ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 92, 2020-11-02 09:40

רם שפע: בוקר טוב לכולם.

רם שפע: בוקר טוב למי שאתנו ב-זום.

רם שפע: בוקר טוב לצוות הוועדה.

רם שפע: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

רם שפע: אנחנו מתחילים שבוע חדש של דיונים.

רם שפע: מיד נדון בתקנות של כיתות א'-ד' על כל המשמעויות שלהן.

רם שפע: אני רוצה לומר את דעתי בנושא ההתנהלות הבלתי מתקבלת על הדעת, גם של שר הבריאות יולי אדלשטיין וגם של שר החינוך יואב גלנט, שפשוט לוקחים כבני ערובה את הנוער ואת הרשויות.

רם שפע: במשחק ציני - אין לי הסבר אחר – כבר כמעט שבוע שלא מביאים לקבינט הקורונה את התיקון שוועדת החינוך של הכנסת פה אחד דרשה מהם.

רם שפע: שמעתי את יואב גלנט אומר ברדיו שמשיקולים פוליטיים לא אישרו את ההחלטה.

רם שפע: אני רוצה לספר לו שפה אחד בכנסת, כל סיעות הוועדה, קואליציה, כולל הליכוד, ואופוזיציה, דרשו מכם לעשות תיקון.

רם שפע: העובדה שאנחנו ביום שני והדיון הזה היה כבר לפני חמישה ימים.

רם שפע: יש מאות אלפי ילדים שמחכים לפגוש את המורה והמורה שלהם, והרי אנחנו כאן בוועדה במשך חודש עשינו הכול כדי שאתם סוף סוף תאפשרו את התקנה הזאת שהיא חשובה לנו ואנחנו אלה שדחפנו אליה.

רם שפע: לא רק שאתם לא עושים את זה ואתם לא מביאים את זה מחדש לקבינט אלא אתם גם מנסים לייצר תמונת מצב כאילו זה קשור לוועדת החינוך.

רם שפע: ועדת החינוך של הכנסת עשתה את תפקידה מצוין בפיקוח על החלטות לא סבירות של הממשלה.

רם שפע: אגב, ,הנה הבוקר קבינט הקורונה החליט שילדי כיתות א'-ב' אמורים לעטות מסכה.

רם שפע: הפלא ופלא, יש טענות קשות של ההורים על הדבר הזה כי כנראה שהוא קצת לא הגיוני.

רם שפע: יש לי יסוד סביר להניח שהעובדה שהוקם צוות על הבוקר, גם קשור לזה שהם חשבו שאולי ועדת החינוך של הכנסת שוב תדון בתקנות שנראות לא מידתיות ואולי לא תקבל אותן.

רם שפע: אני שמח, טוב מאוד, בואו נראה לאן הצוות הזה הולך ותכף נדבר על זה.

רם שפע: אני קורא מכאן גם לשר הבריאות וגם לשר החינוך, תפסיקו עם המשחקים, עם קרבות האגו ביניכם ותביאו עוד היום לקבינט הקורונה את האפשרות לחזור לשטח פתוח עד 20-19 ילדים כמו שאנחנו דרשנו ועד 50 מטרים במקום 100 מטרים.

רם שפע: אין שום טעם שתמשיכו לשחק באופן כל כך ציני בכל כך הרבה ילדים.

רם שפע: חוץ מזה שהצדק אתנו מכל בחינה מהותית, אף נציג של משרד הבריאות ונציגה שהיו כאן לא ידעו לתת כל הסבר בריאותי למה כל מדינת ישראל יכולה להיות בקבוצות של עד 20 אנשים – אלו הגבלות המרחק בחוץ, אלו ההגבלות בבתי הכנסת, אלו ההגבלות בכיתות א'-ד' – ורק כיתות ה' עד י"ב צריכים להיות עם 15 ילדים.

רם שפע: ועוד אמרו כאן שזה היה בגלל שמשרד החינוך אמר שיש כיתות של עד 45 ילדים.

רם שפע: אגב, אני מאמין למשרד הבריאות שזה מה שמשרד החינוך אמר לו.

רם שפע: מאמין לדוקטור אפללו שזה מה שאמרו לה אבל אמרו כאן נציגי משרד החינוך שזאת הייתה טעות.

רם שפע: לא חשוב, השורה התחתונה היא שזה לא המצב.

רם שפע: כולם מבינים את זה, כולם יודעים את זה ואין שם סיבה בעולם שזה לא יקרה.

רם שפע: יותר מזה.

רם שפע: אני רוצה לחזק משפטית את העמדה של הוועדה ולהסביר.

רם שפע: כאשר ועדה בכנסת, לפי חוק הקורונה הגדול שעבר כאן

רם שפע: לפני כמה חודשים, מבטלת תקנות שקבינט הקורונה החליט עליהן, לפי עמדת משרד המשפטים הקבינט חייב לשנות את ההחלטה לפני שהוא מחזיר אותה לוועדה והוא לא יכול להחזיר את אותה החלטה כמו שאתמול הציע לי סגן שר הבריאות יואב קיש.

רם שפע: אני אפילו אקריא לכם את מה שאמרו נציגי משרד המשפטים בוועדת חוקה חוק ומשפט כדי שקבינט הקורונה יבין מה הוא צריך לעשות עוד היום.

רם שפע: אומר נציג משרד המשפטים: "הדעת נותנת שאם בנושא מסוים הוועדה – ועדת החינוך במקרה הזה – החליטה בצורה פוזיטיבית לא לאשר, לא תפעל הממשלה למוחרת בבוקר רק כדי לעקוף את כל מנגנוני הפיקוח הפרלמנטרי שכללנו כאן שתכללו בחווק ותחוקק אותו הדבר".

רם שפע: במלים אחרות, קבינט הקורונה עוד היום צריך לעשות הכול כדי להביא לכאן מחדש את התקנה שהוא בעצמו כבר אישר, כאשר כל כך הרבה ילדים, מאות אלפי ילדים וילדות נמצאים במצוקה, בחרדות, במצב נפשי קשה, ואני קיבלתי טלפונים מאין ספור אנשים – מורים, ילדים וכמובן ראשי רשויות – שבצדק מתוסכלים מהסיטואציה שנוצרה.

רם שפע: אני מבהיר כאן שהסיטואציה היא ששר החינוך ושר הבריאות פשוט החליטו לא להביא את זה לקבינט כבר חמישה ימים ואין לזה כל הסבר.

רם שפע: עד כאן לגבי הנושא הזה.

תהלה פרידמן: אני רוצה להצטרף לדברים.

תהלה פרידמן: נראה לי שכולנו מופגזים בטלפונים מראשי רשויות, מאנשים שעובדים עם נוער, מהמועצה לשלום הילד אתמול, ואני מניחה שאני לא היחידה אלא כך זה אצל כולנו.

תהלה פרידמן: אני רוצה לומר משהו, אולי קצת בשונה ממך, שלא אכפת לי אם אלה יהיו 17 או 18 ילדים.

תהלה פרידמן: זאת בכלל לא הנקודה.

תהלה פרידמן: הנקודה הייתה שרצינו לאפשר לכיתות להתחלק לשתיים.

תהלה פרידמן: זה היה כל העניין.

תהלה פרידמן: מבחינתנו אם משרד החינוך עכשיו יאמר לנו 17, בסדר, שיהיו 17, אבל תאפשרו את זה באופן הגיוני.

תהלה פרידמן: לא המספר הוא הדבר החשוב.

אפרת אפללו: אז למה לא אישרתם?

רם שפע: את באמת שואלת את זה?

תהלה פרידמן: זה לא היה מאפשר לחלק לשתיים.

תהלה פרידמן: אנחנו רוצים לחלק לשתיים.

אפרת אפללו: אתמול כבר היו יכולים להתחיל.

רם שפע: את לא יכולה להביע את העמדה הזאת כאן.

רם שפע: אני באמת חושב כך.

תהלה פרידמן: אפילו אם טעינו, מה זה משנה?

תהלה פרידמן: בואו נעשה את זה עכשיו.

תהלה פרידמן: אפילו אם את חושבת שטעינו, המשחק הזה של האם אנחנו טעינו או אתם טעינו.

אפרת אפללו: אנחנו פנינו למשרד החינוך.

תהלה פרידמן: אנחנו יודעים שהבעיה היא במשרד החינוך.

אפרת אפללו: אנחנו נדון בזה מחדש.

אפרת אפללו: אין בעיה.

תהלה פרידמן: אנחנו רק רוצים שתביאו מספר ונשחרר את הדבר הזה.

תהלה פרידמן: המצב הוא לא סביר.

תהלה פרידמן: השטח משווע.

תהלה פרידמן: אנחנו יודעים מתי זה יקרה?

רם שפע: כל מי שצופה בנו יזכור, אנחנו כהרגלנו נהגנו באחריות מאוד גדולה וביום שלישי בשבוע שעבר אמרנו לכם שאנחנו מתנגדים לזה מכיוון שזה מעוות.

