שאני הבנתי אותה ולכן אני שואלת, היא פחות טוב ברמת המוגנות מהפלטפורמות האחרות הקיימות.

קובי רפאלי: אני אדייק, אני אומר כך, משרד החינוך מאפשר למורי ישראל לעשות שימוש במרחב ענק של כלים.

קובי רפאלי: סביבות הענן גוגל ומייקרוסופט, רק לשם ההשוואה, אלה סביבות שמאפשרות גם למידה סינכרונית וא-סינכרונית בסביבה אחת, זאת אומרת שמורה יכול לתת משימה וגם לקיים באותו מפגש, מפגש סינכרוני ולנהל פה את התהליך במקביל.

קובי רפאלי: סביבות כמו הזום זו סביבה שרק מתקיימת בה פעילות שהיא סינכרונית, און ליין, ולכן בהקשר הזה מבחינתי יש הפרדה אבל ברמת העקרון אותם פתרונות, אותם כלים שאנחנו נותנים, אנחנו מנסים להגן עליהם גם אם זה סינכרוני או א-סינכרוני, במקרה הזה סביבות ענן ללמידה, ואם זה גם זום, וובקס, אדיו-פייג' ועוד כל מיני כלים נוספים שקיימים שגם אותם אנחנו מגינים באמצעות הזדהות אחידה.

עינב קאבלה: השאלה אם אין לכם יכולת לתעדף פלטפורמות יותר בטוחות, זה מה שאני מנסה להבין.

עינב קאבלה: השאלה אם אין לכם דרך לתעדף למען תלמידי ישראל פלטפורמות שהן בהגדרה, גם בהגדרה שלכם, הטכנולוגית, היכולות הטכנולוגיות יותר בטוחות.

קובי רפאלי: בוודאי.

קובי רפאלי: אנחנו נמצאים במסלול שבו אנחנו מעמיקים את ההטמעה בשימוש בסביבות כדוגמת גוגל ומיקרוסופט, בסביבות עוד תוכנות ניהול פדגוגי שהן סביבות סגורות, שלשם בעצם המיקוד, וכמובן לתת את המענים במסגרת הכלים הללו.

קובי רפאלי: הזום עדיין זה כלי שקיים וזמין ואם מורה רוצה לעשות שימוש בזום, אז גם את הסביבה הזאת מחובתנו להגן עליה.

קובי רפאלי: זו סביבה - - -והיא פעילה ואנחנו לדעתי, אני אומר את זה שוב, בין המובילים בארץ שעשו את זה, חיברו את ההזדהות האחידה של משרד החינוך לסביבת הזום.

קובי רפאלי: גם למורים וגם לתלמידים שכרגע זה נעשה.

עינב קאבלה: טוב.

עינב קאבלה: תודה קובי, אני כן מציעה, ממליצה, חושבת שכדאי לבחון את האפשרויות לקיים גם את המפגשים הסינכרוניים, אגב, הבנו אחרי הדיון הקודם של למידה מרחוק, עשינו בירור קל, זה מילים לועזיות שאימצו אותן לשפה העברית ולפחות לפי האקדמיה ולפי מה שאני הבנתי צריך לומר את זה ב-כ' דגושה.

עינב קאבלה: אני לא יודעת אם נצליח, אז כל אחד רשאי לעשות מה שהוא רוצה בעניין הזה.

עינב קאבלה: אבל מה שרציתי להגיד, זו הערת שוליים בעקבות אמירה שלי בדיון הקודם.

עינב קאבלה: אבל ההמלצה והבקשה שלי זה שבאמת אם יש פלטפורמות, אתם האנשים הטכנולוגים במשרד החינוך, אם יש פלטפורמות שאתם חושבים שהן יותר בטוחות גם כדי לקיים שיעורים סינכרוניים, אז תעשו זאת.

עינב קאבלה: זה שמורה או מורים מעדיפים זום, יופי.

עינב קאבלה: אבל זה לא חייב להיות ככה.

עינב קאבלה: ההעדפה שלהם לא תמיד משקפת את מה שיותר בטוח לתלמיד.

עינב קאבלה: זה מה שמוכר, זה מה שפופולארי, זה לא אומר שזה מה שטוב, בלי כמובן חלילה שום עניין בחברה כזו או אחרת, רק חשוב לי כמובן ביטחונם של התלמידים והתלמידות.

עינב קאבלה: תודה קובי.

עינב קאבלה: אנחנו נעבור לתמי אומנסקי.

עינב קאבלה: בוודאי יש לך הרבה מה לומר אבל יחד עם זאת אני נאלצת למסגר אותך לשתי דקות כי אנחנו פה עם עוד דברים על הפרק ומה שאת רוצה לומר חשוב.

תמי אומנסקי: תודה רבה.

תמי אומנסקי: אני מברכת על המפגש הזה ואני רוצה לומר שלאחרונה אנחנו נמצאים בהרבה מאוד ועדות כנסת שתוקפות את המורכבות של הבעיה הזאת מכל הכיוונים, ואולי הדבר הכי חשוב להגיד, אפרופו הדברים של זוהר והדברים של קובי, שנדרש כפר שלם כדי לטפל במורכבות הזאת.

תמי אומנסקי: זה לא עניינו רק של משרד החינוך, זה לא עניינן רק של האפליקציות הטכנולוגיות, זה גם עניינה של המשטרה וגם עניינה של הפרקליטות וכולי.

תמי אומנסקי: כתוצאה מההבנה הזאת בעצם ממשלת ישראל הקימה את המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת, שמורכב מכלל משרדי הממשלה.

תמי אומנסקי: אני למעשה נציגת משרד החינוך בתוך המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת, והייחודיות של הדבר הזה זה היכולת שלי להביא לתוך משרד החינוך את הנתונים ואת מה שמגיע למוקד ואת מה ש-105 לומד ויודע ומקבל כל הזמן לתוך מערכת החינוך כדי ש-1.

תמי אומנסקי: לדוגמה כל השינויים שנעשו במשרד החינוך סביב זום וכל מה שקובי סיפר לכם היה הרבה כתוצאה מזה שאני באתי עם פגיעות הרשת שהגיעו ל-105 ואמרתי 'חבר'ה, אלה הפגיעות שמגיעות במהלך שיעורי הלמידה המקוונת, בואו נראה כיצד משרד החינוך, מה אנחנו עושים כאן כדי להגן על הילדים במרחב המקוון בלמידה המקוונת.

תמי אומנסקי: כתוצאה מזה זה לא רק הפניה לזום ומה שקובי כבר סיפר, למעשה בנינו ביחד איזה שהוא מודל.

תמי אומנסקי: כשעוסקים בנושא הזה, אי אפשר לתקוף אותו רק מההיבטים הטכנולוגיים.

תמי אומנסקי: יש את ההיבטים הרגשיים והחברתיים והפדגוגים.

תמי אומנסקי: אז בנינו מודל שקוראים לו אקלים למידה תומך ובטוח במרחב המקוון שיש בו בצורה גרפית ומאוד מאוד יפה לכלל צוותי החינוך, ואנחנו דואגים שזה יגיע לכלל צוותי החינוך, יש פה גם את ההיבטים של התמודדות עם פגיעת רשת במרחב המקוון בתהליך הלמידה, אבל יש פה גם את כל ההיבטים של אבטחת מידע.

תמי אומנסקי: זאת אומרת החיבור, וגם איך מנהלים אקלים למידה במרחב המקוון שהוא אקלים למידה שיש בו יחסי קירבה ויש בו אכפתיות, ולמעשה המודל הזה הוא סוג של מענה, אולי ראשוני, אולי לא מספיק, אבל הוא עדיין איזה שהוא סוג של מענה שאנחנו מביאים אותו לכלל צוותי החינוך בכנסים משותפים של מנהל תקשוב והשירות הפסיכולוגי הייעוצי כדי שכלל המורים ידעו להתנהל במרחבים המקוונים בתהליך הלמידה.

תמי אומנסקי: בנוגע לכלל הפגיעות ברשת, והיה כאן שיח גם על למידה מקוונת וגם על בכלל מה קורה ברשתות החברתיות.

תמי אומנסקי: תראו, זה לא לחמש דקות ובטח שלא לשלוש דקות שמוקצבות לי, אבל למשרד החינוך יש תכנית מאוד מובנית ומסודרת גם בנושא של התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה.

תמי אומנסקי: יחד עם זה, הקורונה טרפה לכולנו את הקלפים.

תמי אומנסקי: היכולת שלנו להגיע כמו פעם לכלל צוותי החינוך ולהמשיך את אותן מודולות שהכנסנו לתכנית כישורי חיים, אני חייבת להגיד שאני יחד עם הצוות של 105 יושבים עם צוותי הפיתוח של משרד החינוך ומכניסים את הידע בצורה רלוונטית ומעודכנת לעבודה עם תלמידים.

תמי אומנסקי: התכנית הזאת, אני יכולה להגיד ממש בדקה, שהיא כוללת גם הכשרות לצוותי חינוך, גם הכנסה של תכנים בכל שכבות הגיל בכל המגזרים בתכנית כישורי חיים, גם הסברה וכמובן עבודה עם מנהיגויות הנוער, יובל שדיברה כאן נמצאת איתנו בקשר גם דרך המשרד אבל גם היא מוזמנת להיות חלק מאיזה שהוא פורום ש-105 רוצים להוביל אותו ויובל תהיה חלק ממנו כי אנחנו יודעים שאי אפשר לפעול בלי בני הנוער, הם יודעים לפעמים הרבה יותר טוב מאתנו מה השפה הנכונה שצריך לדבר כדי להגיע אליהם, ולכן הם שותפים.

תמי אומנסקי: אני לא שוכחת את ההורים, ההורים הם שותפים מלאים שלנו גם במשרד החינוך, הנהגת ההורים הארצית, אנחנו יודעים ומבינים את המורכבויות אבל 105 רוצה לייצר את הקשר הזה עם הנהגת ההורים הארצית ובכלל עם הורים כדי להבנות הסברה יותר מדויקת, יותר רלוונטית - - -

עינב קאבלה: בהקשר זה, סליחה שאני קוטעת אותך אבל יש לי שאלה.

עינב קאבלה: אתם מייצרים קישורים לסרטוני הדרכה להורים ולתלמידים?

עינב קאבלה: זה משהו שקורה כבר?

עינב קאבלה: כי לא שמעתי ש- - -

תמי אומנסקי: כן.

תמי אומנסקי: יש עכשיו, אני יכולה להגיד שממש לפני שבוע הקלטנו שני שידורים מקוונים להורים על התנהלות מיטבית ברשת.

תמי אומנסקי: לחלוטין.

עינב קאבלה: ואיפה זה נמצא?

עינב קאבלה: איפה אפשר למצוא את זה?

תמי אומנסקי: זה עוד מעט יתפרסם.

תמי אומנסקי: זה רק הוקלט.

תמי אומנסקי: מעבר לזה יש המון המון הרצאות- - -

עינב קאבלה: אני רק אזכיר, אנחנו בנובמבר 2020.

עינב קאבלה: או-טו-טו סוגרים שנה לקורונה.

תמי אומנסקי: - - - לא רק דרך משרד החינוך.

תמי אומנסקי: דרך פניות שמגיעות ל-105 ואנחנו כנציגי משרד החינוך מתגייסים להמון הרצאות להורים ברשויות המקומיות כדי לתת את כל הידע שיש לנו וש-105 צובר, יחד עם משרד החינוך ומשרדי הממשלה השותפים, משרד הרווחה, משרד הבריאות והפרקליטות, וכמובן המשרד לקידום וחיזוק קהילתי שהוא מוביל את המהלך הזה והמשטרה, כדי להביא את כל הידע הזה להורי ישראל.

תמי אומנסקי: המוני הרצאות.

עינב קאבלה: איך אתם הולכים להפיץ את אותה הקלטה שאת מדברת עליה?

עינב קאבלה: איך זה יגיע להורים?

תמי אומנסקי: שתי ההקלטות האלה הוקלטו בעברית ובערבית, דרך אגף יסודי ודרך מנהלי בתי הספר.

עינב קאבלה: הורים יקבלו לוואטסאפ שלהם סרטון?

תמי אומנסקי: אני לא יודעת להגיד אם זה יגיע לוואטסאפ, זה דווקא דרך קובי ממינהל תקשוב, אני לא יודעת להגיד בדיוק באיזה אמצעי.

עינב קאבלה: בסדר בסוף אתם משרד חינוך אחד אז איעזר בך כדי לפחות להגיד את דעתי.

תמי אומנסקי: אני אברר ואספר לכם.

עינב קאבלה: אני חושבת שכדאי כן, אם הולכים לעשות איזה שהוא קישור שנמצא באיזה שהוא אתר שאם ההורה נכנס אז אולי הוא יראה אותו, אני חושבת שכדאי להיות חכמים מלכתחילה מראש ובאמת להנגיש את זה כמו ששולחים להורים, ואמרה פה חברתי, בוואטסאפ, מיליון ואחד דברים שקשורים לחינוך ילדיהם, שווה לשלוח להם גם את הקישור, כל אחד בהתאם לשפה המתאימה לו כמובן.

תמי אומנסקי: אני אעביר את זה למשרד.

תמי אומנסקי: בהחלט.

תמי אומנסקי: אני רק אגיד שבפורטל הורים, אנחנו מזינים את הפורטל עם הרבה מאוד חומרים גם בנושא הזה.

עינב קאבלה: כן אבל את יודעת, אני לא רוצה לספר לך כמה הורים נכנסים לפורטל.

עינב קאבלה: צריך, לא חס וחלילה אנחנו אומרים שלא, אבל בואי נהיה מציאותיים.

עינב קאבלה: ועוד שאלה בהקשר הזה, מה עם התלמידים, אתם מכינים גם להם חומר?

תמי אומנסקי: כן.

עינב קאבלה: זה משהו שהוקלט, יוקלט?

תמי אומנסקי: קודם כל, הוקלטו דווקא בתקופה הזאת של הקורונה, מערכת החינוך יצאה עם כל הנושא של שידורים מוקלטים, והקלטנו שידורים שהם למעשה שיעורים לתלמידים גם בעברית וגם בערבית, סביב הנושא של התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה, התכנים האלה הועברו במסגרת לוח השידורים של משרד החינוך.

תמי אומנסקי: מעבר לזה - - -

עינב קאבלה: לא, אבל אני מדברת על משהו יותר ממוקד.

עינב קאבלה: בסוף, את יודעת, יש הרבה שיעורים שמתקיימים בצורה סינכרונית - - -

תמי אומנסקי: אנחנו בתקופה מאוד מאתגרת מבחינת גם היכולת, תראו, יש כל כך הרבה צרכים כרגע שמערכת החינוך מתמודדת איתם, עם צרכים רגשיים וחברתיים ולימודיים ופערים מטורפים של בני הנוער, שהכל פה באיזונים מאוד מאוד - - - אנחנו בהחלט בתקופה מאוד מאתגרת.