רם שפע: אפרת, את היית כאן וגם נציגת המחלקה המשפטית הייתה ואמרנו לכם שאנחנו מבקשים מכם עד מחר בבוקר להסדיר את זה.

רם שפע: לא ביטלנו את זה כהרף עין ואמרנו שזה לא מעניין אותנו.

רם שפע: חיכינו יממה כדי שמשרד הבריאות יתקן את הבקשה המעוותת הזאת שאין לה שום הצדקה.

רם שפע: לראיה, כל מדינת ישראל, באישור משרד הבריאות יכולה להתקבל עד 20 אנשים, חוץ מקצת ילדים וילדות מכיתה ה' עד כיתה י"ב.

רם שפע: אין לזה הסבר ואף אחד לא לטעון את זה.

רם שפע: להגיד שאנחנו היינו אמורים לאשר את זה?

רם שפע: לא.

רם שפע: אתם הייתם אמורים לשנות את זה כי זה הדבר היחיד שנכון לעשות.

רם שפע: אני בכלל לא מתחיל לדבר על שר החינוך שכאן בוועדה, הלשכה שלו אמרה שהיא בעד זה ותומכת בזה ואחר כך בתקשורת אומרת דברים אחרים.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: הבנתי.

רם שפע: עם זה אני יודע לחיות.

רם שפע: אבל עם עמדה מקצועית של משרד הבריאות שאין לה שום תמיכה אפידמיולוגית, אם זה אני לא יודע לחיות וגם הציבור לא יודע לחיות עם זה.

רם שפע: אתם מוזמנים לסתור אותי, אם אני טועה.

רם שפע: אם הם צריכים להיות ב-15 ילדים, תדרשו שכל מדינת ישראל תעבור ל-15 כי אחרת אין לך טיעון.

אפרת אפללו: אני אסביר.

אפרת אפללו: משרד החינוך פנה וביקש שישה ילדים.

אפרת אפללו: קבוצה קטנה עם מורה להיפגש בחוץ לאור הצרכים הנפשיים, לתת איזשהו מענה לצורך נפשי ואנחנו אמרנו בסדר.

אפרת אפללו: הפנייה הבאה הייתה תשעה ילדים.

אפרת אפללו: אמרנו בסדר.

אפרת אפללו: אחר כך הפנייה הבאה הייתה 15 ילדים.

אפרת אפללו: ברור שאם אתה אומר 15, אז למה לא 19?

אפרת אפללו: אבל הבקשה המקורית הייתה לשישה ילדים.

אפרת אפללו: זה אפידמיולוגי.

רם שפע: למה כל מדינת ישראל מתקהלת עד 20 אנשים?

אפרת אפללו: התקהלויות ספורדיות של אנשים.

אפרת אפללו: יום שישי בערב, היינו המשפחה עם 10 אנשים, זאת התקהלות ספורדית של המשפחה שלי.

רם שפע: גם ההתקהלות בבתי הכנסת היא ספורדית?

תהלה פרידמן: אנחנו רוצים שתביאו מספר עם היגיון.

אפרת אפללו: אלה הסעות, אלה מפגשים בתוך בתי הספר, ורציתם 50 מטרים במקום 100 מטרים.

אפרת אפללו: התקהלות בתנועה של הרבה מאוד אנשים במרחב, אנחנו עדיין לא מאמינים בזה.

אפרת אפללו: הרעיון שהיה לנו בראש, לא לתאר עכשיו פעילות פדגוגית יום יום אלא לשחרר.

רם שפע: בסדר, לשחרר את הילדים.

רם שפע: מצוין.

אפרת אפללו: נכון שמה שאתה אומר מבחינת ה-20 מבחינת ההתקהלות זה נכון אבל היה מדובר בשישה.

רם שפע: זה לא מתנהל כך.

רם שפע: אתה לא יכול לפסול דבר מעוות ולעשות עיוות אחר.

רם שפע: עובדה שלקח לכם חודשיים שהילדים בישראל צריכים שמישהו ייתן להם לצאת מהבית כדי לפגוש את המורה והמורה שלהם, היא לא טיעון למה לא לעשות את זה עם 19 ילדים.

רם שפע: כך זה בעיניי.

רם שפע: אני מאוד מכבד אותך.

רם שפע: כמובן את מרבית התלונות שלי אני לא מפנה אל הדרג המקצועי במשרד הבריאות, שלא יהיו אי הבנות.

רם שפע: מאוד חשוב לי להגיד את זה.

רם שפע: אני פשוט מתוסכל מהעובדה שהפוליטיקה הצינית של שני השרים האלה עכשיו פוגעת בילדים באופן ישיר.

רם שפע: סליחה שאני אומר את זה אבל זאת פשוט האמת.

רם שפע: אני חושב שעד כאן בנושא הזה.

רם שפע: שמענו כאן שאתם עובדים על שינוי שלזה או שפספסתי משהו?

אפרת אפללו: מחכים שמשרד החינוך יגיש בקשה רשמית.

רם שפע: זה בסדר גדול אבל זה לא קשור לעובדה שבהקשר של היחסים בין הרשויות, הכנסת ביטלה תקנה שאומרת לכם שתפקידכם עכשיו לעשות בה שינוי.

רם שפע: לכן זה בסדר גדול שאת מחכים למשרד החינוך אבל זה לא קשור.

רם שפע: בפן הדמוקרטי זה לא קשור.

רם שפע: יש לכם אחריות לשנות בקשה, דרישה, הצבעה שהייתה כאן לעשות שינוי בתקנה.

אפרת אפללו: 45, יש לך 40.

רם שפע: אין 45.

רם שפע: זה כתוב בחוזר מנכ"ל של משרד החינוך.

אפרת אפללו: אולי הוא רוצה תשע.

מאיר כהן: את היית על המסך כשמשרד החינוך אמר לך שאין 45 ילדים בכיתה.

מאיר כהן: אין גם 40 ילדים.

מאיר כהן: הממוצע הוא 34.

מאיר כהן: לטענת משרד החינוך, הם לא אמרו.

מאיר כהן: אין כיתה במדינה ישראל בה יש 45 תלמידים.

מאיר כהן: אין כיתה כזאת.

רם שפע: גם אם אמרו לכם את זה, אמר כאן נציג משרד החינוך לפרוטוקול שלוש פעמים – גם אריה מור אמר את זה, גם אינה זלצמן אמרה את זה – שאסור לפי הנחיות משרד החינוך.

רם שפע: בהקשר הזה את לא צריכה שוב פנייה.

רם שפע: אמרו את זה שני בכירים במשרד החינוך לפרוטוקול של ועדה בכנסת שאין הגדרה כזאת.

רם שפע: משרד החינוך אמר את זה פעמיים באופן הכי מסודר ורשמי.

רם שפע: זה גם כתוב בחוזר מנכ"ל.

רם שפע: תעשו גוגל.

אפרת אפללו: על אותו משקל אתה יכול לשאול למה משרד החינוך אמר שישה.

תהלה פרידמן: התחביב של המשרד הזה הוא להתווכח על מי צודק.

תהלה פרידמן: אנחנו צריכים מהם תקנה שמאפשרת פעילות לנוער בחוץ במספר הגיוני.

תהלה פרידמן: אני אומרת, לא על דעתו של רם, שלא נריב אם המספר יהיה 17.

רם שפע: אני מזכיר שגם ל-100 מטרים יש משמעות כי אם הם יכולים להיפגש במרחק של 100 מטרים, הם לא יצליחו להיפגש יותר מקבוצה או שתיים וגם זאת בעיה.

רם שפע: אנחנו עוברים לדיון לשמו התכנסנו היום לגבי התקנות שקשורות לכל ההחלטות לגבי כיתות א' עד ד'.

רם שפע: יש לי הרבה שאלות בעניין הזה.

רם שפע: אולי אנחנו רוצים להתחיל לקרוא את התקנות.

רם שפע: אני אצטרך לצאת לכמה דקות וחברת הכנסת תהלה פרידמן תחליף אותי.

רם שפע: אנחנו נתחיל בהקראת התקנות של א'-ד'.

רם שפע: טל פוקס, נציגת המחלקה המשפטית של משרד הבריאות, בבקשה תקריאי את התקנות.

רם שפע: (היו"ר תהלה פרידמן)

טל פוקס: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך) (תיקון מס' 6), התשפ"א-2020 בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4 ו-10 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 (להלן – החוק) ובאישור ועדה של הכנסת או לאחר שהתקיים האמור בסעיף 4(ד)(2)(א) לחוק, מתקינה הממשלה תקנות אלה:

טל פוקס: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך), התש"ף-2020 (להלן – התקנות העיקריות), בתקנה 1, בהגדרת "צהרון", אחרי "בגילאי לידה עד 3" יבוא: "או של תלמידי כיתות א' עד ד'".

טל פוקס: בתקנה 2 לתקנות העיקריות, בתקנת משנה (ב), אחרי פסקת משנה (2)(א(1) יבוא: "2(א2) לימודים של כיתות א' עד ד' בבית ספר יסודי".

טל פוקס: בתקנה 9 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(א1) על אף האמור בסעיף 3ה(ב)(1) לצו בידוד בית, בפעילות כאמור בתקנה 2(ב)(2א2), כל התלמידים ואנשי הצוות יעטו מסכה בכל עת, לרבות בהסעה לפעילות כאמור וממנה, למעט בעת אכילה או בפעילות גופנית".

טל פוקס: בתקנה 13 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(א1) בפעילות כאמור בתקנה 2(ב)(2א2) ידאג מנהל המוסד לכך שהתלמידים יאכלו את ארוחותיהם בשטח פתוח ככל האפשר, ובמקרה שהדבר לא אפשרי, ידאג לכך שיאכלו בכיתות כשהם יושבים בשולחנות נפרדים זה מזה".

טל פוקס: בתקנה 15 לתקנות העיקריות, במקום "לפי הוראות תקנה 24", יבוא "לפי הוראות תקנה 24, 28א ו-28ב".

טל פוקס: בתקנה 16 לתקנות העיקריות –

טל פוקס: בפסקה (1), במקום "וימנע ככל האפשר" יבוא "וידאג למנוע".

טל פוקס: בתקנה 18(א) לתקנות העיקריות, אחרי פסקה (7) יבוא: "(8) לעניין הפעלת רכב הסעה שהוא אוטובוס לפעילות כאמור בסעיף 2(ב)(2א2) וממנה – תתבצע הפרדה באמצעות השארת שורת מושבים ריקה בין החלק הקדמי של ההסעה לבין חלקה האחורי".

טל פוקס: בתקנה 24 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(א1) על אף האמור בתקנת משנה (א), לעניין פעילות כאמור בתקנה 2(ב)(2א2), מורה לחינוך גופני יוכל ללמד יותר מ-3 קבוצות קבועות של תלמידים, ובלבד שבכל עת הוא עוטה מסכה ושנשמר מרחק של שני מטרים לפחות בינו לבין התלמידים".

העיקריות יבוא: "28ב.

העיקריות יבוא: פעילות כיתות א' עד ד'

כמפורט להלן: כיתות א' ו-ב' – בקבוצות קבועות ונפרדות של עד מחצית מכמות התלמידים בכיתה המקורית.

כמפורט להלן: בכיתה מקורית שמספר התלמידים בה אינו עולה על 20 – תיחשב כל הכיתה כקבוצה קבועה ונפרדת.

כמפורט להלן: המנהל הכללי או שר החינוך, רשאי, לפי העניין, לאפשר חריגה של מספר התלמידים המרבי בקבוצה, מעבר לאמור בפסקאות (1) ו-(2), תוך מתן עדיפות למוסדות הנמצאים באזורים בעלי שיעור תחלואה נמוך, ובלבד שהמספר הכולל של הקבוצות המוחרגות לא יעלה על 10 אחוזים מהכיתות לפי חלוקתן או פעילותן לפני פרסום תקנות אלה.

כמפורט להלן: חריגות כאמור יאושרו באופן המפורט להלן:

כמפורט להלן: חריגה מעל ל-22 תלמידים ועד ל-24 תלמידים בקבוצה תאושר בידי שר החינוך.

כמפורט להלן: בתקנה 37 לתקנות העיקריות, במקום "י"ד בחשוון התשפ"א (1 בנובמבר 2020)" יבוא "י"ג בכסלו התשפ"א (29 בנובמבר 2020)".

כמפורט להלן: תחילתן של תקנות אלה ביום י"ד בחשוון התשפ"א (1 בנובמבר 2020).

מאיר כהן: דוקטור אפללו, אני מבין שגם כיתה א' וגם כיתה ב', אם רשות ירוקה, אוטומטית הם מגישים את הבקשה להחרגה.

אפרת אפללו: לא.

אפרת אפללו: זה לא קשור.

אפרת אפללו: אזור מוגבל, אזור שבו לא יכולה להתקיים פעילות חינוכית.

מאיר כהן: כתוב "תוך מתן עדיפות למוסדות הנמצאים באזורים בעלי שיעור תחלואה נמוך".

טל פוקס: אני אסביר את מנגנון ההחרגה.

טל פוקס: הרעיון הוא שהמספר הקובע הוא 20 תלמידים בכיתה.

טל פוקס: יש אפשרות בכל הכיתות בישראל לחרוג ב-10 אחוזים מעל 20 כאשר המנגנון הוא מ-20 ל-22 חריגה על ידי המנהל הכללי של משרד החינוך, ומ-22 עד 24, חריגה על ידי שר החינוך.

טל פוקס: יש איזושהי עדיפות לחרוג באזורים בעלי שיעור תחלואה נמוך אבל זה לא הכרח רק איזושהי עדיפות.

אפרת אפללו: אפילו שר החינוך, כשהוא מסתכל במבט על, 10 אחוזים, הוא צריך להסתכל על הכיתות בישראל ויש עדיפות.

אפרת אפללו: זה לא שרשות אומרת שהיא באופן אוטומטי עכשיו, בגלל שהיא ירוקה, זכאית ל-24 תלמידים בכיתה.

מאיר כהן: אני משער שעבור הנוחות כל ראשי הרשויות הירוקות יפנו ויבקשו את ההחרגה.

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: צריך להצביע על זה?

תהלה פרידמן: צריך להצביע אבל לא כרגע.

תהלה פרידמן: אנחנו עוד לא מצביעים.

תהלה פרידמן: זה עוד קצת מוקדם.

תהלה פרידמן: אני מציעה שנעשה פינג פונג, ידבר חבר כנסת ואחריו מישהו מהאורחים.

תהלה פרידמן: בבקשה, חבר הכנסת יאיר גולן.

יאיר גולן: אני בוחן את התקנות שאנחנו מוציאים ואני יודע – יודע, כי עסקתי בניהול של מערכות – שהנחיות מפורטות מדי גורמות למצבים מגוחכים בשטח.

יאיר גולן: אני יכול להביא דוגמאות אבל אני אחסוך זאת.

יאיר גולן: אולי אני כן אתן דוגמה אחת.

יאיר גולן: תיכון לחינוך סביבתי בשדה בוקר, שפע של שטחים פתוחים, עדיין התלמידים לומדים עם המורים שלהם שנמצאים באותו מוסד ב-זום.

יאיר גולן: לא הגיוני, לא נכון, היה אפשר למצוא לזה הרבה פתרונות אבל כבולים בתוך הנחיות משרד החינוך ולכן במקום שיצירתיות למטה תעבוד, מה שאנחנו מקבלים בשטח זה שיתוק.

יאיר גולן: במקום לקבע את הכול בתקנות שכמובן מי שעובר על התקנות חשוף לתביעות משפטיות, היה נכון למשרד לצאת עם הנחיות מקצועיות ולהותיר איזשהו חופש פעולה בשטח ולהכניס לתקנות רק דברים שהם ברזל, דברים שאנחנו לא מוכנים שיחרגו מהם.

יאיר גולן: למשל, הייתי מכניס בהנחיות מקצועיות דרישה מהרשויות וממנהלי המוסדות להוציא מקסימום פעילות לשטחים הפתוחים.

יאיר גולן: הרי פרק הזמן שאנחנו מאשרים את התקנות האלה, הוא לעולם מוגבל.

יאיר גולן: בדרך כלל חודש, 45 ימים.

יאיר גולן: אומרים שזו עדיין תקופה שמזג האוויר הוא סביר, מקסימום פעילות בשטחים פתוחים, מקסימום פעילות במוסדות שיש בהם ערך לימודי ומקלים את שמירת כללי הריחוק כגון מוזיאונים, גני חיות, אולמות תרבות וכן הלאה.

יאיר גולן: המוסדות האלה היום מושבתים והם אידיאלים לשמירת הריחוק.

יאיר גולן: גם תהיה כאן הזדמנות לימודית יוצאת דופן, גם המוסדות האלה לא יהיו מושבתים ויוכלו לא לאבד את מקור פרנסתם וגם לתלמידים תהיה חוויה חינוכית שונה לחלוטין.

יאיר גולן: כלומר, אפשר לנצל את המשבר גם להרוויח דברים ולא רק להפסיד דברים.

יאיר גולן: הדבר האחרון שצריך לקבוע כאן הוא נוהל לחריגות.

יאיר גולן: אנחנו יושבים כאן ונדמה לנו שאנחנו הכי חכמים בעולם אבל אף פעם זה לא כך.

יאיר גולן: לכן חייבים להשאיר איזושהי דרך למנהלי מוסדות, לראשי רשויות, לממש חריגות במקומם.

יאיר גולן: צריך לקבוע שלא ראש רשות קובע כי הוא עלול לקבל החלטה לא מקצועית, אז קובעים שחריגות יאושרו על ידי המחוז הרלוונטי של משרד החינוך ברמת מנהל המחוז או מנהלת המחוז וסגניתה.

יאיר גולן: זהו.