עינב קאבלה: אנחנו כן קוראים לכם כוועדה לשים את הדגש גם על זה, בסוף דווקא המצב הרגשי הכל כך קשה של הילדים שלנו שנמצאים שם לבד בחדר עם מסך מחשב, מצריך דאגה יתרה כן לסיפור הזה של מוגנות ולא כשידורים שקיימים ואם ילד רוצה ייכנס ואם לא אז לא, חלילה אני לא באה בטענות אישיות, אבל כך אתם מתייחסים גם לכל הסיפור של חינוך למניעת אלימות מינית במסגרת כישורי חיים שמי שרוצה כן, מי שרוצה לא.

עינב קאבלה: הנושא הזה של מוגנות ילדים בתקופה הזאת זה משהו שבאיזון העדין שאת מדברת עליו ואני מבינה מה את אומרת, צריך בוודאות לשים עליו דגש, אז אני מודה לך מאוד על הדברים ומאוד אשמח אם תקחו את הדברים שנאמרו פה לתשומת לבכם.

עינב קאבלה: תודה רבה לך.

תמי אומנסקי: תודה לך ותודה לכל העוסקים במלאכה החשובה הזו.

עינב קאבלה: לגמרי.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: בהמשך נשתדל לשמוע נציג של מוקד 105 ועוד.

עינב קאבלה: אני כן רוצה בכל זאת, אנחנו נעבור קצת מדבר לדבר אבל באמת הכל באותו עניין, נשמע על עוד טכנולוגיה שקיימת.

עינב קאבלה: נפנה לחוה דורון סופרמן עם טכנולוגיית MOODNIGHT.

עינב קאבלה: יש לך שתי דקות, מעכשיו ניאלץ לקצר את כולם.

עינב קאבלה: אבל אם יש לך משהו להציג לנו אנחנו גם נאפשר לך טיפה להאריך מעבר כמובן כי חשוב לנו להתרשם ולהבין מה אפשר לעשות.

עינב קאבלה: בבקשה.

חווה דורון-סופרמן: אני בעלת חברת 4girls, חברת סושיאל טק לקידום צמיחה נפשית בריאה של בני ובנות נוער ברשת, משנת 2006 אנחנו מקיימים אתר לנערות לתקשורת בעילום שם בשם 4girls, שזה אתר שבו נערות עוזרות לנערות, - - - מה שנקרא, ומתוך האתר הזה צמחה טכנולוגיה בשם MOODNIGHT שאותה אני מראה לכם כרגע.

חווה דורון-סופרמן: זו טכנולוגיה שמאפשרת לבעלי אתרים ועמותות לנטר את התכנים של עצמם, זאת אומרת במקום לראות מאות אלפי תכנים, לראות רק את התכנים שעולים מתוך מצוקות רגשיות.

חווה דורון-סופרמן: אני רוצה להגיד פה משפט אחד, אנחנו מדברים על מצוקות חיצוניות לאורך כל הדיון הזה, אם זה פדופיליה ואם זה פורנו, נכון להיום בני נוער מעלים מצוקות רגשיות ברשת ברמה שהם מעולם לא העלו.

חווה דורון-סופרמן: אנחנו בעשר השנים האחרונות רואות ב-4girls עליה לרמה של 1 מ-5 פוסטים, זה פוסט של בדידות, דיכאון, חרדות, מחשבות אובדניות, הם בעצמם משתמשים ברשת כמקום הביטוי שאותו הם לא יגידו לא להורים לא למורים, לא ליועצים, וזאת גם הזדמנות עבורנו לעזור להם מלפגוע בעצמם.

חווה דורון-סופרמן: אז מה זה MOODNIGHT?

חווה דורון-סופרמן: זו טכנולוגיה בינה מלאכותית, NLP שמוגשת לבעלי אתרים ולעמותות ולאפליקציות הורים בשביל לנטר את השיח לפי מצוקות אם זה מצוקה רגשית נמוכה קלה שיכולה להיעזר על ידי pear2pear בתוך האתר עצמו או מצוקה יותר כבדה או מצוקה ממש כבדה, אנחנו יכולים לראות פה שהיא מנטרת גם לפי היכולת לדעת באיזה קהילה המצוקה הזאת עלתה ובכמה היא עלתה, ורק מחמת המהירות, כמובן מנוטרת לפי זמנים ונותנת עוד כל מיני פרמטרים שמאפשרת לבעלי אתרים להגיש עזרה בזמן ברשת, כמו שעמותות נכון להיום כבר עושות, על ידי בקשת רשות להגשת עזרה באתרים עצמם.

חווה דורון-סופרמן: אם אני הולכת לדוגמה, הטכנולוגיה שכבר קיימת כבר פעילה על שני אתרים, לא מראה אף פעם את שם מי שכתב את זה, היא נותנת כמו שבעלי אתרים יודעים לעבוד את ה-ID של הפוסט עצמו ואת הזמן שבו הוא נכתב, כותרת קהילה, האם יש מצוקה, למי להפנות את המצוקה, אם זה ל-NGO, אם זה לעמותה, לאיזו עמותה, האם זה ל-105, לינק למצוקה ולינק לטקסט עצמו.

חווה דורון-סופרמן: ומראה של הטקסט עצמו.

חווה דורון-סופרמן: היופי בדבר שבשונה מכל איתור אחר האיתור הזה הוא איתור NLP, זה אומר שכל הטקסט עצמו אם הוא משדר מצוקה גם אם לא כתוב בו 'למות', 'להתאבד', 'קפצתי', 'בלעתי', 'חתכתי', עולה במערכת הזאת ומאפשר זיהוי ותיעדוף שזה הדבר הכי חשוב למנהלי אתרים ולבעלי עמותות, תיעדוף של למי לענות קודם על איזו מצוקה.

חווה דורון-סופרמן: אם יורשה לי, מה שהייתי רוצה להעלות כאן, זה דווקא משהו שזוהר דיבר עליו קודם, זה את האפשרות הממלכתית, אני לא רוצה להגיד לחייב כי זה כבד מדי, אבל כל בעלי אתרים שמחזיקים את התכנים האלה, לא רק אנחנו ב-4girls, חרדים כל יום מהאובדנות הבאה שהולכת לקרות להם באמצע הלילה.

חווה דורון-סופרמן: אף פעם אין כח אדם מספיק כדי להחזיק את המצוקות האלה, אף פעם, לאף מנהל אתר, ואני אגיד יותר מזה, לאף עמותה, אין כח אדם שיכול לעשות את זה ידנית.

חווה דורון-סופרמן: נכון להיום עם אין ספור של מידע צריך לעשות את הניטור הזה טכנולוגית ובהיעדר היכולת להשפיע על טכנולוגיות עולמיות, השלב הראשוני, כי זה פשוט ייקח הרבה זמן, פיתחנו משהו בעברית נגיש כרגע וחי שמתאפשר לכל בעל אתר ולכל עמותה.

חווה דורון-סופרמן: זה רק תלוי במדיניות ממשלתית בשביל לפתוח ולאפשר את כל הדבר הזה ולשחרר אותו.

עינב קאבלה: למי אתם מספקים היום את השירות שלכם?

חווה דורון-סופרמן: לאתר בשם ask people ולאתר בשם 4girls, אנחנו כבר עברנו מעל ל-300,000 פוסטים מנוטרים, כבר עובדים עם המערכת הזאת ואגב כך, המערכת מייצגת מצב שבו אנחנו עובדים כמעט 20 שנים של מענה כמו תלת שכבתי.

חווה דורון-סופרמן: אם זה בעיה פשוטה אנחנו מפנים לפתרון pear2pear לתוך חברי הקהילה עצמה כי הכוח של הרשת הוא כוח חיובי, בני נוער יכולים לעזור לבני נוער בתוך הרשתות בהם הם גולשים.

חווה דורון-סופרמן: אם זו מצוקה בינונית אנחנו מפנים את זה לעמותות שנותנות מענה ברשת, כמובן תוך שאלה לבנאדם 'ראיתי שכתבת ככה וככה, האם אתה רוצה', התרבות קיימת כבר, מממומנת על ידי משרד הבריאות כבר הרבה שנים.

חווה דורון-סופרמן: ואם זה בעיות של אובדנות חס וחלילה, אנחנו ישירות בקשר עם 105 כמו שהיינו לפני זה עם 443.

עינב קאבלה: תודה חוה.

עינב קאבלה: נמצא איתנו עמרי גפן מהחברה שלכם, שאמור להציג לנו משהו קצר, אז אם זה אפשרי בזריזות אני אשמח, ואם לא, נאלץ לוותר.

 << אורח >> עמיר גפן: שלום לכולם.

 << אורח >> עמיר גפן: האמת מקוצר זמן בסך הכל חוה באמת הציגה ונתנה את הקונספט.

 << אורח >> עמיר גפן: כמו שאמרנו באמת טכנולוגיה שהיא מאוד ייחודית.

 << אורח >> עמיר גפן: בשונה מהוועדה היום שדיברה על פגיעה, אותנו פחות מעניין מה סיבת הפגיעה, האם ילד נפגע כי פגעו בו ברשת או נפגע במרחב הפיזי.

 << אורח >> עמיר גפן: מה שאותנו מעניין זה לאתר את מצבו.

 << אורח >> עמיר גפן: בטח עכשיו בתקופת הקורונה, יש לנו פה טכנולוגיה שיודעת לאתר את המצוקה הנפשית עד רמה של נטייה אובדנית של בני נוער, ולסייע לבעלי אתרים, כמו שאמרנו, להעביר אותה לגורם שייתן להם סיוע, אם זה בקבוצת השווים או אנשי מקצוע או לגורמי החירום כמו 105, 100, 118, ולאפשר גם לכל העמותות שנותנות ה יום שירותי טיפול שכמו שראינו הם כל כך קורסים, להשתמש בטכנולוגיה הזאת לתעדף.

 << אורח >> עמיר גפן: מה שצריך, ואני מתחבר לקריאה שלך, גם בעלי אתרים בטח בעברית, גם העמותות מתקשות.

 << אורח >> עמיר גפן: זה לא סוד.

 << אורח >> עמיר גפן: ואם הן היו יכולות לקבל סיוע מדינתי ממשלתי שהוא ספציפי לכלים טכנולוגיים ואנחנו פה מדברים בתוך ועדת המדע והטכנולוגיה, אם אפשר לעזור בטח לעמותות להצטייד בכלים טכנולוגיים אנחנו באמת נעשה פה שיפור ונציל חיים.

עינב קאבלה: או.

עינב קאבלה: קיי אבל אנחנו ממש קצרים בזמן ולא רוצים לייצר כפילות - - -

 << אורח >> עמיר גפן: סיימתי.

עינב קאבלה: אבל לא רצית להראות משהו?

 << אורח >> עמיר גפן: יש לכם את כל המידע ומי שרוצה להיות איתנו בקשר אנחנו פה, שישלח לנו ואנחנו נתקדם אלא אם כן - - -

עינב קאבלה: לא לא, חשבנו שאתם רוצים להציג לנו משהו אז אם זה לא העניין אז זה לא העניין, אבל שמחנו בכל מקרה להכיר את הטכנולוגיה.

עינב קאבלה: לנו נאמר שאתם רוצים להציג לנו את זה כי אין טוב ממראה עיניים.

 << אורח >> עמיר גפן: כן, זה מה שחוה הציגה.

 << אורח >> עמיר גפן: חוה הציגה ממש את המערכת הטכנולוגית.

עינב קאבלה: או.

עינב קאבלה: קיי.

עינב קאבלה: אז אי הבנה.

עינב קאבלה: תודה רבה לך.

עינב קאבלה: נעבור הלאה לשמוע מנויה בלזר שהיא תלמידה בכיתה י' באורט פסגות בכרמיאל, עם תכנית שהיא חלק ממנה שנקראת 'שומרים מסך'.

עינב קאבלה: נויה, אני שמחה שהצטרפת אלינו ואנחנו מאוד נשמח לשמוע מה שיש לך להגיד.

נויה בלזר: שלום, תודה רבה לך.

נויה בלזר: אני נויה בכיתה י' מאורט פסגות בכרמיאל, אני מתנדבת בתכנית "שומרי מסך" כבר שנתיים, התכנית משותפת לגוגל ולאורט ישראל.

נויה בלזר: התכנית הושקה לפני כתשע שנים והיום יש כ-60 קבוצות ברחבי הארץ שמשתתפים בה.

נויה בלזר: מה שמייחד את התכנית זה שבעצם התכנית כולה, אנחנו התלמידים מנהיגים אותה, אנחנו מעבירים את הפעילויות, אנחנו פועלים.

נויה בלזר: אנחנו מעבירים שיעורים לכיתות החטיבה, אנחנו בעצם מעבירים את הנושא הזה בצורה ידידותית על ידי התלמידים כך שזה באמת ידבר אליהם בגובה העיניים.

נויה בלזר: אנחנו מעבירים להם כלים להתמודדות עם הבריונות, מה אפשר לעשות, עם מי אפשר לדבר.

נויה בלזר: בנוסף אנחנו גם כמו אח בוגר בשבילם, הם יודעים שבכל רגע נתון הם יכולים לבוא ולדבר איתנו אם הם נקלעו למצב שקשה להם, אם הם נקלעו למצב שהם מרגישים שמבריינים אותם, שעושים עליהם בריונות ברשת במרחב הווירטואלי ובמרחב הפיזי, וקרה כבר כמה פעמים שתלמיד פנה אלינו ואנחנו היינו שם בשבילו, עברנו איתו את הדרך ופנינו לגורמים, עשינו מה שאפשר לעשות.

נויה בלזר: בנוסף, במסגרת התכנית יש גם תחרות יזמות שבעצם בה יוצרים מיזם כלשהוא שקשור לתת דרכים וכלים להתמודדות.

נויה בלזר: אם זה פורום, אם זה משחקי קופסה שמעבירים את הנושא בדרך ידידותית, וזה אמת מה שעוזר במיגור התופעה.

נויה בלזר: עכשיו בתקופה הזאת שאין בית ספר ואין יותר מדי מה לעשות עברנו למסגרת הזום, אנחנו בונים מערכי שיעור ומעבירים אותם בזום לתלמידים, ולכל הכיתות בחטיבה מכיתות ז'-ט' ובעצם אנחנו עושים כל מה שאפשר ואנחנו שם בשביל - - - בכל רגע נתון.

עינב קאבלה: תודה נויה.

עינב קאבלה: אני חייבת להגיד ברמה האישית כל הכבוד לכם שאתם לוקחים חלק פעיל בדבר הזה.

עינב קאבלה: אני מקווה שהאנשים המקצועיים במשרד החינוך מקשיבים לך ורואים את העבודה היפה שאתם עושים ובעצם יאמצו את הצורך להגיע לתלמידים ולתלמידות ולהגיע אליהם, לא פיזית, אבל להגיע לקשב שלהם וליכולת לתקשר את הדברים.

עינב קאבלה: אז כל הכבוד לך ותודה.

עינב קאבלה: באותו עניין נמצאת איתנו אורלי אהרוני.

אורלי אהרוני: שלום.

אורלי אהרוני: אני מנהלת תכנית "שומרי מסך" מטעם אורט ישראל שכמו שהבנתם היא משותפת לגוגל.

אורלי אהרוני: אנחנו בתהליך הזה יחד, כמו שנויה הציגה, לפני תשע שנים התחלנו את התהליך.

אורלי אהרוני: אני רוצה להוסיף אלמנט אחד שנויה שכחה להזכיר, שבמקום של שומרי המסך תלמידים רבים שנפגעו ברשת עוברים מהמקום החלש למקום החזק.

אורלי אהרוני: התכנית הזאת מאפשרת פלטפורמה מדהימה לתלמידים שמהחוויה האישית שלהם ברשת עברו מהמקום הקורבני למקום שמסייע לתלמידים אחרים מהנסיון ומהחוויה האישית שלהם.

אורלי אהרוני: אנחנו במסגרת התכנית מפתחים איזה שהוא מיזם שהוא הקאתון שיקרה בשבוע הבא.

אורלי אהרוני: ההקאתון מזמין צוותי חינוך, הורים, ילדים, אתם גם מוזמנים, אנשים מהקהילה, לחשוב יחד איך חושבים על פתרונות יצירתיים באמת לאפשר את הלמידה הווירטואלית לבטוחה ומוגנת עבור התלמידים ועבור המורים.

אורלי אהרוני: אנחנו כל הזמן מדברים על הילדים אבל כן יש מקום לשים גם את המקום של המורים בחוויה הזו ויש לא מעט אתגרים שהמורים חווים אותם ביום-יום בלמידה וכמובן אם על אחת כמה וכמה אם המורה חווה אתגרים, אז על אחת כמה וכמה גם התלמידים מאותגרים ומרגישים לעתים לא מוגנים.

אורלי אהרוני: אני בקצרה אספר על ההקאתון שמתקיים ב-10.11, מי שמרגיש שהוא יכול לתרום להקאתון ה זה ברמת הידע, ברמת הליווי, ברמת התמיכה, ברמת המקום היצירתי, אנחנו מזמינים אתכם.

אורלי אהרוני: אני אשים פה בצ'ט את הטלפון שלי ואנחנו מברכים על המפגש הזה כדי באמת לחשוף את המיזם הזה כי הוא חשוב, הוא צו השעה, אנחנו חושבים שפתרונות יכולים לבוא מהשטח בצורה מופלאה, מה גם שהפתרונות מהשטח צריכים להיות מותאמים לצורך של השטח, זאת אומרת יש מקומות שפתרון X, לא מתאים למקום אחר וכן חשוב שהצוותים המקומיים בסינרגיה אחידה יוכלו למצוא פתרון הן לתלמידים והן להורים, אז אנחנו כמובן שמחים על המפגש הזה כדי באמת לחשוף את ההקאתון, ואני אשאיר כאן את הטלפון שלי כדי שתוכלו לקחת חלק במידה ותרצו.

אורלי אהרוני: תודה רבה על ההזדמנות ואנחנו מקווים באמת שהמרחב הווירטואלי יהיה בטוח יותר עבור כולנו.

אורלי אהרוני: תודה רבה.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: תצליחו.

עינב קאבלה: אנחנו נפנה לאורנה היילינגר מאיגוד האינטרנט הישראלי, ולאחר מכן אשמח שמשרד התקשורת יספרו לנו על כל הנושא של סינון תכנים.

עינב קאבלה: אורנה שלום, בקצרה אם אפשר.

אורנה היילינגר: צהריים טובים.

אורנה היילינגר: קודם כל תודה לך גבירתי היו"ר על ההזדמנות.

אורנה היילינגר: אני חושבת שמתקיים פה דיון מאוד חשוב, שהוא חשוב לתקופה הזו אבל הוא חשוב גם ללוות אותנו לתמיד.

אורנה היילינגר: העולם הדיגיטלי הוא עולמם של הילדים, זה עולמם של כולנו ולכן הזהירות שננקטת לא לעשות דמוניזציה למרחב הזה היא זהירות חשובה.

אורנה היילינגר: אני גם מצטרפת לתחילת דבריך, כנראה שרק טכנולוגיה לא תטפל בבעיה ותמיד צריך סינרגיה בין טכנולוגיה לבין חינוך וככל שעובר הזמן אין ספק שהחינוך יתחיל להשפיע באותה שיטה של מים מטפטפים על סלע, בסופו של דבר דברים ישתנו.

אורנה היילינגר: צריך לזכור גם, כמו שנאמר על ידי עמיר ואחרים, את ההזדמנויות שיש ברשת.

אורנה היילינגר: העובדה שאפשר לאתר מצוקות שהן לאו דווקא בגלל הבריונות ברשת ושהטכנולוגיה תבוא ותיתן מענה לדברים האלה, טכנולוגיה היא מצוינת וניטור תכנים זה מצוין כשאנחנו מבחינים ובודקים א.

אורנה היילינגר: את הנושא של פרטיות ילדים ב.

אורנה היילינגר: החשש שלי ממצג שווא שברגע שנתקין איזו שהיא טכנולוגיה וההורה יתקין איזו שהיא טכנולוגיה הוא ירגיש שהילד שלו בטוח, והמציאות היא קצת שונה, הם יותר חכמים מהטכנולוגיה בהרבה מקרים או הם עשויים להיתקל בזה במקומות אחרים ולכן חשוב מאוד התיווך של הדברים האלה.

אורנה היילינגר: אם אנחנו מדברים על הזום, אני חייבת להגיד אמירה שלא נאמרה עד עכשיו.

אורנה היילינגר: יש בריונות בנושא הזום גם על ידי הורים כלפי המורים וכשהורה מפיץ סרטון על שיעור שנראה לו שהוא לא היה רלוונטי או לא טוב ועושה שיימינג למורה הילד שלו יפוצץ שיעורים כי זה המודל שהוא קיבל.

אורנה היילינגר: לכן שיתוף הפעולה בין שלוש הצלעות, תלמיד-הורה-מורה חייב להיות, אחרת זה לא יעבור לסדר היום.

אורנה היילינגר: כי ההורים נותנים את המודלינג.

אורנה היילינגר: תודה.

אורנה היילינגר: .

עינב קאבלה: תודה רבה אורנה.

עינב קאבלה: אורנה באמת נגעה בדבר נכון שאמרתי אותו גם בתחילת דבריי, אני לא חושבת, לא משלה את עצמי שטכנולוגיה יכולה לפתור את הכל ושמענו כמה חשוב המסר החינוכי וכמה חשובה ההסברה וכמה חשוב לא לחשוב שאם נעצום את העיניים לילדים שלנו אז פתרנו את העניין.

עינב קאבלה: אני כן סבורה שכן צריך להיעזר בטכנולוגיות ובנוסף לעשות כמובן את הצעדים הנוספים הנדרשים, ובגלל שאני חושבת שבכל זאת כן צריך להיעזר בטכנולוגיות, וכן זה יותר נוגע דווקא לילדים בגילאים הקטנים יותר שבתום לב מחפשים משהו באינטרנט ופתאום קופץ להם משהו מזעזע שאנחנו כמבוגרים היינו נזעקים ואני לא יודעת מה עובר להם בראש הקטן והחמוד שלהם כשהם רואים דברים שקשה לראות, אז אולי זה פחות נוגע לבני נוער כי שם זה באמת נושא יותר מורכב, אבל אי אפשר בלי ולכן ביקשתי גם שמשרד התקשורת יסבירו לנו על הנושא של סינון תכנים, על החובה הקיימת לספקיות אינטרנט לספק סינון תכנים להורים, איפה זה נמצא ושנפתח גם את ההיבט הזה.

עינב קאבלה: בבקשה, איתנו נמצאת היועצת לשר חן יעקבסון, אני שמחה שהצטרפת אלינו.

חן יעקבסון זפרני: אני רק אגיד שאני פה כנציגת שר התקשורת יועז הנדל, אחרי תעלה גם נציגה מקצועית.

עינב קאבלה: אז את מעדיפה שנפנה אליה?

חן יעקבסון זפרני: לא, אני דווקא כן שמחה להציג את הדברים.

חן יעקבסון זפרני: אז לא אכביר במילים על חשיבות הנושא, אני אגע ישר בנקודה, זה נושא שבאמת מאוד קרוב לליבו של השר מתוך הבנה שיש פה וקום מאוד מאוד גדול, לצד הבנה שגם סגירה הרמטית של זה כנראה שאין.

חן יעקבסון זפרני: אבל שחייבים לעשות משהו עם המצב הנוכחי, אז הוקם צוות חשיבה בתוך המשרד לגבי הדבר הזה, הצוות יושב בימים אלו ומגבש פתרונות, זה דורש גם חשיבה הנדסית מה בכלל אפשר לעשות וגם חשיבה הסברתית ואיפה עומד הגבול בין חירות הפרט לבין, יש פה המון סוגיות שכרוכות בדבר הזה.

חן יעקבסון זפרני: זה לגבי משהו שעומד ויושבים על המדוכה כרגע.

חן יעקבסון זפרני: מה שכבר יש היום, היום יש חובה על כל חברות האינטרנט הסלולר והנייח להציע למנויים באיזה התקשרות, כלומר כשעושים את החוזה הראשוני וכל שלושה חודשים להציע שירות סינון אתרים בחינם.

חן יעקבסון זפרני: זה שירות גלובלי, כל אחד יכול לבקש אותו, והחברות צריכות גם כל שלושה חודשים להזכיר.

חן יעקבסון זפרני: לא מכירים את זה, אנחנו לא יודעים את זה לכן יש חובה להציע.

חן יעקבסון זפרני: רק השנה משרד התקשורת הטיל עיצומים על חברות שבאמת לא עומדות בחובת התזכורת הזאת.

חן יעקבסון זפרני: חובה עליהן להציע לנו גם כשאנחנו מתקשרים איתם בחוזה הראשוני וגם כל שלושה חודשים.

חן יעקבסון זפרני: לי יש בטלפון הודעה מלפני בערך חודשיים שקיבלתי הצעה, תזכורת, שאני רשאית לקבל בחינם שירות סינון אתרים.

עינב קאבלה: אם תעשו סקר רוב האוכלוסייה לא יודעת מזה.

עינב קאבלה: מבלי שעשיתי סקר, אני אומרת כבר את התוצאות.

חן יעקבסון זפרני: נכון, אנחנו מודעים לזה, חד משמעית.

חן יעקבסון זפרני: אני אומרת שאני גם לא ידעתי את זה לפני שנכנסתי למשרד התקשורת.

חן יעקבסון זפרני: אז אנחנו גם מודעים לדבר הזה, להסברה בנושא הזה, זו חזית שאנחנו מודעים אליה.

חן יעקבסון זפרני: שוב, חשוב מאוד להבין שזה גם לא הרמטי.

חן יעקבסון זפרני: אין פה פתרון הרמטי לחלוטין אבל זו חזית אחת שהיא מאוד מאוד חשובה, זה זכות שיש לכל אזרח בעצם.

חן יעקבסון זפרני: אני כן אגיד שאפילו לפני מספר חודשים יצא מכתב, בעצם מן שימוע כזה לפני הטלת עיצומים של כמעט 2 מליבן שקלים על חברות שלא עמדו בחובה שלהן להציע באופן אקטיבי.

עינב קאבלה: 2 מיליון שקלים סך הכל או על כל חברה?

חן יעקבסון זפרני: סך הכל.

חן יעקבסון זפרני: לכל חברה זה באופן יחסי.

חן יעקבסון זפרני: להציע באופן אקטיבי.

חן יעקבסון זפרני: לא שהן לא מעניקות את השירות הזה אם לקוח כבר יודע להגיע ולבקש את השירות אלא להציע באופן אקטיבי.

חן יעקבסון זפרני: מכאן אני מזמינה את אתי שמואלי מנהלת אגף הנדסת תקשורת במשרד.

עינב קאבלה: לי יש שאלות אז אני מניחה שעדיף שניגש קודם לאתי שמואלי.

 << אורח >> אתי שמואלי: שלום לכולם.

 << אורח >> אתי שמואלי: בהמשך למה שהוצג אכן המשרד פועל זמן רב לספק לאזרח שירות סינון לגלישה באתרים פוגעניים חינמי, חוק התקשורת כמו שנאמר, מחייב את כל ספקי האינטרנט ליידע את המנויים שלהם בדבר תכנים באינטרנט שאינם מתאימים לילדים ובני נוער ולהציע לכל מי שיבקש את זה בחינם.

 << אורח >> אתי שמואלי: ראינו שמספר ההורים שמצטרפים את הילדים שלהם לשירות הוא 1%-2% מכלל המנויים ולכן בשנת 2019 תיקנו את הוראות החברות וחייבנו אותן להודיע כל שישה חודשים באופן יזום באמצעות הודעת סמס לכל המנויים כך שההורים יוכלו לצרף את הילדים באופן פשוט, הם פשוט צריכים להשיב להודעה וככל שהם משיבים שהם רוצים להצטרף אז חברת האינטרנט מחויבת לחבר אותם תוך 24 שעות.

 << אורח >> אתי שמואלי: רצינו לבטל בעצם את הקושי מההורים אז ייצרנו מנגנון פשוט.

 << אורח >> אתי שמואלי: הנושא הנוסף שאנחנו פועלים בו זה באמת פיקוח הדוק על כל החובות שיש לחברות ברישיון וכמו שהוצג הוטלו מאות אלפי שקלים עיצומים על החברות, והפעילות השלישית שלנו היא בציר הדוברתי, אנחנו מבצעים קידום ממומן בפייסבוק לכל הנושא של העלאת המודעות ולהזכיר להורים שהם יכולים לקבל את השירות בחינם, ובנוסף אנחנו גם פועלים בפורום של הורים ומחדדים את כל הוראות החוק.

 << אורח >> אתי שמואלי: כתוצאה מכל הפעילות שעשינו, אנחנו רואים שכמות המנויים שמצטרפת לשירות בהשוואה מ-2019 ל-2020 יש עליה של 300% בכמות המנויים החודשי שמצטרפת לשירות.

 << אורח >> אתי שמואלי: אם בשנת 2019 הממוצע החודשי בכל החברות להצטרפות לשירות היה כ-11,000 בשנת 2020 ממוצע המנויים שמצטרפים זה משהו כמו 37,000 מנויים בחודש.

עינב קאבלה: יש לי שאלה.

עינב קאבלה: האם יש לכם פיקוח על איכות שירות הסינון של התכנים או שבעצם רק מסמנים וי על עצם העובדה שמציעים את השירות?

 << אורח >> אתי שמואלי: אנחנו עושים פיקוח בכמה רבדים.

 << אורח >> אתי שמואלי: גם החובה שלהם לפרסם פעם בשנה לכל הלקוחות, גם בעת הצטרפות לחברה ולגבי איכות שירות הסינון.

 << אורח >> אתי שמואלי: בחוק התקשורת הם מחויבים לספק שירות יעיל לסינון של אתרים פוגעניים בשים לב למקובל בתחום.

עינב קאבלה: לא הבנתי מה זה אומר, 'בשים לב למקובל'.

עינב קאבלה: אתם יודעים לפרש את זה?

 << אורח >> אתי שמואלי: - - -הוראות חוק התקשורת.