יאיר גולן: תנו איזושהי דרך לגמישות בתקנות ולהגיע למצב שיש דברים שזה זועק לעיניים ואפשר לעשות אותם יותר טוב.

יאיר גולן: לראש רשות או למנהל בית ספר יש יכולת לממש את החריגה הזאת בשטח.

תהלה פרידמן: יש היום נוהל חריגות?

מאיר כהן: הוא רשום לפניכם.

מאיר כהן: 22 זה מנהל המחוז.

מאיר כהן: מבחינתם זו חריגה.

מאיר כהן: הוא רשום.

תהלה פרידמן: יאיר, דעתך לא נוחה מהנוהל שהם מציעים לחריגות?

תהלה פרידמן: יש נוהל חריגות.

יאיר גולן: יכול להיות שפספסתי את הדקויות ואני מתנצל.

מאיר כהן: יש.

סמי אבו שחאדה: יאיר דיבר באופן כללי לא רק על המספר של התלמידים וכאן היחס הוא נוהל חריגות רק בעניין של מספר התלמידים בכיתה.

יאיר גולן: אני מדבר על חריגות בכלל.

יאיר גולן: זה לא רק לזה.

יאיר גולן: חריגות בכלל.

יאיר גולן: החיים הרבה יותר מגוונים והרבה יותר מאתגרים מכפי שנדמה בתקנות ובחוקים.

יאיר גולן: בסופו של דבר מדובר ביישום בשטח והתמודדות עם החיים עצמם ולכן חייבת להיות יכולת להפעיל את ההיגיון ולתת פתרון מוצלח יותר מכפי שירד מלמעלה, מירושלים.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני רוצה לחרוג ממנהגנו.

תהלה פרידמן: בדרך כלל אנחנו מתחילים עם משרדי הממשלה אבל הפעם אני רוצה להתחיל דווקא עם מנהלי בתי הספר כי מעניין אותי איך התקנות האלה נראות בעיניי מי שאמור ליישם אותן.

תהלה פרידמן: יש לנו שני נציגים – את אורית גור-כהן שהיא יושב ראש משותף של מנהיגים, ארגון מנהלי בתי הספר, ואת מיכל רוזנטל שהיא התארגנות מנהלים אחרת.

מיכל רוזנטל: שלום.

מיכל רוזנטל: תודה רבה על ההזדמנות לדבר אתכם.

מיכל רוזנטל: ממש לא מובן מאליו שאתם מזמינים אותנו ומאפשרים לנו, המנהלים, להביע את העמדה שלנו בפניכם.

מיכל רוזנטל: אני מנהלת של חטיבת ביניים, אנחנו עדיין מאוד רחוקים מהאפשרות לחזור בכלל לשדה הלימודי.

מיכל רוזנטל: בכל זאת בשבוע שעבר קיבלנו את האפשרות להיפגש עם התלמידות שלנו במרחבים חיצוניים.

מיכל רוזנטל: הבנות, ההורים והצוות התרגשו עד דמעות מהאפשרות הזאת.

מיכל רוזנטל: הצלחנו להיפגש אתם, הצלחנו לראות את העיניים שלהם, לראות אותם ולדבר אתם סוף סוף אחרי חודש וחצי של מצוקות, דיכאונות ובדידות מדהימה.

מיכל רוזנטל: אחרי כל ההתארגנות המדהימה הזאת, פשוט נעצר הכול.

מיכל רוזנטל: אני מבינה שאתם רוצים את טובתנו כדי שנוכל להעלות את מספר התלמידים אתם אנחנו נפגשים אבל במקום זה אנחנו לא יודעים מה לומר על זה.

מיכל רוזנטל: אנחנו פשוט נתקענו.

מיכל רוזנטל: כרגע מתחיל גשם סוער בחוץ ואין לנו אפשרות להיפגש עם התלמידים, גם אם עכשיו פתאום כן יאשרו לנו.

מיכל רוזנטל: שוב נתקענו.

מיכל רוזנטל: רציתם את טובתנו, לטובת המנהלים, לטובת המערכת אבל בסוף יצא שהתלמידים שלנו כנראה כבר לא ייפגשו אתנו בחודש הקרוב.

מיכל רוזנטל: נשמח שתשנו את ההחלטה למרות שאתם רוצים את טובתנו ובכל זאת תחזירו את האפשרות להיפגש עם התלמידים במרחבים חיצוניים גם במספר קטן כדי שעד שיתחיל החורף לפחות נצליח להיפגש אתם.

מיכל רוזנטל: אם זה תלוי במשרד החינוך ובמשרד הבריאות, אנחנו ניתקע עוד חודש כך.

מיכל רוזנטל: אנחנו ממבקש מבקשים מכם לעזור לנו.

תהלה פרידמן: תודה.

תהלה פרידמן: דיברנו על זה בתחילת הישיבה ונראה לי שאנחנו שומעים, יודעים ולגמרי מנסים לדחוף לכיוונים האלה.

אורלי פרומן: מתי יהיה שינוי?

תהלה פרידמן: כל תחילת הדיון עסק בזה.

תהלה פרידמן: פספסת.

אורלי פרומן: אני אתעדכן.

תהלה פרידמן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשתף אתכם ואתכן שהייתי השבוע ב-זום עם ילדות וילדי כיתות ה'-ו'.

מרב מיכאלי: הדיון היה לכבוד יום הזיכרון ליצחק רבין אבל אחד הדברים המרכזיים שהעסיקו אותם היא מה עמדתי לגבי לימודים ב-זום.

מרב מיכאלי: הם התייעצו אתי איך הם יכולים לפעול נגד הלימודים ב-זום.

מרב מיכאלי: האם הם יכולים להפגין ואיך הם יכולים להפגין נגד הלימודים ב-זום.

מרב מיכאלי: הם אמרו לי שהם לא זוכרים מה שמלמדים אותם ב-זום, הן לא מבינות אותו הדבר טוב וגם אם הן מבינות, הן שוכחות מאוד מהר, קשה להן להתרכז, זה לא מלמד אותן.

מרב מיכאלי: הן מרגישות שזה משבש אותן לגמרי.

מרב מיכאלי: הן אמרו את זה בכל כך הרבה מילים וכל הזמן חזרו ושאלו אותי למה זה, למה אנחנו ב-זום, למה אנחנו ב-זום ואיך אנחנו יכולות להפגין נגד ה-זום.

מרב מיכאלי: מסכנות המורות שלהן.

מרב מיכאלי: כל כך נבהלו ואמרו שכרגע מה שיש לנו זה שאנחנו ב-זום.

מרב מיכאלי: אמרתי להם שזה ברור, בשעות שאתם צריכות וצריכים להיות ב-זום, תהיו ב-זום, אבל אחר כך תצאו ותפגינו, חד משמעית תצאו ותפגינו נגד ה-זום.

מרב מיכאלי: זה משוגע שילדות וילדים בכיתה ה'-ו' פשוט במצוקה והן ממש לא בחלו במילים ולא קימצו במילים כדי לתאר את המצוקה הנוראה שלהן ובקשות לעזרה כדי לצאת מה-זום.

מרב מיכאלי: המלכוד האולטימטיבי, ה-זום.

מרב מיכאלי: אני אמרתי להם במה שאני מאמינה.

מרב מיכאלי: אני מאמינה שהן צריכות וצריכים להיות מסוגלים לצאת ללמוד בחוץ.

מרב מיכאלי: בחוץ, מה הבעיה?

מרב מיכאלי: מזג האוויר מושלם, יש כל כך הרבה מקומות פנויים, יש כל כך הרבה מקומות שלא מתפקדים לצרכים המקוריים שלהם, ולמה שלא יוציאו את הילדות והילדים האלה ללמוד בחוץ?

מרב מיכאלי: אני כבר לא מדברת על הפעילות הגופנית שהילדות והילדים האלה זקוקים לה.

מרב מיכאלי: זה מנוון, זה מנוון ברמות הגבוהות ביותר, זה נזק מצטבר שאנחנו נשלם עליו בכל כך הרבה דרכים במשך כל כך הרבה שנים.

מרב מיכאלי: אז אני פותחת את טלוויזיה, לא דבר שקורה לי הרבה לגבי השידורים בשידור חי, ומה אני רואה?

מרב מיכאלי: אני רואה שמשרד החינוך משקיע כסף בתוכנית ריאליטי בהנחיית גיא זוארץ לפרסם את משרד החינוך.

מרב מיכאלי: מה אתם יודעות ויודעים?

מרב מיכאלי: יש קמפיין של משרד החינוך.

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: משרד החינוך רוצה לשכנע אותנו שלא נעבור למשרד החינוך המתחרה?

מרב מיכאלי: לשם כך משרד החינוך הוציא עכשיו, אני לא יודעת כמה כסף, ואגב, מן הראוי שהוועדה תדרוש ותקבל ממשרד החינוך דיווח על כמה כסף עלה הקמפיין הזה שהוא תשדירים על גבי תשדירים על גבי תשדירים בפריים טיים בערוצים המסחריים ותשלום לכוכב בסדר גודל של מנחה הריאליטי גיא זוארץ, כדי להסביר איך הכול מדהים.