 << אורח >> אתי שמואלי: בעצם לחברות יש כלים לסינון שהן מפעילות ברשת, כולם מפעילים כלים של חברות בינלאומיות שמובילות בתחום של הסינון, אותן החברות בעצם מחזיקות בגופי מחקר ופיתוח שמתחזקות כל הזמן דאטה בייס דינמי של מאות אלפי אתרים פוגעניים, הדאטה בייס הזה מתעדכן כל הזמן גם על ידי מנויים אוטומטיים וגם על ידי התערבות ובדיקה אנושית.

 << אורח >> אתי שמואלי: הפתרונות שחברות התקשורת מאמצות נחשבים ליעילים ואמינים והם מקבלים קרדיט בתעשייה, וגם על ידי גופים עצמאיים שבדקו אותם כמו NSS LAB ועוד גופים.

 << אורח >> אתי שמואלי: לנו במשרד אין את היכולת לבדוק אם הכלי יעיל או לא יעיל, ולכן אנחנו מאמצים את אותם גופים עצמאיים ומעבדות שבדקו את הכלים האלה ואמרו שהם יעילים.

עינב קאבלה: עוד שאלה.

עינב קאבלה: אתם קובעים אבל כללים, איזו שהיא מדיניות למה הסינון תכנים אמור לספק?

עינב קאבלה: אני אגב הבנתי בין היתר, אני שואלת את זה כי אני מבינה שיש שירותים שניתנים שלא מותאמים לכל סוגי המכשירים, לדוגמה מחשבי מק, שתדעו, אני לא יודעת אם אתם מודעים לזה.

עינב קאבלה: אז שווה - - - ועוד משהו שראינו, ראיתי בפרסום של רן בר-זיק בטוויטר, הוא התייחס והעלה מישהו שאמר שחוסם התכנים של בזק חוסם גם תכנים כמו - - - מתמטיקה ואז כשבנאדם מגלה שחסמו משהו שלא אמורים לחסום, השאלה אם יש לו לאן לפנות אצל ספקיות והאם אתם כמשרד תקשורת דורשים מספקיות האינטרנט לאפשר לציבור לפנות מכל הבחינות, גם אם חוסמים משהו שלא צריך וגם אם פתאום יש שירות שניתן אבל הוא לא מותאם לכלל המכשירים וכיוצא בזה.

עינב קאבלה: בעצם זה חלק מהיכולת שלכם כנותני רישיון וכמי שקובעים את המדיניות לדרוש מהספקיות, ולכן השאלה שלי.

 << אורח >> אתי שמואלי: בוודאי.

 << אורח >> אתי שמואלי: יש לנו תחום פניות ציבור במשרד, אנחנו לא מקבלים כל כך הרבה תלונות על יעילות אבל ככל שיש, אנחנו נשמח לקבל ולהתייחס לתלונות.

 << אורח >> אתי שמואלי: לגבי המק שאמרת, יש - - -

עינב קאבלה: אם יש תלונות של אזרחים על ספקיות אתם מעדיפים שיפנו למשרד התקשורת?

 << אורח >> אתי שמואלי: - - -איך לבצע את הסינון, יש סננים שהם רשתיים במרכז הרשת ואז כל גלישה תיחסם לפי אותם כללים או שירות ביחידת הקצה, לגבי המק אני לא שמעתי, לא קיבלתי תלונה שזה לא נתמך, אני אבדוק את זה.

 << אורח >> אתי שמואלי: בשורה התחתונה אני רוצה להגיד שאף טכנולוגיה של סינון לא יכולה להעניק הגנה מלאה לילדים, יש ילדים שרוצים להגיע לתוכן, הם יגיעו, הם ידעו לעשות מעקפים, ואני מצטרפת לפתרונות שהוצגו כאן גם באמצעות החינוך ומעורבות הורים וגם להטיל את האחריות על הגופים שמייצרים את התוכן, לסמן את התוכן לאיזה גילאים הוא מיועד וגם על אתרים שבהם יש את התוכן בכלים דומים למה שהוצג פה על ידי חוה.

עינב קאבלה: תודה אתי.

עינב קאבלה: חן את רוצה להתייחס לעניין, רק שאבין אם הפניות של אזרחים שנתקלים בקשיים - - -

חן יעקבסון זפרני: פניות של אזרחים שנתקלים בקשיים לגבי סינון אתרים כמו בקשיים שקשורים לעוד הרבה דברים שהם תחת אחריות המשרד, תמיד אפשר לפנות גם לחברות עצמן, הרבה פעמים זה לא נפתר והרבה פעמים זה כן נפתר, ואפשר לפנות כמובן, גם להן יש מנגנון מאוד שירותי, מאוד יעיל לכמה שאפשר לפתרון.

עינב קאבלה: ולגבי אפליקציות את יודעת אם זה - - -

חן יעקבסון זפרני: לגבי אפליקציות, למיטב ידיעתי זה לא מסנן.

חן יעקבסון זפרני: שוב, זה מגיע, גם כשאת מדברת על הבלוג, אני מכירה גם סינונים שהם בתשלום שלכאורה אמורים להיות יותר יעילים.

חן יעקבסון זפרני: מתי שהוא זה נתקע במחסום, יש לזה חסרונות, זה ברור.

חן יעקבסון זפרני: יש לזה הרבה חסרונות.

עינב קאבלה: לא, לכן השאלה שלי הייתה איך אפשר לפנות.

חן יעקבסון זפרני: כן, אפשר לפנות, אבל שוב, אני לא חושבת, זה יפתור בעיה אחת אבל תמיד יצוצו עוד בעיה, זה בסוף בחירה אם ללכת על הצד הבטוח, לפחות לחלק מהמכשירים בבית - - -

עינב קאבלה: אין ספק שזה כלי שצריך וראוי שיכירו, כל מי שרוצה יכול לעשות שימוש.

חן יעקבסון זפרני: אגב, אני מתקנת שזה באמת כל שישה חודשים.

חן יעקבסון זפרני: טעות שלי.

עינב קאבלה: אני באמת ממליצה, אקח את גלימת הוועדה כדי להמליץ למשרד התקשורת לחזק את ההסברה.

עינב קאבלה: אתם עושים דבר חשוב, תגיעו לאזרחים, תספרו להם, תספרו להורים שיש אפשרות כזאת.

עינב קאבלה: נכון, זה לא פותר לא אפליקציות, וזה לא פותר את זה שיש באגים, זה לא פותר הרבה דברים, אבל לפעמים זה עדיף מלהשאר חשופים לגמרי.

עינב קאבלה: אז זו בוודאי אופציה שחשוב שכל הורה יכיר.

עינב קאבלה: אני באמת חושבת שאתם צריכים להגדיל את החשיפה של האפשרות הזאת, ולשקול, הרי יש את ההצעה החינמית של שכבת הבסיס, לשקול לדרוש מספקיות גם לתת מעבר.

עינב קאבלה: אני יודעת, זה משהו שעולה כסף לספקיות, אבל גם אנחנו כאזרחים משלמים כסף לספקיות האינטרנט והסלולר.

עינב קאבלה: אני יודעת שהשכבה הנוספת יכולה לספק הגנה טובה יותר, ואתם כמשרד תקשורת יכולים לחייב אותם כרגולטור.

עינב קאבלה: אני מציעה וממליצה שתבחנו זאת בחיוב.

חן יעקבסון זפרני: אני באמת חושבת שהבעיה היא עוד לפני, אנשים צריכים גם להסכים שמשהו חיצוני, מנגנון חיצוני יסנן להם את התכנים, להסכים לדבר הזה.

חן יעקבסון זפרני: מה שאילת פה לידי עשתה בלחיצת כפתור, שהיא הייתה מוכנה שמישהו - - -

עינב קאבלה: לגמרי, לכן התחלתי בזה שצריך להגביר מודעות.

חן יעקבסון זפרני: גם מודעות - - -

קריאה: - - -

עינב קאבלה: אז כבר עשינו משהו היום.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: שוב, זה לא חף מ- - -אני מסכימה עם כל מי שאמר, זה באמת 360 הדבר הזה, ומי שלא מבין את זה מפספס פה, אבל בינתיים שמעתי שכולם מבינים את זה.

עינב קאבלה: ד"ר דלית קן דרור מאונ' חיפה שלום, אם תוכלי ממש בקצרה.

דלית קן דרור פלדמן: שלום וברכה, אני גם אקצר כי אני חיבת ללכת לשיעור גם כן בזום.

דלית קן דרור פלדמן: אני חיבת לומר ששמעתי כאן את כל ההצעות והן מאוד מבורכות אז אל תקחו את מה שאומר בצורה שלילית.

דלית קן דרור פלדמן: אני רק אומרת שצריך לחשוב על עוד היבטים נוספים למשל מה עושים בפלטפורמות עם כל החומר שאוספים במהלך זה שאנחנו נמצאים בזום או בפלטפורמות אחרות, אנחנו לא יודעים מה עושים עם כל החומר הזה.

דלית קן דרור פלדמן: אנחנו גם צריכים לדעת לתת - - - לאיפה כל התמונות שלנו הולכות, לאיפה כל הסרטים שמוקלטים ועולים לרשת או לענן.

עינב קאבלה: זה לגמרי נושא נפרד לדיון חשוב מאין כמותו.

דלית קן דרור פלדמן: דבר שני, לגבי סינון התכנים.

דלית קן דרור פלדמן: כיום יש ברירת מחדל מאוד טובה בחוק שמאפשרת את הבחירה של אותו אדם לבחור את אותו סינון, צריך לתקן את התכנית כדי שלא יהיה סינון חסר וגם שלא יהיה סינון יתר על מנת לשמור את האיזון בין חופש הביטוי לבין ההגנה על הגולש הצעיר.

דלית קן דרור פלדמן: לגבי הפתרונות הספציפיים שהועלו פה, הם מאוד מבורכים, אבל יש גם לזכור שצריך להגן על היבטים נוספים, למשל לנסות למזער את אפקט האח הגדול שיגרום לאנשים לחשוב עשר פעמים אם הם רוצים בכלל לפרסם משהו, כלומר לא ליצור אפקט שמסנן יתר על המידה, זה נכון גם לכל נושא אחר של טירגוט פרטני.

דלית קן דרור פלדמן: צריך גם לפקח על החברות בתחום שלא יהיו חלילה פדופילים שיקימו חברות לניטור ויאספו כך תכנים על ילדים, צריך גם להחליט מה כל חברה עושה עם כל החומר שהיא אוספת ומנטרת עלינו, האם היא צריכה למחוק את זה כל תקופה מסוימת, מה רמת האבטחה שנדרשת מאותן חברות מבורכות שעוסקות בתחום וצריך גם ליידע את האנשים על הניטור בצורה ברורה ולא בצורה חבויה בתוך כל ההסכמים הארוכים של הפלטפורמות.

דלית קן דרור פלדמן: אם אני יכולה לסכם, השימוש בטכנולוגיות לניטור והצלה מבורכת, עם זאת צריך לבדוק שהיא לא תפגע יתר על המידה בפרטיות, שלא יעשו בה שימושים לרעה גם כן, כי אפשר לעשות תמיד שימוש לרעה בטכנולוגיה, וצריך גם לראות איך בעצם - - -פתוח לחופש הביטוי, אך גם מסונן מתכנים בעייתיים ופוגעניים.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: נגעת בנקודות שבעיני מאוד חשובות.

דלית קן דרור פלדמן: אני מצטערת שאני צריכה לעזוב.

דלית קן דרור פלדמן: סליחה.

עינב קאבלה: או.

עינב קאבלה: קיי.

עינב קאבלה: בהקשר לדברים שנאמרו פה כשדנו בנושא של משרד החינוך וכולי, אני רוצה לשלב פה גם נציג של משטרת ישראל בדיון.

עינב קאבלה: אנחנו רואים וחווים תוך כדי הדיון שבאמת זה נושא שיש לו כל כך הרבה זוויות והיבטים, אז למי שיש קפיצות מדבר לדבר, אין מה לעשות.

עינב קאבלה: זה באמת נושא מורכב, ואם צריך נמשיך איתו אבל חשוב היה לי להביא, זה לא כל ההיבטים, אבל לפחות את חלקם.

עינב קאבלה: נעבור לרפ"ק אילן מלכה.

עינב קאבלה: בבקשה.

אילן מלכה: שלום רב לכולם.

אילן מלכה: אני ראש חוליית חקירות נוער במדור נוער ארצי.

אילן מלכה: אני שמח ומברך על הוועדה הזאת, לאחרונה יש המון ועדות כנסת בתחום הזה ואני מברך על כך, זה מאוד חשוב.

אילן מלכה: אני רוצה קודם כל לדבר על נושא מניעה והסברה.

אילן מלכה: נאמרו המון דברים בנושא היום ובכלל כמה שזה חשוב, אני רוצה לתת דגש דווקא לנושא של ההורים.

אילן מלכה: תראו, אני כקצין סייבר לשעבר ב-105 לצערי יצא לי להגיע ללא מעט בתים לביקורי בית לא משמחים, שהייתי צריך לפגוש הורים וילדים שנפגעו על ידי פדופילים ברשת.

אילן מלכה: זה הדבר הכי נוראי, אני לא מאחל את זה לאף אחד, כשההורים מגלים ביום אחד כרעם ביום בהיר, מבינים שהילדים שלהם נפגעו ברשת על ידי אדם זר, - - - מאוד פוגעניים.

אילן מלכה: ישנן מספר פעולות מאוד פשוטות שאנחנו חייבים להסביר להורים איך לפקח ואיך לשנות הגדרות פשוטות בחשבונות אחרים.

אילן מלכה: ישנן הגדרות פשוטות שכל הורה יכול לעשות לבד יחד עם הילדים, לפקח על ההגדרות בחשבונות אינסטגרם, למשל חשבונות אינסטגרם שהם ציבוריים, זו סכנה.

אילן מלכה: זו סכנה, ברגע שלילד יש חשבון אינסטגרם שהוא פתוח לציבור, כפי שיובל ממועצת התלמידים ציינה קודם, תכנים מגיעים ישירות ללא סינון לילד, וניתן בקלות להפוך את החשבונות האלה לחשבונות פרטיים, ויש גם את האפשרות לעקוב, הורים חייבים לעקוב אחרי העוקבים של אותם ילדים, ישנם המון שמות, המון דמויות, פדופילים שעוקבים ואורבים לילדים שלנו ברשת דרך אפליקציות, דרך הטיק טוק, דרך האינסטגרם, דרך החשבונות.

אילן מלכה: ההורים חייבים להיות יותר פרואקטיביים וללמוד את הנושא, אנחנו חייבים ללמד אותם, אנחנו זה משטרת ישראל, משרד החינוך וכל הגורמים שדיברנו עליהם קודם, גם אורנה ותמי דיברו, כולנו שותפים, המטה הלאומי, אנחנו חייבים להגיע להורים, אנחנו מדור ה-X, לא בהכרח אנחנו מבינים ויודעים איך לעשות את הדברים, אבל הם לא מסובכים והם יכולים למנוע המון אסונות.

אילן מלכה: אנחנו יודעים שילדים שיש להם חשבונות פתוחים לציבור, ברגע שהתכנים והתמונות כבר הגיעו אליהם לחשבון, זה כבר מאוחר מדי, הם כבר נחשפו.

אילן מלכה: בעיקר הילדים הקטנים, יש לי ילדה בת 10 בבית ואני כל הזמן מפקח על החשבונות שלה וגם דברים שהיו לה ועוקבים לא רצויים ואנחנו יודעים איך לזהות אותם, אנחנו רואים אותם גם בתמונות ואנחנו מבינים שאין להם שום עניין לעקוב אחרי הילדים שלנו ולכן אנחנו צריכים להיות יותר פרואקטיביים כהורים וכל הגורמים מסביב, כדי ללמד את ההורים איך לעשות את זה וזה לא מסובך, זה לא תורה מסיני ואפשר בקלות להסביר להם איך לשנות את ההגדרות ולפקח על העוקבים.

אילן מלכה: זה משהו שרציתי להעלות.

עינב קאבלה: אני קודם כל מודה לך על הדברים, אני אשמח, הרי המשטרה לא תגיע להורים אבל למשרד החינוך שדיברנו איתם קודם יש את היכולת הזו לאמץ את הדברים שאתה אומר בצדק רב, איך לפקח על חשבונות האינסטגרם של הילדים למשל וגם כמסר לילדים, ממה לחשוש כשאתה פותח את האינסטגרם שלך, מה לוודא באפשרויות האבטחה שקיימות ברשתות שאתה מנהל, ודווקא בגלל שאתה יודע להסב את תשומת הלב לדברים מאוד קונקרטיים שאתה חי אותם, אני מאוד אשמח שתנהלו את השיח הנכון עם משרד החינוך, תנהלו את השיח החשוב הזה עם משרד החינוך, שבשונה מהמשטרה יש לו את היכולת היום להגיע לכל הורה והורה שהילד שלו נמצא במערכת החינוך, זה כמעט כולם, וגם לתלמידים עצמם.

עינב קאבלה: אנחנו כבר מפברואר-מארס מכירים בזה שאנחנו ידענו על הצרה הזאת קודם ועל החששות קודם ועל הסכנות קודם ועכשיו זה ממש מתפרץ לנו מול הפנים ואתה מתאר באמת דברים מאוד חשובים.

עינב קאבלה: אני ממש קוראת לך לשתף פעולה ביחד עם משרד החינוך שיש לו גם את היכולת לתרגם את זה לשפה הנכונה בטח לתלמידים, ובצורה אפילו בוטה יותר להורים, וגם לשלוח להם את האינפורמציה הזאת.

עינב קאבלה: בצורה הכי פשוטה, בשיתוף פעולה איתכם, כמשטרה שחווה את הדברים בשטח.

אילן מלכה: קודם כל תודה רבה, נשמח מאוד, ויתרה מזאת, אני פונה למשרד החינוך ולכל גורם אחר שמעוניין בהרצאה, לקבל הרצאות מקציני המניעה שלנו, בזה אנחנו עוסקים, זו - - - שלנו, המערך והחוליה הזאת הוקמה במיוחד כדי להעביר תכנים לתלמידים ובני נוער בפנימיות, בבתי ספר וגם לשומרי הסף, להורים, מחנכים, ליועצים לכולם.

אילן מלכה: תפנו אלינו, אנחנו צמאים להרצאות.

אילן מלכה: בזום, בקפסולות, מה שתחליטו, אבל אנחנו רוצים להעביר את המידע ובקרוב נוציא סדרת סרטונים שנוכל גם להעביר באמצעות הפלטפורמות הדיגיטליות כדי שהם יגיעו עד לאחרון התלמידים.

אילן מלכה: אנחנו מבינים שאנחנו נמצאים בתקופה אחרת וחייבים להגיע אליהם ברשת, אבל אני מזמין כל מי שרוצה, שיפנו אלינו ואנחנו נוכל להגיע ולשתף פעולה.

עינב קאבלה: אילן אני מבינה מה שאתה אומר, אבל צריך לא להיות פסיבי באירוע הזה, לכם יש יכולת עצומה עם משרד החינוך, בסוף שהאזרחים מסתכלים למי שידריך וינחה אותם בהתנהלות מול הילדים וגם הילדים עצמם, הם לא צריכים לחפש לא אתכם ולא את משרד החינוך.

עינב קאבלה: זה לא אליך אישית, אני אומרת את זה על המערכות, שאנחנו פה כוועדה מפקחים עליהן, ולא לאף גורם ממשלתי, הם לא צריכים לחפש את זה.

עינב קאבלה: זה צריך להגיע אליהם והיום יותר מתמיד.

עינב קאבלה: אז את התובנות הבאמת נכונות שלך על האפליקציות השונות, אני ממש קוראת לך בשם הוועדה באמת לקחת יוזמה ביחד עם משרד החינוך שהוא הצינור לאותם גורמים, ולקחת את זה צעד קדימה, זה יותר מחשוב.

עינב קאבלה: אני מאוד מודה לך שהצטרפת אלינו.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: אנחנו כדי להשלים את ההיבט הזה, ו-105 מוזכרים יותר מפעם אחת, נבקש את התייחסותה של ד"ר נאוה כהן אביגדור, ראש אגף אזרחי במטה הלאומי 105 שהדברים שאמרתי לרפ"ק אילן מלכה והדברים שאמרתי למשרד החינוך לדעתי יהיו נכונים גם אליכם כגורם ממשלתי, אבל קודם כל באמת ניגש להתייחסות שלך, אם אפשר לשמור על שתי הדקות כמה שניתן.

עינב קאבלה: בבקשה.

נאוה כהן אביגדור: שלום.

נאוה כהן אביגדור: קודם כל באמת תודה על ההזדמנות להתייחס פה.

נאוה כהן אביגדור: אני רוצה ממש בקצרה, אני מבינה שאנחנו בקוצר זמן, רשמתי לעצמי כמה נקודות גם בהתייחסות לדברים שעלו קודם.

נאוה כהן אביגדור: אני חושבת שכל הנוכחים בדיון מבינים שזה לא רק טכנולוגיה ולא רק חינוך ולא רק הסברה ומניעה ואכיפה אלא רק עבודה משותפת בכל עולמות התוכן האלה, יכולה לתת את המענה ולעולם לא תהיה סגירה הרמטית של הרשת בפני פגיעות, כי בסופו של דבר אנשים פוגעים באנשים, וכמו שאנחנו רואים ב-105, לא מעט קטינים פוגעים בקטינים, אז באמת מכלול של עשיה הוא הדרך הנכונה.

נאוה כהן אביגדור: אני רוצה להגיד, עלו פה מילים של פסיביות, פניה שהיא לא נוחה למשטרה כשיש פגיעות, אז אני רוצה להגיד בהקשר הזה - - -

עינב קאבלה: לא נאמר כזה דבר.

נאוה כהן אביגדור: מוקד 105 הוא כתובת 24/7 לכל הפגיעות בקטינים במרחב המקוון.

נאוה כהן אביגדור: יושבים פה מומחים מכל המשרדים השותפים ומשטרת ישראל כמובן, המוקד הזה ובכלל 105 הוא בהובלת המשרד לחיזוק וקידום קהילתי ומשטרת ישראל, טלפון אחד וכל המומחים האלה נותנים את המענה המיטבי לכל פגיעה ופגיעה.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו גם מקבלים פניות מעמותות, מגורמים שמנטרים את הרשת, אנחנו פתוחים לקבל את הפניות מעדים לפגיעה באחר ואכן מספר הקטינים שפונים אלינו בעצמם גדל והולך וכמובן הרבה הורים, וכן כפי שצוין, הדו"ח שהוצאנו וקיבל ביטוי רחב במדיה, עליה של 63% בפניות למוקד 105 בתקופת הקורונה ביחס לשנה שעברה.

נאוה כהן אביגדור: אני רוצה לציין את האתר שלנו.

נאוה כהן אביגדור: יש לנו אתר, עם דו"חות.

נאוה כהן אביגדור: הוצאנו דו"חות שהגיעו גם לתקשורת על זום, על האוס-פארטי, אפליקציה שצוינה קודם, על טיק טוק, אנחנו מעלים דו"חות של פניות למוקד, טיפים, כתבות, הסברים להורים, לקהלי יעד של ילדים.

נאוה כהן אביגדור: אני מזמינה את כולם להכנס לאתר 105.gov.il, ולמצוא שם הרבה מאוד מידע רלוונטי ליישום לכל קהלי היעד.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו עושים עשרות הרצאות לאלפי הורים בכל הארץ בנושא של מוגנות ברשת, בשיתוף פעולה עם החינוך, עם הרווחה, עם הבריאות, כמובן משטרת ישראל, משר ה משפים, כל מי ששותף ל-105.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו נותנים טיפים, אנחנו מספרים על איך אנחנו פועלים, אנחנו מבינים שההורים הם ערוץ מאוד משמעותי כדי למנוע פגיעות בקטינים ברשת, ואכן כפי שגם עלה כבר, אנחנו מקימים ב-105 פורום הורים כדי ללכת יד ביד עם ההורים לצורך הגנה על קטינים ברשת, ופורומים של נוער שיהיו ברשתות החברתיות ויפעלו, אם זה בטיק טוק ואם זה ביו-טיוב ובכל מקום שאפשר להפעיל את החבר'ה הצעירים להבין אותם, לדבר בשפה שלהם ולהיעזר בהם להעביר את המסר של מוגנות ברשת.

נאוה כהן אביגדור: בנושא של הסברה לאומית - אני ממש לקחתי כמה נקודות שמרכזות פה דברים שעלו - אנחנו לקראת קמפיין בהובלת משרד לחיזוק וקידום קהילתי, אני חייבת להגיד שבאמת השרה אורלי לוי אבקסיס שמה לה למטרה להעצים את הפעילות של 105, לסייע בשידרוג ובשיפור טכנולוגי, ונמצאו לכך תקציבים ונעשית סביב זה עבודה, ואנחנו בזמן הקרוב כבר בעבודה על קמפיין לאומי בנושא הזה שיהיה בכל המדיה.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו פעילים גם בקבוצות זום .

נאוה כהן אביגדור: אני יכולה להגיד שאיתרנו קבוצה שנקראת 'מפוצצים שיחות זום', אז בהנחיית מפקדת יחידה 105, מפקדת המוקד נכנסה לקבוצה, הסבירה שהפעילות שנעשית היא פעילות שגובלת בפלילים ויש פה פגיעה גם ברמה של פגיעה מינית ובאמת אחרי ההתערבות שלנו הקבוצה הזאת שקראה לעצמה 'מפוצצים שיעורי זום' נסגרה.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו לקראת חודש פברואר רוצים לעשות פעילות לאומית לאורך כל החודש בנושא של מוגנות ברשת, בשיתוף כל הגורמים שרבים מהם נמצאים כאן, ולסיום אציין שתי נקודות.

נאוה כהן אביגדור: חסימת אתרי פדופיליה – בשיתוף פעולה עם הפרקליטות נעשה מהלך שהוא מתבצע והוא מתחדש כל הזמן, של חסימת אתרי פדופיליה, ברשותך אני אפנה את זה מיד ליועץ המשפטי של 105 שיסביר איך זה עובד, וגם אנחנו בשלב של בניה של פרויקט 'אבירי רשת' שלמעשה יהווה ניטור יזום שלנו בפורומים, ברשתות החברתיות, במקומות שהילדים נמצאים שם, דובר על מצוקה נפשית, אנחנו ערים לזה.

נאוה כהן אביגדור: ניטור יזום שלנו של התכנים כדי לתת מענה ולייצר התערבות בונה והתערבות חיובית ותמיכה.

נאוה כהן אביגדור: אז אם אפשר לאפשר לעו"ד קובי עזרא להגיד מילה על החסימה של אתרי פדופיליה אני אודה, ותודה לכם על הדיון הזה.

נאוה כהן אביגדור: אני רק רוצה להגיד שאנחנו 24/7 ברמה של מניעה הסברה ואכיפה וטכנולוגיה וחינוך ואנחנו סביב העניין הזה וזה באמת מענה לאומי מתכלל.

עינב קאבלה: תודה נאוה.

עינב קאבלה: נעבור לקובי למשפט-שניים, כי אנחנו חייבים להמשיך, אבל רק מילה לגבי מה שאמרת בתחילת דבריך, כשדיברנו על פסיביות בהקשר של הגורמים הממשלתיים, דיברנו על זה שבעצם היה נכון לעשות תכלול של הדבר הזה כדי שהוא יגיע, לא כשההורים יצטרכו לפנות לאתר כזה או אחר ולא שתלמיד רק כשהוא מגיע למצוקה יתקשר 105, אלא גם כשהם עכשיו יושבים בבית, לא רק אתם, אתם והמשטרה ומשרד החינוך שיש לו את היכולת להגיע להורים ולתלמידים, יעשו שימוש כלים שאתם ממילא חיים ומפתחים אותם ויספקו את המידע הדרוש להורים ויספקו את המידע הדרוש לתלמידים.

עינב קאבלה: כשלא עושים את זה ומייצרים תכנים שיהיו באתר, אז כן, בעיני זה פסיביות ולכן אני קוראת לכם ממקום טוב, לקחת את היכולות, לקחת את הדברים שאתם עושים ממילא ולהנגיש אותם בצורה טובה יותר לתלמידים ולהורים שיושבים בבית ומתמודדים עם רשת פרוצה בסוף.

עינב קאבלה: אז תודה לך.

נאוה כהן אביגדור: אני רק אגיד שזה כמובן לא רק באתר, זה יוצא למדיה, זה יוצא לתקשורת, זה מופץ בקבוצות וואטסאפ, הדו"ח שלנו על טיק טוק עבר באמת, אני לא רוצה להגיד מספר ספציפי אבל בכל קבוצות הוואטסאפ ודרך זה הגיע גם לתקשורת.

נאוה כהן אביגדור: אנחנו בהחלט מבינים שזה לא רק האתר, רק אני אומרת שיש לנו מקום שמרכז המון ידע שכדאי להשתמש בו.

איילת רזין בית אור: אני אשמח להתייחס.

איילת רזין בית אור: המודל של 105 הוא באמת פורץ דרך כי הוא באמת מודל הוליסטי שנותן מענה מכל הזוויות, רווחה, חינוך, אבל באמת הידע שמצטבר שם, וכמו ששמענו מהרבה רשויות, לצערי לא מספיק מגיע בצורה אגרסיבית אפילו אגיד, למקומות שהוא צריך להגיע.

איילת רזין בית אור: רק תחשבו על שטיפת המוח שעברנו על לשים מסכות וריחוק חברתי, שטיפת מוח בקטע טוב, והייתי מצפה לכזו אגרסיביות בשיווק ותכנים שהם פוגעניים וגם נוגעים ממש לדיני נפשות ולצערי זה לא קורה בכלל, מכל הכיוונים.

עינב קאבלה: ולזה התכוונו.

עינב קאבלה: תודה נאוה, נשמע את קובי לשני משפטים ונעבור למאיר יצחק הלוי ראש עירית אילת.

עינב קאבלה: אנחנו מברכים אותך בבואך.

עינב קאבלה: קובי בבקשה.

קובי עזרא: שלום לכולם.

קובי עזרא: תודה על ההזדמנות, תודה על הדברים של כולם.

קובי עזרא: שמעתי בקשב רב.