מרב מיכאלי: להסביר שמשרד החינוך הוא הדבר הבא.

מרב מיכאלי: זה לא ייאמן.

מרב מיכאלי: יש לכם כסף למשרד החינוך?

מרב מיכאלי: יש לכם כסף?

מרב מיכאלי: קנו עוד כמה מחשבים, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: יש לכם כסף?

מרב מיכאלי: תעשו עוד כמה קפסולות.

מרב מיכאלי: באיזה עולם אתם מעזים לבזבז את הכסף הציבורי שלנו היום על קמפיין?

מרב מיכאלי: אני באמת אומרת לך גברתי היושבת ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, באיזו עזות מצח משוגעת, משרד החינוך אתם מרשים לעצמכם לעשות לעצמכם היום קמפיין?

יאיר גולן: כל הדברים המוזרים שקורים בציבוריות הישראלית, זה כמעט מתבקש.

תהלה פרידמן: אני תוהה אם מישהו ממשרד החינוך רוצה להגיב ומי.

מרב מיכאלי: מאוד נשמח לקבל תגובה על זה.

תהלה פרידמן: אני מסתכלת על מי שנמצא אתנו מהמשרד והם לא ממש רלוונטיים לזה.

תהלה פרידמן: מישהו ממשרד החינוך רוצה להגיב?

מאיר כהן: להגיב על מה?

תהלה פרידמן: על מה שאמרה מרב מיכאלי.

מאיר כהן: הם לא יגיבו.

תהלה פרידמן: משרד החינוך?

תהלה פרידמן: אין קול ואין עונה.

מאיר כהן: אולי תאפשרי לחברי הכנסת להתייחס.

תהלה פרידמן: בסדר.

תהלה פרידמן: בבקשה.

מאיר כהן: אני לא חושב שמישהו ממשרד החינוך יענה עכשיו לסוגיה הכול כך חשובה שחברת הכנסת מיכאלי העלתה, כי בסופו של דבר נמצאים כאן מנהלי אגפים ופקידים נהדרים והטרוניה היא לא אליהם אלא אל מקבלי ההחלטות.

מאיר כהן: אני משער שאם השר יוכל לענות, זה יהיה נהדר וזה באמת מקום לשאילתה.

מאיר כהן: הוא אומר שאין לו כסף לאלף ואחד דברים ושהעמותות תורמות מחשבים?

מאיר כהן: הסברה זה חשוב, לא אמרתי שהסברה לא חשובה.

אפרת אפללו: הסברה היא חשובה.

מרב מיכאלי: זאת לא הסברה.

מאיר כהן: בדיוק.

מאיר כהן: אני רוצה לחזור לבחינות הבגרות, גברתי היושבת ראש.

מאיר כהן: כחמישה אחוזים מהחומר, אחרי צמצום החומר, נלמדו עד לפריצת הגל השני של הקורונה והתלמידים מתמודדים או ב-זום או בלמידה עצמאית שלהם עם עוד 95 אחוזים מהחומר.

מאיר כהן: מיומנויות הלמידה ב-זום הן מורכבות.

מאיר כהן: אגב, הן מאתגרות מאוד אבל עדיין המורים מתקשים, ובוודאי גם התלמידים.

מאיר כהן: אתמול דיברתי עם ועד ראשי המכללות וגם הם עושים ככל יכולתם כדי להכשיר את המרצים שלהם לקבל יותר ויותר מיומנויות הוראה ולמידה ב-זום.

מאיר כהן: אחת הסיבות שאנחנו ביקשנו והתעקשנו להרחיב את המספרים הייתה בראייה כלפי כיתות י"א-י"ב שכן יוכלו לצאת החוצה וללמוד בקבוצות האלה.

מאיר כהן: היום זה נמנע מהם.

מאיר כהן: יש כל מיני יוזמות לוקליות של מנהלים אבל זאת לא אמירה מאוד ברורה של המשרד.

מאיר כהן: בין אם זה במרחבים שדה בוקר או בין אם זה בבית ספר זינמן במרחבים בדימונה ובין אם זה בתל אביב.

מאיר כהן: אם יאפשרו למנהלים, המנהלים ימצאו את המרחבים.

מאיר כהן: רק צריך להגיד להם ולאפשר להם.

מאיר כהן: אני מתמקד בתלמידי כיתות י"ט ו-י"ב.

מאיר כהן: חברים, אילו ה-120,000 אנשים האלה שיש להם עוד מעט בחינות בגרות, ב-4 בינואר, אילו הם היו אנשי עסקים, אני משער שהיה להם לובי שמדבר עבורם.

מאיר כהן: אילו הם היו פועלים במפעל, הם היו יוצאים להפגין.

מאיר כהן: החבר'ה האלה מאוד מאוד מבולבלים.

מאיר כהן: לכן אני פונה למשרד הבריאות.

מאיר כהן: ההתעקשות שלכם לעתים לא כל כך ברורה כי אנחנו אומרים עשר פעמים אין כיתות של 45 תלמידים אבל אתם עדיין אומרים "אבל הם אמרו לנו".

מאיר כהן: באמת ובתמים, דוקטור אפללו, את יקירת המקום הזה, כבר אמרו לך את זה כל פעם שאת עולה ב-זום כי את כל הזמן מתמודדת אתנו וזה נראה כאילו זאת התנגחות אבל אין כאן שום התנגחות אלא יש ניסיון לדבר להיגיון הבריא ולהגיד שאם תאפשרו ל-18 או ל-20 תלמידים, תחשבו, כיתה לפיזיקה, כיתה למתמטיקה וכיתה להיסטוריה שכן יכול המורה להוציא אותם בשתי קבוצות ולהיפגש אתם ולפתוח את בתי הספר כקמפוסים מ-8:00 בבוקר עד 8:00 בערב ולייצר איזה תהליך שמקל ומחזיר את הלמידה למשהו חווייתי ולא דרך ה-זום - כמו שהם אומרים שהם מסתכלים לתוך ה-זום אבל לא בטוח שמישהו רואה אותם - זה הדבר הטוב שיכול להיות.

מאיר כהן: תבינו את זה.

מאיר כהן: נכון שאנחנו קצת קלקלנו עם ההחלטה הזאת אבל יחד עם זאת זה תפקידה של ועדת חינוך, לבוא ולחשוב על כל המערכת מלמעלה עד למטה ולראות מה מההצעות שלנו יכולות להתקבל ולהקל על התלמידים האלה.

מאיר כהן: אני מסכם.

מאיר כהן: הקושי של החבר'ה שניגשים לבחינות הבגרות הוא קושי גדול וזאת משני טעמים.

מאיר כהן: הראשון, תלמיד שהפרוטה לא בכיס הוריו ולא יכול לקבל שיעורים ממורים פרטיים, יש לו בעיה גדולה מאוד.

מאיר כהן: שנית, התלמידים שעושים הרחבות ועושים חמש יחידות ואף עשר יחידות, הבעיה היא ממש לפתחם.

מאיר כהן: קשה להם מאוד, קשה למורים שלהם.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: (היו"ר רם שפע)

רם שפע: תודה.

רם שפע: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: בוקר טוב.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לחזור לתקנות.

סמי אבו שחאדה: יש לי שתי שאלות ואני אשמח לקבל הסבר.

סמי אבו שחאדה: קודם כל, אני חייב לומר שלפעמים אני מרגיש קצת נבוך בוועדה.

סמי אבו שחאדה: יוצא כאילו יש כאן שתי קבוצות שונות, מישהו שיש לו איזשהו אינטרס ולשני יש אינטרס אחר.

סמי אבו שחאדה: אני לא רואה כך את הוועדה ואני גם לא רואה שיש איזשהו ויכוח.

סמי אבו שחאדה: אני רואה את הוועדה כאילו כולנו באותו אינטרס.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להבין את ההיגיון בשני דברים.

סמי אבו שחאדה: בתקנה לגבי שולחנות, שולחן שצריכים לשבת לידו שני תלמידים אבל ישב לידו תלמיד אחד.

סמי אבו שחאדה: מה ההשלכות של הדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: מה ההיגיון של הדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: הדבר השני הוא בריאותית.

סמי אבו שחאדה: ילדים עם מסכות כל היום, ילדים עם אותה מסכה כל היום, מה ההשלכות הבריאותיות של הדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: מה ההיגיון הרפואי מאחורי זה?

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להבין למה צריך לבקש משהו מאוד קשה, להושיב את הילדים בכיתה כל היום עם מסכה ומדובר בילדים בכיתות א'-ב'.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להבין את ההיגיון הזה.

רם שפע: אם אפשר, אני אחזק את השאלה ואשאל מה תפקידו של הצוות ששמענו היום שהוקם, מה הוא אמור לעשות ומתי הוא ייתן תשובות.

אפרת אפללו: על השאלה הראשונה אני יכולה לענות.