קובי עזרא: אני אוסיף נקודה אחת קטנה לגבי הפעילות שלנו, אנחנו מבצעים בשיתוף פעולה - - - מחלקת הסייבר, אנחנו פועלים בחוק סמכויות לשם מניעת ביצוע עבירות באמצעות אתר אינטרנט וזה חוק שמסמיך אותנו בצורה יחסית - - -

עינב קאבלה: נתחיל מהתחלה.

עינב קאבלה: בבקשה תציין את תפקידך לצרכי הפרוטוקול.

עינב קאבלה: אני לא יודעת אם שמעת אותי אבל יש לנו דקה בלבד.

קובי עזרא: אני לא צריך יותר מדקה.

קובי עזרא: שמי רפ"ק קובי עזרא, אני היועמ"ש של יחידה 105, המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת במשטרת ישראל.

קובי עזרא: אני רק אומר שאנחנו בשיתוף פעולה עם פרקליטות המדינה מחלקת הסייבר במשרד המשפטים מבצעים פעילות לפי חוק סמכויות לשם מניעת ביצוע עבירות באמצעות אתר אינטרנט וזה חוק שמאפשר לנו להגביל גישה לאתרים שמבצעים בהם עבירות, בין היתר עבירה של פדופיליה, הצגת חומרי תועבה וכדומה.

קובי עזרא: מעת לעת בשיתוף פעולה עם האינטרפול, אנחנו פועלים לבית המשפט המחוזי באמצעות הפרקליטות להוצאת צו להגבלת גישה.

קובי עזרא: לפני מספר ימים נחסמו כ-1,400 אתרים פדופיליים, זאת אומרת משתמשי קצה מהארץ שפונים ומנסים להגיע לאותם אתרים, הגישה שלהם נחסמת באמצעות ספקיות התקשורת.

קובי עזרא: זו איזו שהיא נקודה נוספת שאנחנו פועלים בה במרחב האינטרנטי כדי לצמצם את התכנים הפליליים בנקודה הזאת על עבירות פדופיליה, אבל לא רק.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: יש לי שאלה.

עינב קאבלה: שמענו שיש טכנולוגיות שמאפשרות ניטור של משתמשים מפני סכנות ברשת, הבנו שיש בעיות רגולטוריות שונות, יש פה היבטים שראויים להבחן, שאני שמה אותם רגע בצד, כמו הגנת הפרטיות וכיוצא בזה, אני שואלת אם אתם הגורם הרגולטורי שאחראי על הנושא?

עינב קאבלה: אתה יודע להתייחס לזה?

קובי עזרא: בין היתר גם אנחנו אחראים על הנושא, שמעתי את דבריו של מר לבקוביץ' לגבי הגישה לחומרים במגבלה המשפטית שקיימת שם, אז אני חייב לומר במישור הזה, הגוף במדינה שמוסמך להתיר מראש לבצע עבירה פלילית מבלי להעמיד לדין הוא משרד היועץ המשפטי לממשלה ולכן זה פחות במגרש של המשטרה.

קובי עזרא: אנחנו מכירים את הפניה הזו וטיפלנו בה בעבר וכאמור הפנינו לגורם המתאים במשרד המשפטים.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: אנחנו מברכים את בואו שלראש עירית אילת מאיר יצחק הלוי, אנחנו בעיצומו של דיון, לא אעדכן אותך עכשיו בכל מה שהיה אבל אשמח אם תוכל מהזווית שלכם.

עינב קאבלה: אני רק אגיד שאנחנו קצרים בזמן אבל היות והגעת - - -

מאיר יצחק הלוי: אני אעשה את זה טלגרפית, הייתי פשוט בדיון שכל עניינו העברת חוק - - - העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני אתייחס לכל הנושא של האלימות ברשתות החברתיות כנושא שאני לפני כשלוש שנים החלטתי להכנס אליו כקורבן, למען הגילוי הנאות, וכשהבנתי מה עוצמות האלימות והברוטליות והנזקים שהתופעה הזאת מביאה איתה, חשבתי מה גורם לילדינו, לתלמידינו כאשר הם הופכים להיות תחת תהליך של דה-לגיטימציה, הרעשה וכל מה שיש בתוך השיח המאוד מאוד קשה, והתקבלה החלטה שהובלתי אותה באילת, שכפי שיצאה תכנית עיר ללא אלימות שיש לי חלק מהזכויות שהיא הפכה להיות תכנית לאומית כי היא נפתחה באילת בפברואר 2004, אמרתי שאנחנו חייבים לעשות פעולה כזאת גם בכל הקשור לנושא של אלימות ברשתות החברתיות ובעצם אנחנו נמצאים בתוך התהליך.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו בתחילתו, עדיין אני לא יכול להצביע על פעולות שאני יכול לסמן עליהן "וי", או להגיד שהצלחנו, למעט זה שכל הגורמים המשחקים בקהילה שותפים לו.

מאיר יצחק הלוי: החל מארגוני ההורים, כמובן מערכת החינוך, מערכת החינוך החוץ בית ספרית, משטרה, 105, כל הגורמים כולם חברנו כדי לתכלל פה אירוע שאומר אפס סבלנות לתופעת האלימות ברשתות החברתיות, דרך אגב, ברמה העירונית, אבל אנחנו מתחילים במערכת החינוך במוסדות החינוך.

מאיר יצחק הלוי: התכנית התחילה כבר, אני לא יודע אם מגי כבר דיברה איתכם, אבל אני מציע שתייחדי לזה אולי בפגישה הבאה אם זה בסדר לך דיון בפני עצמו שבו נוכל להציג מה עשינו עד היום, שזה יותר להתחיל להפנים למודעות של הגורמים הרלוונטיים, מחנכים, הורים, את פוטנציאל הרשע, אם יורשה לי להגיד, בכל הקשור לאלימות ברשתות החברתיות, וכמובן כמובן להתוות תכנית, ואנחנו נמצאים בתוכה.

מאיר יצחק הלוי: ככל שהזמן נוקף והקורונה קצת שיבשה לנו את תכנית העבודה למרות שהיא החריפה את הבעיה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שנדע, הקורונה יצרה אתגרים שהם אתגרים חדשים ותובנות שרק מלמדות שצריך לעשות פעולה.

מאיר יצחק הלוי: בסוף בסוף מבחינתי כראש הקהילה, אני שואף למצב שבו כל הקהילה מדברת באותה שפה והמילה אפס סבלנות וכמובן לגייס את כל המשאבים.

מאיר יצחק הלוי: אם זה הטכנולוגיים, אם זה החינוכיים ואם – ופה זה נקודת הנקודות – ואם זה הנושאים של החוקה באכיפה.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שבעניין הזה זהו לקונה, תקלה, לא יודעים אך לטפל בתקלה.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה עוד פעם מהזווית של החוויה האישית, החוויות האישיות שלי, אז זה נושא שממש ממש פרוץ ואנחנו מוצאים הרבה מאוד קורבנות, מקטנים ועד גדולים, מאנשי ציבור ועד אנשים ישרי דרך שהם נפגעים פגיעה קשה, ואני מניח שכל הנתונים יושבים אצלכם.

מאיר יצחק הלוי: ראינו רק בדו"ח של המועצה לשלום הילד מה קרה לנו עם ילדים עם ניסיונות אובדנות כתוצאה מה- - -

עינב קאבלה: שמענו אותם גם.

מאיר יצחק הלוי: אז מן הסתם אתם מבינים את זה.

מאיר יצחק הלוי: משפט אחרון, אני כרשות, וגם אמרתי את זה בכמה ועדות אחרות, שאנחנו מוכנים לשמש כפיילוט, שנתנסה ביחד, נחווה ביחד, ואני מוביל את זה בישוב ביחד עם הצוות הנפלא שלי, ואני לרשותכם.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: אני מאוד שמחה שבאת.

עינב קאבלה: נמשיך לשמוע עוד בנושא הזה, ביקשו להתייחס מחברת מיקרוסופט, מנהל תחום חוויית לקוח, מאור דוד פור.

עינב קאבלה: בקצרה בבקשה.

מאור דוד פור: אני אקצר ורק אתן את ההייליט.

מאור דוד פור: קודם כל תודה רבה על ההזמנה, אני חושב שזה בהחלט דיון חשוב וחשוב להכיר וחשוב לבצע.

מאור דוד פור: אני חושב שיש פה, וגם ראיתי בצ'ט וברשימת המשתתפים, יש כאן פתרונות נהדרים, אני חושב שהמזור והמרגוע יגיע מהפתרונות הללו, פחות מהיבטי פיקוח וסינון אתרים.

מאור דוד פור: אני בזה ממש לא מאמין ועכשיו אני גם חובש את הכובע המייקרוסופטי שלי כי עד עכשיו זה היה פתיח אישי, אדבר על הכלי שיש לנו במיקרוסופט, הוא לא בא לפתור את בעיות העולם, הוא לא מתיימר לפתור את כל בעיית הפדופיליה או פוגענות ברשת, מה שכן הוא בא לעזור להורים ובכלל למשפחה, לנהל את כל מה שקורה ברשת האינטרנט במסגרת הבית, במסגרת המשפחתית.

מאור דוד פור: אנחנו מאפשרים על ידי כלי שנקרא Microsoft family safety, שהוא כלי שניתן להוריד אותו היום ב- Google play, בקרוב הוא יהיה גם ב-IOS, אפשר יהיה להתחבר דרך הווב, לקבל קודם כל ניטור של פעילות הילדים באינטרנט על פלטפורמת מייקרוסופט השונות, בין אם זה ווינדוס, בין אם זה אקסבוקס, לדעת בדיוק כמה זמן הילד בילה בכל אתר ואתר, או בכל אפליקציה, מאפשר לי גם כהורה, אגב, אני משתמש בזה קבוע, אני מאוד אוהב את השירות הזה, מאפשר לי גם לקבל תובנות ולדעת איפה הילדים שלי מבלים הכי הרבה, באיזה אתר, באיזו אפליקציה, ויכול להיות שגם החשד שלי יעלה בעקבות העובדה שאני רואה שהילד מבקר באתר זה או אחר, אני גם יכול לראות בדיוק איזה חיפושים הוא עשה באינטרנט ולאן הוא הגיע.

מאור דוד פור: אם אני רוצה באופן עצמאי לבצע filtering כלומר סינון של אתרים מסוימים כהורה לילד שלי או לאחד מחברי המשפחה, יש לי את האפשרות לעשות זאת בעזרת תובנות כאלה ואחרות.

מאור דוד פור: הכלי נותן לי אפשרות לעשות מהו הזמן מסך, כמה זמן הילד מבקר או מבלה במסכים השונים, אם אני רוצה לבצע קצת הפחתה או עצירה מוחלטת של הדבר הזה, זה בהחלט אפשרי.

מאור דוד פור: ראיתי את מה שזוהר רשם כאן לגבי המיינדקראפט, אין לי מה להתייחס לזה כי אנחנו בסופו של דבר לא עוקבים על תכנים שיש במיינדקראפט, אנחנו בהחלט משתדלים כמה שפחות וכמה שיותר למנוע תכנים בעייתיים, אבל כל נושא הפרטיות בתכנים הוא בהחלט נושא שצריך לפתוח עליו דיון בפני עצמו.

מאור דוד פור: אבל אם אני כהורה רואה שהילד שלי מבקר או מבלה במיינדקראפט הרבה זמן ואני רואה את הגרף עולה מבחינת השעות, הכלי המייקרוסופטי הזה מאפשר לי בהחלט למנוע מהילד להיות במיינדקראפט כל כך הרבה שעות או לנהל איתו סוג של שיח.

מאור דוד פור: כי אני חושב שמכל מה שדיברנו כאן היום או כל הדברים שעלו כאן, הדבר המרכזי שיפתור את הבעיות ברשת זה חינוך, לא שום דבר אחר.

מאור דוד פור: לא web filtering, לא שום מניעה אחרת אלא אך ורק חינוך, האחריות כאן היא אחריות הורית ומבחינתי הכלי הזה הוא כלי שנותן לי את האפשרות כהורה לנטר ולבקר את הפעילות של הילדים שלי באינטרנט.

מאור דוד פור: אז הוא נמצא ב-Google play כמו שאמרתי, זה Microsoft family safety, בקרוב יהיה ב-IOS, וכמובן גם בווב אפשר להתחבר אליו.

מאור דוד פור: תודה רבה.

עינב קאבלה: תודה רבה.

עינב קאבלה: אחרי הדיון אני הולכת - - - אני מכירה את מיינדקראפט אבל השאלה מה הצרות שהוא מביא עלינו.

עינב קאבלה: המשחק הזה, אבל זה לא לעכשיו.

עינב קאבלה: תודה.

מאור דוד פור: אני לא חושב שהמשחק מביא צרות מסוימות, אני חושב שהעובדה שיש לנו היום מיקרוקוסמוס מאוד גדול שנקרא המרחב הווירטואלי כל אפליקציה וכל מקום מביא עלינו תכנים שיכולים להיות תכנים בעייתיים, זה יכול להיות בוואטסאפ, פייסבוק, אינסטגרם, טיק טוק, מיינדקראפט או כל מקום אחר, ובהחלט אנחנו כהורים וכאינדיבידואלים צריכים לעבוד חזק על חינוך ויצירת תכנים שהם לא תכנים פוגעניים.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: נעבור לדב מילר מנכ"ל הדרן.

דב מילר הורוויץ: שלום וברכה לכולם, תודה ליו"ר.

דב מילר הורוויץ: אני מייצג בדיון הזה את הקבוצה של האנשים שמעוניינים לתת פתרון לילדים שלהם מבלי להכנס לסיכונים או לעקוב אחרי הניטור של הפעולות ברשת, אני חושב שיש הורים רבים שמעוניינים לתת את הפתרון המושלם וסגור מראש, כשהם יודעים בדיוק מה הילד שלהם יעשה, איזה תכונות הוא יכול להכנס לזום, באיזה תכונות הוא יכול להשתמש בוואטסאפ, בגוגל דרייב, כל אחד מהכלים האלה, וכל אחד שמשתתף בדיון יודע כמה סכנות יש בכל הכלים השיתופיים האלה והפתרון שלנו בעצם מייצר איזו שהיא תבנית שכל קבוצה או כל אוכלוסייה יכולה להגדיר לעצמה מה יוכלו לעשות בכל אחת מהאפליקציות או הפלטפורמות האלה ומה לא, עד כדי רמה מיקרוסקופית, ובזה אנחנו עוסקים שנים רבות, אנחנו מעניקים את הפתרונות האלה לקהלי יעד מגוונים, דתיים וגם שאינם דתיים.

דב מילר הורוויץ: אני מעוניין לבקש בדיון הזה מכל המשתתפים כאן, צריכים לייצר סוג של תקן אבטחה.

דב מילר הורוויץ: כיום יש מגוון פתרונות שהם יעילים כל אחד בתחום שלו, אבל אין תקן שמגדיר מה נחשב מאובטח ומה לא נחשב מאובטח, כל אחד מתהדר במה שהוא יכול ומה לא, אבל צריך תקן שיגיד להורה עד כמה הדבר הזה אכן עובר את התקן, איזה גוף יכול לבדוק ולאשר את הפתרונות אם הם עומדים בתקן או לא, זה בוודאי יתן איזה שהם כלים להורים או למוסדות וארגונים לדעת ולכוון את עצמם איזה פתרון לקחת.

דב מילר הורוויץ: אני מקווה שהדיון אכן יעלה את המודעות וייתן לאוכלוסיות השונות את האפשרות לפנות לכל המשתתפים, אני רואה שהתקבצו פה אנשי מקצוע רבים מאוד, כדאי מאוד להגביר את שיתוף הפעולה הזה ולהגיע לפתרונות שאכן ישאירו לנו את העולם הזה הרבה יותר שמור ובטוח גם במרחבים הדיגיטליים.

דב מילר הורוויץ: תודה.

עינב קאבלה: תודה גיל גבריאל מאינטרנט רימון בבקשה.

 << אורח >> גיל גבריאל: תודה על רשות הדיבור.

 << אורח >> גיל גבריאל: אני מבין את לוחות הזמנים ולכן אהיה קצר.

 << אורח >> גיל גבריאל: אנחנו בקבוצת רימון מתמחים מזה קרוב ל-15 שנים בפתרונות סינון לגבי כל סוגי התכנים.

 << אורח >> גיל גבריאל: נאמר מוקדם יותר בדיון, דובר על הצורך לחסום אתרים ספציפיים, הסכנות שיש היום לילדים ברשת לא נמצאות באתרים ספציפיים, התוכן מזמן נמצא כבר באתרים שהם לכאורה נורמטיביים, לבוא ולהתמקד באתרי נישה זה כמו לומר שתאונות דרכים קורות רק בכבישים מהירים.

 << אורח >> גיל גבריאל: היום הצורך לתת לילד את ההגנה והמעטפת נמצא בכל מקום, גם ברשתות חברתיות, גם באתרים נורמטיביים, אפילו יו-טיוב שתכנים יכולים לעלות שם בצורה בעייתית.

 << אורח >> גיל גבריאל: אנחנו יודעים לתת את הפתרונות האלה גם בסינון של מכשירים ספציפיים, אם זה סמארטפונים, אם לאפ-טופים, אם זה הגנה על כל רשת הוויי-פיי בבתים, מוסדות וארגונים ונשמח להרחיב על זה אחרי זה למי שירצה.

 << אורח >> גיל גבריאל: כמובן גם בכל העולם המתפתח והמתגלגל של cyber bulling ואפילו תופעה שלא דובר עליה כאן היום, תופעה של סקס-טינג, ילדים ובני נוער ששולחים תמונות חושפניות שלהם לחברים או אפילו לפעמים - - - אנונימיים, מחקרים בעולם מגלים שלמעלה מ-1/3 מבני הנוער מודים - - - הסכימו לומר - - -ששלחו תמונות עירום או תמונות חושפניות שלהם לילדים אחרים ולאנשים מבוגרים בוואטסאפים ובמסנג'ר ובכל אמצעי אחר, היום התחום הזה מופקר לחלוטין.

 << אורח >> גיל גבריאל: לנו יש היום את היכולת ואנחנו לדעתי בלעדיים או כמעט בלעדיים בתחום הזה בעולם, לסנן את התמונה על גבי המכשיר של הילד, על גבי הסמארטפון שלו, ולמנוע ממנו לשתף תמונה כזו, למקרה שהילד חושב שטעינו וזה גם יכול לקרות כי אף טכנולוגיה - - - לא מושלמת, אז הוא יכול לבקש מההורה שלו, ההורה זה בעצם הגורם המשלם של האפליקציה, להגיד לו 'יש פה תמונה שאני רוצה לשתף ולא נתנו לי האם אתה מאשר לי או לא' אחרת בעצם הכל אנונימי והכל חסוי ואנחנו לא חושפים חלילה את הפעילות של הילד, גם לא בפני ההורה שלו, וכמו שאמרתי אנחנו נשמח להרחיב על זה בשיחה נפרדת, כי אני מבין את הדוחק בזמן.

עינב קאבלה: תודה גיל תודה גם על ההבנה לגבי הזמן.

עינב קאבלה: נעבור למר יוסף שפייזר, יו"ר הפורום הדיגיטלי שלמיטב זכרוני ביקש גם לומר דברים בישיבה הקודמת על למידה מרחוק ולא הספקנו, אז אני שמחה שעכשיו אנחנו מספיקים.

עינב קאבלה: בבקשה.

יוסף שפייזר: תודה רבה לוועדה.

יוסף שפייזר: אני רוצה להפוך את הדיון למשהו יותר אופרטיבי.

יוסף שפייזר: הבעיה היא בעיה חמורה, אנחנו דיברנו על זה, אנחנו רואים את זה כמגפה.

יוסף שפייזר: ובעצם שימו לב שמצד אחד יש אנשים שהגיעו בעיקר מעולם הטכנולוגיה שאומרים 'חינוך חינוך חינוך' כי בעצם יש להם מעין אינטרס לא להוריד את הטראפיק באינטרנט, הם בעצם רוצים לשמור את האינטרנט פתוח.

יוסף שפייזר: אנחנו אומרים שחינוך זו סוגיה חשובה אבל הפתרון הוא בסוף פתרון טכנולוגי כי אנחנו חייבים את חגורת הבטיחות לילדים, הילדים נחשפים לדברים מזעזעים ולא נרחיב מפאת קוצר הזמן.

יוסף שפייזר: מה שאנחנו מציעים באופן אופרטיבי, זה פשוט להמשיך את המהלך המבורך של משרד התקשורת.

יוסף שפייזר: כלומר להעלות את רמת הסינון שהחברות מציעות בחינם, אפשר לקחת את הטכנולוגיה של רימון, אפשר לקחת את הטכנולוגיה של זוהר, באמת המון טכנולוגיות שמצויות בשטח ופשוט להעלות את רמת הסינון וכך הילדים שלנו יוכלו ליהנות מהגנה טובה יותר מאשר הסינון הבסיסי שמסופק כרגע על ידי החברות, זו דעתנו - - -אנחנו בקשר עם - - -הורים ועם המון ילדים, מגיעים אלינו עם דברים מזעזעים.

עינב קאבלה: אני לא יודעת אם היית איתנו כשדנו עם משרד התקשורת אבל חלק מהבקשה שלי בתפקידי זה ובקשתנו כוועדה זה שמשרד התקשורת קודם כל יעמיק את המידע שהוא מנגיש לציבור בכלל על האפשרות הזאת, דבר שני שיבחן את האפשרות שהסינון יהיה ברמה טובה יותר, בעוד כמה שכבות שלא קיימות היום כי הסינון הוא בסיסי.

יוסף שפייזר: אני מסכים איתך.

יוסף שפייזר: זה הסיפור.

יוסף שפייזר: המדינה צריכה לשים כמה שקלים כאן וכנראה לסבסד באמת סינון יעיל יותר ואין מה לעשות, זה יהיה חינוך עם סינון יעיל יותר.

יוסף שפייזר: יש לנו חוקר בכיר בפורום הדיגיטלי שרוצה להגיד מילה, הוא עשה בדיקה בזמן האחרון.

יוסף שפייזר: שמו אוהד עזרן.

עינב קאבלה: בבקשה.

עינב קאבלה: אבל באמת דקה.

אוהד עזרן: שלום.

אוהד עזרן: אני רוצה להצטרף לסוף דבריו של יוסף.

אוהד עזרן: אופציה הכי אופרטיבית שגם את העלית אותה בעצמך זה להעלות את רמת הסינון.

אוהד עזרן: אני רוצה להסביר בשתי מילים מה ההבדל בין רמות הסינון שחשוב שיהיה - - - רמת הסינון שהיום מוצעת בחברות הסלולר היא רמת סינון שיותר נוגעת לאתרים, מה שנקרא רשימה שחורה, רשימה של אתרים שמזהים אותם כאתרים פוגעניים וחוסמים אותם.

אוהד עזרן: הדבר הזה חוסם משהו כמו 20% מהתוכן הבעייתי כיוון שרוב התוכן עובר ברשתות חברתיות, בוואטסאפים וגם בתכנים אישיים שמעלים אותם, אני רוצה להפנות את תשומת לבך למחקר של מכון מופ"ת שהתפרסם בשנה שעברה, על כך ש-50% - וזה עלה גם בתחילת הוועדה – 50% מילדים ובני נוער הם יוצרים תוכן פורנוגרפי בעצמם ושולחים אותו לחברים שלהם.

אוהד עזרן: זה פורסם בידיעות אחרונות.

אוהד עזרן: הסינון של הרשימה השחורה לא יעיל .

אוהד עזרן: הסינונים שאנחנו מדברים עליהם כסינונים יעילים זה באמת בנושא הזה - - - מובילה בתחום הזה וחבל שבאמת לא העלו אותה מספיק, דיברו פה יותר על מניעה, יותר על חינוך, זוהר הוא היחיד שדיבר בנושא הטכנולוגי והנציגה של משרד התקשורת.

אוהד עזרן: הם מייצרים היום את הטכנולוגיה הכי חדישה כשהטכנולוגיה הזאת עובדת על זיהוי של תמונה וקול וכך היא יכולה לחסום את התכנים עוד לפני שהם מגיעים לטלפון לא רק מאתרים, גם ילד שמצלם את עצמו, מצלם את חברה שלו ושולח, גם זה מסומן.

אוהד עזרן: חוץ מזה, רציתי להסב את תשומת לבך בכל מה שקשור לפוגענות ברשת, ולנושא של חרמות.

אוהד עזרן: אני חושב שלא דיברו על זה היום, דיברו בעיקר על פדופיליה ועל שיימינג ועל נושא של חרמות, וגם פיתוחים שאנחנו מכירים של סטארטאפיסטים שמנסים לייצר, ומייצרים כבר אלגוריתמים לזיהוי חרמות אצל ילדים.

אוהד עזרן: ממה שאני מכיר חרם זה אחד הדברים שהפגיעה שלו היא לאורך טווח גבוהה מאוד ועיקר הבעיה היא שלא מצליחים לזהות אותו בזמן, זה דבר אחד, ושהדיווח עליו מאוד מאוד קשה לילד המוחרם.

אוהד עזרן: אם דיברתם על 105 וכל התחום הזה אז זה כמעט ולא קורה, וגם אלגוריתם בנושא הזה יכולים לעזור.

אוהד עזרן: אני רוצה ממש בסוף עוד דבר אחד, שאני כמי שמלווה את התחום הזה בשלוש השנים האחרונות מאוד הייתי שמח שהיה קורה וזה עידוד יזמות טכנולוגיות בכלל בקרב יזמים טכנולוגיים בישראל ובעולם, מה שאתם כוועדה יכולים לעשות בכל מה שקשור לתמריצים ולמודעות לא אצל הורים, בסדר דיברו על הורים ילדים ומחנכים, אלא עידוד מודעות אצל יזמים טכנולוגיים כדי לייצר פתרונות יותר עדכניים, אנחנו כבר מכירים טכנולוגיות שרוצות לשלב חוכמת המונים, רוצות לשלב אלגוריתמים חדשים שדיברתי איתך עליהם קצת, עידוד של יזמים טכנולוגיים הוא מאוד קריטי לדבר הזה כיוון שהם לא יודעים מה רמת הביקוש לפתרון כזה.

עינב קאבלה: תודה רבה על הדברים.

עינב קאבלה: אני בהחלט מסכימה.

עינב קאבלה: אנחנו לקראת סיום, עוד שני דוברים.

עינב קאבלה: יש עוד אז אני כבר מתנצלת בפני מי שלא נצליח להגיע אליו, אני חושבת שהדיון הזה חשף כמה יש לעשות בעניין הזה ובהחלט ייתכן שנמצא מקום לקיים דיונים נוספים במיקודים מסוימים.

עינב קאבלה: אגש לעוד אפליקציה אחת שביקשו להציג, ינון לנדברג, בבקשה.

עינב קאבלה: אני מבקשת להצטמצם, דקה – דקה וחצי.

ינון לנדברג: תודה רבה על הדיון המאוד מעניין ועל זה שאתם שמים את זה בתשומת הלב.

ינון לנדברג: אנחנו ב"בוסקו" עובדים כבר ארבע שנים סביב העולמות האלה.

ינון לנדברג: אנחנו באים ממקום שמבין שהבעיה היום של הילדים היא לא מה הם נחשפים אליו באינטרנט אלא באמת מה שעובר בהודעות האישיות שלהם.

ינון לנדברג: נורא פשוט לראות את הדבר הזה, גם היום כשתנסו להעלות תמונה שהיא פוגענית, תמונת עירום לפייסבוק, ייקח לפייסבוק מיקרון השניה כדי לחסום לכם את החשבון.

ינון לנדברג: את אותה הודעה, אם תשלחו כהודעה אישית בפיייסבוק, הם יתנו לכם להעביר אותה.

ינון לנדברג: אני מסכים עם מה שנאמר פה שלרשתות אין באמת אינטר מובהק למנוע את זה.

ינון לנדברג: אבל הבעיה האמיתית היא שלהורים אין מידע, ומה שאנחנו עושים בבוסקו אנחנו מנסים לנטר את כל המידע שעובר דרך הטלפון של הילדים כמובן בלי להסתיר את זה מהילדים, אנחנו מתעקשים שהילדים ידעו שאנחנו מנטרים את המידע שם, ואנחנו נותנים - - - מידע ברגע שמשהו קורה.

ינון לנדברג: ברגע שמתחיל חרם דיגיטלי סביב הילד, ברגע שהילד שולח תמונת עירום של עצמו או מקבל תמונת עירום של ילד אחר, ברגע שילד משנה את צורת ההתנהגות שלו באפליקציות, ברגע שילד משתמש פחות באפליקציות תקשורת, זאת אומרת שמתחיל סביבו חרם או מסירים אותו כמות לא רציונלית של חברים, יותר משלושה ב-3 השעות האחרונות, כנראה מתחיל סביבו חרם.

ינון לנדברג: כשילדים היום רוצים לאיים אחד על השני, הם לא אומרים 'אני אתן לך בוקס', הם אומרים 'אני הולך להסיר לך עוקב באינסטגרם'.

ינון לנדברג: האפקט על הילד הוא אותו דבר כאילו מישהו נתן לו בוקס.

ינון לנדברג: הבעיה הגדולה היא שלהורים אין את המידע.

ינון לנדברג: ההורים לא יודעים שהילד נמצא בצרה.

ינון לנדברג: אני מסכים עם מה שנאמר פה על זה שהילדים מפחדים לספר להורים, ומכאן אנחנו באים.

ינון לנדברג: אנחנו מנסים לתת להורים את המידע ברגע שהתקלות קורות, ברגע שהאיומים קורים, תוך כדי ניתוח כל המידע שעובר דרך הטלפון של הילד, באמצעות כלים מאוד מתקדמים שהם כמובן AI ו-machine learning.

עינב קאבלה: זה בעצם אפליקציה שמתלבשת על הטלפונים של הילדים?

ינון לנדברג: זו אפליקציה שמתוקנת על הטלפון של ההורים ועל הטלפון של הילדים.