אפרת אפללו: ההנחה של ה-CDC האמריקאי כבר מאפריל – ואני לא חושבת שמדינת ישראל שונה בקטע הזה ממדינות אחרות – ואנחנו חושבים שלפחות בקטע הזה של המסכות, אנחנו כן צריכים לקחת שיקולים מקצועיים.

אפרת אפללו: ה-CDC האמריקאי אומר, כתוב בפירוש, שהם ממליצים שילדים החל מגיל שנתיים יעטו מסכות במרחב הציבורי בכל מקרה שהם סביב אנשים שלא נמצאים באותו משק בית שלהם, בעיקר כאשר קשה לשמור על ריחוק חברתי.

אפרת אפללו: אנחנו שילדים א-סימפטומטיים, הצגנו את זה גם בסקר הסרולוגי ואנחנו רואים את זה בעוד הרבה מקומות ובעוד הרבה נתונים, ויש כאן איזשהו חשש ואנחנו אמרנו כבר בדיונים קודמים שאנחנו חשבנו על דברים שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותחים.

אפרת אפללו: שוב, אנחנו למודי ניסיון משתי פתיחות ואנחנו יכולים כן להצביע על מגמות ושינויים שקרו בעקבות פתיחות.

אפרת אפללו: לא אמרנו שזה הדבר העיקרי, אבל אמרנו שאנחנו כן רוצים לעשות איזשהו מהלך שהוא הפקת לקחים מסוימת.

אפרת אפללו: בהרבה מקומות בעולם שאנחנו יודעים עליהם, ילדים יותר קטנים עוטים מסכות.

אפרת אפללו: אנחנו יודעים שגם הורים מבקשים את זה, מורים מבקשים את זה.

אפרת אפללו: זה עדיין קיים בצו בידוד בית שיש אפשרות לפטור למי שצריך ואנחנו מודעים לכך שיש ילדים כאלה ואחרים שלא יוכלו, אבל בואו לפחות ננסה.

אפרת אפללו: זאת איזושהי אמירה מקצועית עולמית.

אפרת אפללו: אנחנו צריכים לראות איך גם בישראל אנחנו מנסים לאמץ את הצעד הזה כדי לצמצם תחלואה כי בסופו של דבר אנחנו רוצים – כמו שאמרתי גם בוועדות קודמות – להכניס את המערכת להסתכלות לטווח ארוך.

אפרת אפללו: אני לא רוצה עוד שלושה-ארבעה שבועות עוד פעם לשבת כאן כי מערכת החינוך שוב סגורה.

אפרת אפללו: צריך לחשוב איך עושים את הדברים אחרת.

אפרת אפללו: כן, ילדים מפיצים גם אחד לשני, גם למורים, המורים מדביקים אותם וכרגע מבחינתנו המסכה היא האמצעי הכי טוב להגן מפני ההדבקה.

אפרת אפללו: אני יודעת שיש איזשהו רחש בשטח אבל מצד שני יושבת כאן צופית מהנהגת ההורים שלא מוציאה את הילדים שלה החוצה בלי מסכה.

אפרת אפללו: ילד בן חמש.

אפרת אפללו: גם הילד שלי, נתתי לכם דוגמה, הוא יושב באוטו עם מסכה והוא אפילו לא שם לב שהוא עם המסכה למרות שאתמול הוא חזר הביתה ואמר לי שהיה קשה, אבל הוא מבין את החשיבות.

וליד טאהא: ממליצים על זמן החלפה של המסכה?

אפרת אפללו: יש כל מיני דיונים אבל בדרך כלל משהו כמו אחרי ארבע שעות מומלץ להחליף.

אפרת אפללו: כן.

וליד טאהא: כדאי להגיד את זה.

אפרת אפללו: בסדר.

אפרת אפללו: אפשר להגיד.

אפרת אפללו: זה אמצעי חשוב ומשמעותי.

סמי אבו שחאדה: צריך לקחת בחשבון.

סמי אבו שחאדה: אני מבין את מה שאת אומרת.

סמי אבו שחאדה: אני פשוט אומר שאם צריך להחליף את המסכה, גם צריך להתייחס לדבר הזה.

סמי אבו שחאדה: אם ההיגיון הרפואי הוא שאחרי ארבע שעות צריך להחליף, גם את זה צריך לקחת בחשבון.

אפרת אפללו: בסדר.

אפרת אפללו: אנחנו נתייחס לזה.

סמי אבו שחאדה: אני גם חושב טכנית איך לעשות את זה.

סמי אבו שחאדה: אני מדבר על הילדים הקטנים.

סמי אבו שחאדה: אני עבדתי במערכת בכל הרמות שלה.

סמי אבו שחאדה: קשה לי לראות איך מתנהל השיעור בגן ובכיתות הנמוכות עם המסכה.

סמי אבו שחאדה: בכיתות הגבוהות, אני יכול להבין.

וליד טאהא: בגן אין חובה לעטות מסכה.

אפרת אפללו: אין חובה.

אפרת אפללו: יש חובה על הגננות ולמטפלות, מה שלא היה בפעם הקודמת והוספנו.

וליד טאהא: אבל אין חובה על הילדים.

אפרת אפללו: לא.

אפרת אפללו: על הילדים לא.

סמי אבו שחאדה: לגבי השולחנות.

סמי אבו שחאדה: כתוב כאן ששני ילדים לא יכולים לשבת ליד אותו שולחן וגם לא אם הם מסכות.

סמי אבו שחאדה: נגיד שבית הספר בנוי משולחנות כפולים.

אפרת אפללו: כתוב חצי מהכיתה.

אפרת אפללו: כתוב בתקנות.

אפרת אפללו: זה המשפט הראשון שכתוב.

וליד טאהא: בכל כיתה יש שתי קבוצות.

אפרת אפללו: זאת השאיפה.

אפרת אפללו: זה האמצעי הנוסף, הריחוק החברתי.

אפרת אפללו: אם הם היו יושבים כל היום בתוך הדבר הזה, היינו מסודרים אבל ילדים נמצאים כל הזמן בתנועה ולכן לפחות בזמן שהם יושבים, שהם יהיו עם מסכה ורחוקים אחד מהשני.

אפרת אפללו: גם כשהם אוכלים, כי הם גם אוכלים וכשהם אוכלים הם מורידים את המסכה, שישבו בשולחנות נפרדים.

אפרת אפללו: דרך אגב, בהתחלה ביקשנו במרחב הפתוח.

אפרת אפללו: בהקשר לזה, חבר הכנסת יאיר גולן, בנושא המרחב הפתוח, זה נאמר כל יום בכל דיון מקצועי וזה לא משהו שצריך לכתוב בתקנות.

אפרת אפללו: בכל דיון מקצועי נאמר ככל האפשר - ואני אראה לך את כל המצגות שהצגנו ועבדנו מול משרד החינוך – לעשות כמה שיותר פעילויות במרחב הפתוח.

אפרת אפללו: בנושא של המורה המקצועי, גם כאן לעשות כל מה שאפשר במרחב הפתוח.

אפרת אפללו: לעשות כל מה שאפשר, כל עוד אפשר, במרחב הפתוח.

אפרת אפללו: זה דווקא משהו שלא בהכרח צריך להיות כתוב בתקנות אבל זה משהו שכל הזמן נאמר.

אורלי פרומן: אני יודעת שדנתם בנושא של ה-15 תלמידים בתחילת הישיבה אבל למה במקרה הזה של המרחבים הפתוחים ההנחיה לגבי מפגש של 20 אנשים או עד 20 אנשים במרחב הפתוח לא יכול להיות תקף גם לגבי תלמידים ומורה?

אורלי פרומן: למה צריך תקנה מיוחדת לחינוך?

אורלי פרומן: הרי מורה תיקח 19 ילדים, תשב אתם בפארק על פי הכללים – מרחק, מסכות ומה שצריך – וזה אותו דבר כמו התקהלות של 20 אנשים כי היום גם הכנסנו 20 ילדים לתוך כיתה.

אפרת אפללו: יש הבדל בין התארגנות ספורדית של אנשים שמתקהלים באיזשהו מקום לבין תנועה ואמרתי שיש שני מיליון וחצי ילדים ששייכים למערכת החינוך.

אפרת אפללו: כיתות א'-ד' חזרו באופן מלא, עכשיו יש לנו ה' עד י"ב שמבחינת כולם בואו נחזיר אותם ללמידה פדגוגית מ-8:00 בבוקר עד 1:00, מ-8:00 עד 2:00, מ-8:00 עד 3:00 בתוך בתי הספר בחוץ.

אפרת אפללו: זאת הרבה תנועה של ילדים.

אפרת אפללו: זה לא חלק מהיציאה.

אפרת אפללו: בחשיבה המקורית שלנו היה לאפשר קצת שחרור מתח.

תהלה פרידמן: נכון.

תהלה פרידמן: אני לא מדברת על למידה.

תהלה פרידמן: זה לא יהיה המצב.

תהלה פרידמן: בואי עכשיו לכל פארק בעיר ותראי איך הם ריקים כי הקטנים בגנים וילדי א'-ד' בבתי הספר.

אפרת אפללו: הסברתי את התהליך שעברנו.

רם שפע: דיברנו על זה בתחילת הישיבה.

רם שפע: לא השתכנענו אבל היא אכן הצביעה על זה.

מאיר כהן: דוקטור אפללו, תחשבו על החלטה שבאה ואומרת שכדי למנוע את המצב הזה להחזיר את כולם, כלומר, אם נאפשר - - -

אפרת אפללו: אתה מאמין שאני כבר העברתי את מה שאמרת על כיתות י"א-י"ב?

מאיר כהן: אם אנחנו נאפשר במפעלים או ברשויות להכניס 30 אחוזים מהעובדים, אז אם אנחנו באים למנהלים ואומרים להם שלא משנה אם אתה מנהל ביסודי, כיתות א'-ד' חזרו, עכשיו יש לך עוד אפשרות להחזיר 30 אחוזים על פי הנוהל הזה והזה.

מאיר כהן: יחליט מנהל בית ספר שש-שנתי שבמסגרת ה-30 אחוזים הוא מחזיר את י"א-י"ב למרחבים פתוחים בקבוצות למידה קטנות.

אפרת אפללו: זה משהו משפטי.

אפרת אפללו: אני אומרת שתקנות חינוך תמיד היו מוחרגות.

אפרת אפללו: אם הן לא היו מוחרגות, אתם עכשיו כאילו לוקחים את זה לכיוון השני של ה-20 אבל נחזור אחורה ל-1 בספטמבר, עת החזרנו כיתות מלאות של 36-35 ילדים, זה לא על פי מגבלת התקהלות.

אפרת אפללו: היה יכול כביכול לבוא המגזר הכללי ולומר, רגע, למה בחינוך אתם מאפשרים במבנה סגור 35 ילדים ובחוץ רק עשרה?

אורלי פרומן: זה לא אותו דבר.

אורלי פרומן: כבר הייתה החלטה כזאת על ה-20, אז אתה שואל אותה לתוך המערכת.

אפרת אפללו: אני לא מדברת על ה-20.

אפרת אפללו: אני מדברת באופן כללי.

אפרת אפללו: יש תקנות חינוך, אני אתן דוגמה, שתמיד זה שונה.

אפרת אפללו: מערכת החינוך קיבלה את מה שהיה פעם תו חינוך ועכשיו אלה כבר תקנות.

אפרת אפללו: זו מסגרת קצת שונה ולכן תמיד ההסתכלות שונה, בגלל האינטנסיביות, בגלל ההתקהלות, בגלל הצהרונים.

אפרת אפללו: יש כאן דברים הרבה יותר מורכבים מאשר בסקטורים אחרים.

אפרת אפללו: לכן צריך לתת את הדעת באופן קצת שונה.

סמי אבו שחאדה: אני מסכים אתך.

סמי אבו שחאדה: כדי שגם אנחנו נוכל לתת את הדעת וגם לחשוב אתכם, אם יש נתונים חשובים, אם יש איזשהו מידע חשוב שיש לכם ואת חושבת שחשוב שגם אנחנו נדע אותו כדי לקבל החלטות יותר טובות, אנחנו נשמח לשמוע.

אפרת אפללו: בכל הזדמנות אנחנו מציגים אותם.

סמי אבו שחאדה: ואנחנו שומעים את מה שאתם מציגים ואנחנו לא משתכנעים שהדברים ברורים ומדויקים.

סמי אבו שחאדה: מה נעשה?

אורלי פרומן: אני רוצה להמשיך את הדברים ולחזק את מה שאמר חבר הכנסת כהן ואני חושבת שהוא חוזר על זה כבר בנחישות בשבועיים האחרונים וזאת המשמעות של אי החזרת כיתות י"א ו-י"ב.

אורלי פרומן: הרי אנחנו מנסים להסתכל על מרחב החיים וגם רחוק יותר.

אורלי פרומן: מה שתלמידי כיתות ג', ד', ה' ו-ו' יוכלו להשלים במהלך השנים, אנחנו מדברים על שני מחזורים שעתידם כאן.

אורלי פרומן: אם אני צריכה עכשיו, אם המצאתי עכשיו חותמת דור הקורונה, שמה להם על תעודת הבגרות שתלווה אותם לאורך השנים וגם העלינו את כל מה שכבר קרה עם מבחני קיץ 2020.

אורלי פרומן: כבר יש קביעה אחת.

אורלי פרומן: החשיבה היא בוודאי לשמור על כולם אבל אין דרך אחת לעשות את זה.

אורלי פרומן: אנחנו אומרים את זה, ומאיר כהן אומר את זה בנחישות כבר שבועיים-שלושה ומדבר על כיתות י"א ו-י"ב ואנחנו לא שומעים שום משוב שאומר חשבנו, זה המתווה, זה מתווה לדיון.

אפרת אפללו: יש שיח ואמרתי את זה גם בפעם הקודמת.

אפרת אפללו: בשבוע שעבר נפגשנו עם איתי קרויטרו, יושב ראש מועצת התלמידים הארצית.

אפרת אפללו: זה משהו שנמצא על השולחן.

אורלי פרומן: זה היה צריך להיות דיון אתמול בקבינט כאשר כולם מבינים מה המשמעות שתלמידי כיתות י"א-י"ב יושבים בבית.

אורלי פרומן: באמת, זה הרבה מעבר לקורונה ולא חייבים ללכת לפי הסדר של ה', ו', ז', ח'.

אורלי פרומן: אני רוצה להעיר עוד הערה אחת לגבי הנושא של ילדים משלבים והמשלבים שלהם.

אורלי פרומן: כיוון שאנחנו תמיד שוכחים אותם אבל בכל כיתה רגילה יכולים להיות גם מבוגרים משלבים שבאים עם תלמיד, מעבר לאיש הצוות עצמו.

אורלי פרומן: לא לשכוח שהם צריכים תמיד להיספר במניין ההחרגה.

אורלי פרומן: יש גם משלבים שחייבים להיות עם הילדים ואלה אנשים מבוגרים.

אורלי פרומן: ספציפית לגבי תקנה מספר 9 לגבי עטיית המסכה.

אורלי פרומן: צריך בהחרגה להכניס לכלל זה גם תלמידים עם מוגבלות.

אורלי פרומן: יש תלמידים עם מוגבלות שלא הולכים עם מסכה.

טל פוקס: כל הנושא של מסכות ככלל מוסדר בצו בידוד בית ושם כתוב במפורש שאדם שיש לו קושי לעטות מסכה בשל מוגבלותו, לא רק ילדים אלא כל הגילים, לא מחויב בזה.

אורלי פרומן: כן, אבל אנחנו בתקנות חינוך.

טל פוקס: כן.

טל פוקס: אבל ספציפית הנושא הזה של מסכה הוא בצו בידוד בית.

טל פוקס: יש לנו את התקנות מכוח חוק הסמכויות ויש לנו את צו בידוד בית.

טל פוקס: על הנושא של חינוך חלות תקנות חינוך וצו בידוד בית.

אורלי פרומן: צריך בעל תפקיד מיוחד בבית הספר שילמד את כל התקנות האלה.

טל פוקס: בכל מקרה זה המצב.

אורלי פרומן: אם כן, לא לשכוח אותם.

טל פוקס: מישהו שיש לו קושי משמעותי לעטות מסכה בשל המוגבלות שלו, הוא לא חייב לעטות מסכה.

אורלי פרומן: בסדר.

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: אני רוצה לעבור ל-זום כי יש כאן נציגים רבים שרוצים לדבר.

רם שפע: בנוסף הייתי מאוד שמח לשמוע את נציגי משרד החינוך.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, שאלה ממוקדת.

מרב מיכאלי: קיבלתי פניות רבות מהורות והורים שלא רוצות לשלוח את הילדות והילדים לבית הספר בגלל בעיות ספציפיות, אם יש קרוב משפחה או קרובת משפחה שהיא בסיכון.

רם שפע: דיברנו על זה.

מרב מיכאלי: משרד החינוך השאיר את האכיפה של חוק חינוך חובה למנהלי בתי הספר.

רם שפע: את צודקת.

רם שפע: דנו בזה ביום רביעי או חמישי.

מרב מיכאלי: הפסדתי.

מרב מיכאלי: חמור מאוד.

רם שפע: לא נורא.

רם שפע: אנחנו מבינים שאת מבינה שאת צריכה להגיע לכאן יותר, קורים כאן דברים חשובים, אבל זה בסדר גמור.

רם שפע: דיברנו על זה לעומק.

רם שפע: נשאר חוק חינוך חובה ובמקביל סיפרו כאן אנשים שסוג של מאיימים שיגיעו קב"סים לילד.

רם שפע: לא הייתה להם איזושהי תגובה רשמית.

רם שפע: אגב, אני עכשיו פונה למשרד החינוך ויכול להיות שגם יתייחסו לנושא הזה.