ינון לנדברג: יש לנו מעל חצי מיליון משתמשים בעולם, בישראל יש לנו כבר היום מעל 25,000 משפחות שמשתמשות בנו וזה הולך וצומח כי הורים מחפשים את הפתרונות האלה.

ינון לנדברג: הם מבינים שהם לא יכולים לחסום את הילד מלהגיע למידע.

ינון לנדברג: מה לעשות, הילדים שלי יותר מתוחכמים ממני בטכנולוגיה.

ינון לנדברג: אני לא יכול לחסום אותם מלהגיע לאתר כזה או אחר, אבל לפחות כשקורה משהו אני רוצה לדעת.

ינון לנדברג: ופה אני מסכים מאוד עם כל מה שנאמר פה על הצד החינוכי, אנחנו צריכים לתת להורים את הכלים כדי לדעת איך להתמודד עם הבעיות האלה.

ינון לנדברג: יותר מזה ההורים היום מפחדים מהילדים שלהם, מה הילדים שלי יגידו, להורים אין את המידע, הילדים לא צועקים ובוכים כשהם רבים עם חברים, הם כותבים להם הודעת טקסט, או נותנים להם סמיילי עצוב.

ינון לנדברג: ופה בדיוק זה מה שאנחנו עושים.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: תודה שהשתתפת.

עינב קאבלה: אנחנו עוברים לדוד קורן מנכ"ל ער"ן שגם ביקש להתייחס.

עינב קאבלה: לאחר מכן נסיים עם הרשות להגנת הפרטיות ונסכם.

דוד קורן: שלום ח"כ עינב קאבלה ותודה על ההזדמנות.

דוד קורן: אני רוצה לציין, אנחנו מקבלים בכל יום כמה מאות של פניות מצוקה של בני נוער, ואני גם אישית שותף לפורום של פייסבוק שמתכנס פעם בחודש בנושא של התייחסות לתכנים פוגעניים וזה פורום שפעיל מאוד בנושא של מה כן להסיר ומה לא להסיר.

דוד קורן: אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה שיש לנו והוא חסר בנושא של התמודדות עם פדופיליה ברשת, יש לנו בחודשים האחרונים עליה מטורפת של תכנים שאנחנו כל הזמן עסוקים בלהסיר אותם מהפורום של המענה שלנו לנוער, ואני כבר פניתי בייאוש רב עד לשר התקשורת וגם לשר לבטחון פנים ואני חייב לומר שקצרה ידם ואנחנו משקיעים שעות בהסרה של תכנים פורנוגרפיים קשים, שאני מתבייש להעלות אותם כאן, ואני מבקש את עזרתך בעניין הזה, כי הצוות המקצועי שלנו ממש מותש בחודשים האחרונים בנושא הזה.

דוד קורן: אנחנו משקיעים בזה ימים כלילות, השירות שלנו הוא מסביב לשעון.

עינב קאבלה: א.

עינב קאבלה: תודה כי זה חשוב, ולמרות שאין זמן אני רוצה שתסביר לי בקצרה מה נדרש לעשות, אם יש דרך להתמודד עם זה ברמת גורמי הממשלה השונים שפנית אליהם.

דוד קורן: כן.

דוד קורן: המענה שלנו לנוער הוא גם בצ'ט וגם בפורום.

דוד קורן: על מה שאני מדבר הוא בפורום כי בפורום יש בו חשיפה ליותר מאחד על אחד, ויש שם כאלה שנכנסים, אפשר להכנס לשם כמובן, ויש שם אנשים שהם so called פדופילים שנכנסים ומעלים תכנים שאני פשוט מתבייש להגיד את זה כאן כרגע, של הדברים הכי הכי קשים שאפשר להעלות.

דוד קורן: הדרך לחסום אותם, לאתר אותם, היא ב-105 במשרד לבטחון פנים בעזרת משרד התקשורת ופנינו לכל הגופים האלה ואני חייב לומר ששיתוף הפעולה קיים אבל זה לא מספיק, כנראה שלא מצליחים וצריך סיוע נוסף בצד הטכנולוגי כנראה.

עינב קאבלה: הבנתי.

עינב קאבלה: קודם כל אני כבר עכשיו פונה לאותם גורמים רגולטוריים אחראיים שזה משרד התקשורת, 105 והמשרד לבטחון פנים, שנמצאים איתנו עכשיו בדיון.

עינב קאבלה: אנחנו לא נפתח את זה לדיון.

עינב קאבלה: גם הפרקליטות ומשרד המשפטים, אני מבקשת שהפניה הזו של מנכ"ל ער"ן שמסב את תשומת ליבנו לדבר באמת חמור, אני מבינה שנעשו ניסיונות לפי מה שהוא אומר אבל לא די בנסיונות.

עינב קאבלה: אני רוצה להבין למה לא מצליחים והנציגים ששומעים אותנו, אני אשמח לדבר איתם גם מחוץ לוועדה, מחוץ לדיון כרגע הכוונה, בגלל שהזמן לא מספיק, אבל זה לא אומר שלא צריך לטפל בזה.

עינב קאבלה: אם צריך אני גם אעמוד איתך בקשר דוד, כדי לראות איך אנחנו נקדם את זה ביחד.

עינב קאבלה: באמת שהתועבה הזאת לא תיחשף לא לילדנו ולא לנו.

עינב קאבלה: תודה לך, תודה שהעלית את הנושא הזה.

עינב קאבלה: אז כל הגורמים שאיתנו עדיין בזום ששייכים למשרדים שנקבתי בשמם אני מבקשת את התייחסותכם לאחר מכן, ניצור קשר ונראה איך נקדם את זה.

עינב קאבלה: לסיום נפנה לרשות להגנת הפרטיות.

עינב קאבלה: ד"ר סאני כלב.

עינב קאבלה: אם תוכל ממש בדקה, דקה וחצי, כדי שנוכל אחר כך לסכם את הדיון.

סאני כלב: תודה רבה על ההזמנה ועל הדיון המאוד מבורך וחשוב הזה, אני אומר בקצרה, דיברנו פה על שתי סוגיות, סוגיית משרד החינוך, זום וסוגיה שלפגיעות ילדים ברשת, ברשתות הרחבות יותר.

סאני כלב: הרשות פועלת הרבה מול משרד החינוך, בשיתוף משרד החינוך, בכל מה שקשור לתחום הלימוד, מערכת החינוך, אם זה המלצות לגבי אבטחת מידע בזום להורים ולעובדי הוראה, ודרך אגב מסוגיות של מצלמות במוסדות חינוך ועד ב אמת עבודה עם ילדים במסגרת הרצאות בבתי ספר, פתיחת מצלמות בזום וכולי.

סאני כלב: זו סוגיה אחת שלא ארחיב עליה כרגע.

סאני כלב: לגבי הסוגיה השניה, פגיעות ברשת הן בעקרון יותר בתחום הטיפול של 105 ומשטרת ישראל כמו שכבר דובר כאן רבות, ואנחנו בעיקר מתמקדים בהעלאת מודעות להורים ולתלמידים, ילדים בהקשרים האלה.

סאני כלב: אני רוצה לומר שיש חשיבות עצומה להגנה על ילדים ברשת והאמצעים הטכנולוגיים ששמענו כאן הם כלי, הם כלי אחד שאולי הוא חשוב מאוד, אבל צריך לזכור שניטור ילדים ברשת במיוחד בני נוער, עשוי להיתפס כפגיעה בפרטיות, וצריך לעשות איזון מאוד מאוד עדין בין הרצון להגן על ילדים מצד אחד ומצד שני לאפשר להם פרטיות לרבות פרטיות ברשת, במיוחד לגבי בני נוער, ומאוד קל לדבר על הצורך לפקח ועל אתרים שהם נכנסים אליהם, צריך להבין את התפקיד של הרשת עבור בני נוער, זה תפקיד מאוד חשוב, ולכן צריך לעשות את זה בשיתוף פעולה עם הילדים ככל האפשר או בהסכמה שלהם אם אפשר.

סאני כלב: בוא לא נשכח שבני נוער שרוצים להתחמק מניטור ידעו לעשות את זה, והרבה מחקרים שנעשו בתחום מראים, כמו שנאמר גם בתחילת הדיון, שבסופו של דבר הכלים הכי יעילים להגנה על ילדים זה מעורבות הורית, חינוך, שמירה על ערוצי שיח פתוחים ופחות ניטור ומעקב, הרבה מחקרים מראים שככל שאני אעקוב ואנטר אחרי הילד ככה אני אסגור את הרצון ואת דרך התקשורת שלו לדבר איתי בתור הורה ואת זה אנחנו רוצים לשמור.

סאני כלב: עוד נקודה חשובה שלא דוברה מספיק ואעשה את זה בקצרה, סוגיית אבטחת מידע.

סאני כלב: המערכות האלה שומרות מידע, אוספות מידע סופר רגיש על הילדים שלנו, איפה הם נמצאים, המיקום שלהם, אתרים בהם הם צופים, זהות החברים שלהם, מה הם כותבים בתכתובות הכי רגישות שלהם.

סאני כלב: זה מידע מאוד רגיש שאם הוא נחשף ומגיע לידיים לא טובות הוא יכול להיות מאוד פוגעני עבור הילדים ולכן צריך מאוד להקפיד על המידע הזה שהוא לא יזלוג ולא ייחשף, זו סוגיה מאוד חשובה.

סאני כלב: נקודה אחרונה אולי, לוודא שמטרת איסוף המידע היא רק באמת לאותה הגנה, כלומר שלא ייעשה שימוש במידע הזה למטרות אחרות, מטרות מסחריות, העברת מידע מגורם כזה לגורם אחר, אלה סוגיות סופר חשובות וצריך לחשוב עליהן.

סאני כלב: כלומר הרצון להגן הוא מצוין, הבה נתמקד בסוגיות שהן מורכבות - - - הפתרון הוא לא ניטור ומעקב מוחלט, יש פה דיון הרבה יותר מעמיק שצריך לעשות.

עינב קאבלה: תודה.

עינב קאבלה: אמרתי ואני אומרת שוב, לנושא הזה יש הרבה היבטים שראויים גם לדיון וגם לביצוע בפועל, ולא רק לדיון.

עינב קאבלה: בכל מה שקשור למוגנת של ילדינו, יש פה גם חשיבות להבחנה גילאית בין ילדים ונוער, ברור שקל יותר וגם אפילו לגיטימי יותר לנטר בגילאים הצעירים וזה חשוב, בוודאי שעולות פה גם סוגיות של הגנת הפרטיות שנכונות גם לדיון הזה אגב, ועוד להרבה דיונים אחרים, לאו דווקא בנושא מוגנות.

עינב קאבלה: יש פה תחום פרוץ שבהחלט מצריך טיפול בשאלה איפה נמצא כל המידע הזה שכל האפליקציות וכל האתרים שומרים עלינו, חשופים למידע שאנחנו בעצם נותנים שם ברשת ואנחנו לא יודעים איפה זה, אבל זה לגבי הנקודה האחרונה.

עינב קאבלה: לגבי הנושא של הגנה על ילדים ונוער, אני חושבת שמהדיון הזה אם צריך להתייחס לצד האופרטיבי, אמרתי את זה ואני חוזרת על זה בסיכום הדיון, גם משרד החינוך, גם משטרת ישראל, גם מוקד 105, כל הגורמים הרלוונטיים, ואם החסרתי אחד, אני פונה פה לכל גורמי הממשלה הרלוונטיים, חייבים לייצר שיתופי פעולה קונקרטיים כאלה שיובילו להנגשת מידע אופרטיבי להורים ולילדים.

עינב קאבלה: לא יכול להיות שכל אחד עומד בתוך המעגל שלו ולא חושב על משתמשי הקצה והמשתמשים בסוף הם הילדים והנוער וגם ההורים שלהם שחרדים לשלומם ובריאותם הנפשית והפיזית של ילדיהם, ומשרד החינוך שנמצא בקשר שוטף כל הזמן לגבי שיעורי חשבון ושיעורי היסטוריה, צריך להיות גם בקשר שוטף בכל הנוגע לנושא הזה של שימוש ברשת, שימוש מושכל ברשת.

עינב קאבלה: גם עם ההורים וגם עם הילדים.

עינב קאבלה: יש לנו גם את הידע של משטרת ישראל בתחום הזה וגם את הידע של מוקד 105, וגם את הידע של משרד החינוך ושל שפ"י, ואת כל זה לא צריך להשאיר בהקלטות של אתרי אינטרנט, צריך להביא אל הילדים, צריך לנהל שיח עם הילדים והנוער ולאפשר להם התמודדות נכונה יותר, וכמובן יש טכנולוגיות.

עינב קאבלה: זה דבר אחד.

עינב קאבלה: הדבר השני, יש טכנולוגיות ונכון לשלב טכנולוגיות, כי בסוף אמרנו, זה משהו שהוא 360, זה הוליסטי, זה משהו שצריך להתייחס אליו לא רק במחשבה של 'הנה, זה יפתור את כל צרות העולם', זה לא יקרה.

עינב קאבלה: הטכנולוגיות שיכולות לסייע גם א.

עינב קאבלה: ראוי שיובאו לידיעת המשתמשים, ב.

עינב קאבלה: אם יש רגולטורים וגורמי ממשל, משרד החינוך וכל מי שדיברנו איתם פה וגם מי שלא, אם יש יכולת לשלב את זה במערך של הטיפול כדי באמת לאפשר כמה שיותר מוגנות, אז לא לחשוש מזה, זה משהו שצריך להיעזר בו ולעשות בזה שימוש נכון.

עינב קאבלה: כמובן בשים לב לסוגיות הפרטיות, אבל זה לא סיבה לא לעשות שימוש נכון ומושכל.

עינב קאבלה: וכמובן משרד התקשורת, אנחנו מבינים שיש פער בין מה שנעשה לבין הידע של האזרחים לגבי היכולת שלהם לעשות שימוש בסינון החינמי, וכמובן אני שוב חוזרת על הבקשה שלי לבדוק להוסיף לזה רבדים נוספים, זה לא פותר הכל, זה חלק מ-.

עינב קאבלה: אנחנו כל הזמן מדברים על עוד נדבך ועוד נדבך, הכל מתוך מטרה שבאמת הילדים שלנו יזכו להגנה טובה יותר ויוכלו להשתמש ברשת.

עינב קאבלה: מי שחושב שהם לא ישתמשו ברשת או שאפשר להגיד להם 'רק שעה אחת תהיו באינטרנט וזהו', מתעלם מהמציאות, הם שם והחובה היא עלינו להגן עליהם.

עינב קאבלה: אני רוצה להודות לכולם, היה לנו דיון ארוך וגם הוא לא הספיק להכיל את כל מה שיש, אז תודה לכל מי שהשתתף כאן איתנו, לאיילת וחברי הכנסת שהיו פה וכל המשתתפים האחרים וכמובן למשתתפים בזום, תודה רבה על הסבלנות שהייתה לכם ולמי שלא הספקתי לגשת, אני מתנצלת, אנחנו ננסה בהמשך הדיונים.

עינב קאבלה: תודה רבה לכולם גם לצוות הוועדה ולאיילת ולדובר יעקב.

עינב קאבלה: תודה רבה ויום טוב.