רם שפע: בהחלט זה עניין ואנחנו אמרנו כאן שאנחנו רוצים שכולם ישמרו על החוק.

רם שפע: כלומר, שלא יהיה שימוש בדבר הזה ומצד שני לא יכול להיות שאנשים שהם באמת בסיכון, או הילד או ההורים, מישהו מהם, ירגישו שהם בבעיה כי הם נשארו בבית.

אתי סאסי: מנהלת האגף לחינוך על יסודי.

אתי סאסי: ננסה להשיב על מה שנשאלנו.

רם שפע: שלום, בוקר טוב.

רם שפע: שמחים לראות אותך.

אתי סאסי: בוקר טוב.

אתי סאסי: אני גם מציעה שנברך על זה שכיתות א' עד ד' חזרו לבית הספר.

רם שפע: בהחלט.

רם שפע: את צודק.

רם שפע: אני בירכתי על זה בכמה מקומות ובכיף אני מוכן לברך גם כאן.

רם שפע: יישר כוח.

רם שפע: אמרנו את זה במלוא הכוונה.

אתי סאסי: כולנו שמחים, ובואו בלי ציניות.

אתי סאסי: בואו באמת נשמח.

אורלי פרומן: אנחנו לא ציניים.

אורלי פרומן: אנחנו באמת שמחים.

רם שפע: הכי לא ציני.

רם שפע: בבקשה, אנחנו נשמח להתייחסות שלך לתקנות האלה ואחר כך יש לי כמה שאלות לגבי שאר הכיתות.

אתי סאסי: לגבי התקנות, נמצא אתנו לירן שפיגל, אם הוא ירצה להתייחס, אבל התקנות מתייחסות לחלוקה לחצאי כיתות כאשר מספר המרבי של תלמידים הוא 20 תלמידים.

אתי סאסי: אנחנו יודעים שבהרבה מאוד בתי ספר המספר המרבי, בעקבות רפורמת הכיתה הקטנה, הוא 34 תלמידים כך שיש עוד שפיל מסוים.

אתי סאסי: במרבית הכיתות אנחנו עומדים על 17 תלמידים.

אתי סאסי: יש כיתות שנמצאת עם יותר מ-17 תלמידים וזה באישורים מיוחדים, עד 20 תלמידים באישור מנהל המחוז, מעל 20 תלמידים, בעיקר בכיתות במוכר שאינו רשמי שהן כיתות יותר גדולות וחבל היה לפצל קבוצה של 22-21 תלמידים לשתי קבוצות, ולכן הם קיבלו אפשרות החרגה כאשר ההתחייבות של משרד החינוך היא לא לעבור את ה-10 אחוזים של החריגות במספר התלמידים שמעל 20.

אתי סאסי: התקנות הנוספות, גם במתווה שכתבנו, מתייחסות למספר המבוגרים שיכולים להיכנס לכיתה והוא עד שלושה מבוגרים, לא כולל אנשי חינוך מיוחד.

אתי סאסי: ילדים שזכאים לשירותי החינוך המיוחדים ימשיכו לקבל אותם כולל סייעות אישיות וכולל מורות שילוב שנותנות מענים לתלמידים האלה, אם זאת תרפיות וכדומה.

אתי סאסי: לגבי מורים לחינוך גופני, הם יוכלו לפעול תחת שלושה תנאים: האחד, שזה במרחב הפתוח, השני, שזאת קבוצה אחת והשלישי הוא שיש מרווח של שני מטרים בין התלמידים.

אתי סאסי: אנחנו שמחים על פעילויות שבתי הספר מקיימים במרחב הפתוח, אפרופו מה שאמר חבר הכנסת יאיר גולן.

אתי סאסי: ההנחיות הן מאוד מאוד כלליות, עקרונות שמחייבים קודם כל באורחות החיים כי בעת הזאת אורחות החיים הופכים להיות מאוד מאוד משמעותיים.

אתי סאסי: הדבר השני הוא המיקוד שאנחנו שמנו, מיקוד פדגוגי חינוכי בכיתות א' עד ד' בעת הנוכחית, והדבר הנוסף הוא הגמישות שניתנת למנהלי בתי הספר והיא רבה.

אתי סאסי: אנחנו מעודדים יציאה מחוץ לבית הספר.

אתי סאסי: זה לא שכתוב שאתם חייבים ללמד בכיתה.

אתי סאסי: מה שכן כתוב זה שצריך לשמור על מרחק וכן, תלמידים שבבית ספר יסודי בתוך הכיתות נוהגים לשבת לא כל אחד בשולחן בנפרד, לצערנו אנחנו חוזרים לריחוק הפיזי וילדים יותר לא יושבים בחברותה ובקבוצות אלא נאלצים לשמור על מרחק קבוע.

אתי סאסי: בהמשך להנחיות משרד הבריאות, אנחנו הנחינו את בתי הספר ואת כל האוכלוסייה על הטיית מסכה מכיתות א' עד ד'.

אתי סאסי: אנחנו יודעים שזה לא פשוט.

אתי סאסי: יחד עם זאת, אתמול שוחחתי עם מספר מנהלי בתי ספר וזה אפשרי.

אתי סאסי: קשה, מורכב.

אתי סאסי: אם ישנו, אנחנו רק נשמח אבל שוב, ההנחיות האלה מגיעות ממשרד הבריאות ואנחנו נהיה ערוכים לכל שינוי במידה והוא יהיה לטובה כמובן.

אתי סאסי: פדגוגית, רגשית וחברתית אנחנו חושבים שהחזרה, גם של כיתות ה' עד י"ב, היא מאוד מאוד חשובה.

אתי סאסי: אנחנו חושבים שצריך להחזיר כמה שיותר מהר את המתווה שהוכן לגבי מפגש במרחבים חיצוניים.

אתי סאסי: לצערנו איכשהו זה נפל ואנחנו מאוד נשמח להחזיר אותו.

רם שפע: אמרת את זה גם לשר החינוך, שידרוש שהקבינט ידון בזה?

אתי סאסי: אני אשמח שלירן יתייחס לזה כי אני פחות מבינה בתקנות המשפטיות.

רם שפע: זה לא עניין משפטי.

רם שפע: זה עניין מהותי.

אתי סאסי: פדגוגית בוודאי גם שר החינוך, כולם יודעים שפדגוגית, חינוכית, חברתית ורגשית המתווה הזה הוא נכון והוא דחוף.

אתי סאסי: אני לא מכירה את ההיבטים המשפטיים.

רם שפע: זה בסדר.

מאיר כהן: גברתי, אני הבנתי מהתקנות לגבי המורים לספורט שיכולים לצאת עם קבוצה שלא תעלה על 20 במרחב הפתוח ובלבד שישמרו על מרחק.

מאיר כהן: אם מנהל בית ספר ירצה להזמין רק לפעילות הזאת תלמידים מכיתה ה', הוא יכול לעשות את זה?

אתי סאסי: לא.

אתי סאסי: כרגע הוא לא יכול לעשות את זה.

אתי סאסי: הנוהל לא מאפשר.

אתי סאסי: משרד הבריאות התיר חזרה של תלמידי א', ב', ג' ו-ד'.

אתי סאסי: בנוהל שאנחנו הבאנו בשבוע שעבר – אני כבר לא יודעת מי הביא אבל זה במשותף עם משרד הבריאות – הייתה אפשרות לתלמידי ה' עד י"ב להתכנס במרחב הפתוח עם התנאים שהיו.

אתי סאסי: לצערי כעת זה בלתי אפשרי.

אתי סאסי: אי אפשר להחזיר את כיתות ה' ומעלה לבתי הספר.

אתי סאסי: משרד הבריאות לא מאפשר את זה.

מאיר כהן: למה זה בלתי אפשרי?

מאיר כהן: אם מנהל או מנהלת הזמינו תלמידים ואמרו למורה מכיתה ה' שתעשה אתם סיבוב בשיעור ספורט במגרש עם 10 חבר'ה, הם הפרו את ההוראות?

אתי סאסי: נכון.

אתי סאסי: כמו שהמתווה מגיע אליכם, לוועדת החינוך של הכנסת ואתם אמורים לאשר, בסופו של דבר אנחנו משרד ממלכתי ציבורי וכולנו עובדים לפי מתווה, לפי הנחיות, לפי תקנות וכאן אלה תקנות שלא אושרו.

מאיר כהן: בכל זאת אנחנו שומעים על מורים שיוצאים עם חמישה חבר'ה מהכיתה שלהם לגן הציבורי אחרי הצוהריים בלי שום קשר לבית הספר.

מאיר כהן: האם זה מותר או אסור?

אתי סאסי: אני חוזרת על הדברים שלי.

אתי סאסי: כיתות א' עד ד' – מותר.

אתי סאסי: מוסדר והכול בתוך מתווה וגם בתוך תקנות.

אתי סאסי: כיתות ה' עד י"ב – כרגע לא מוסדר.

אתי סאסי: לכן לצערי הם לא יכולים.

מאיר כהן: כדאי לחדד את זה לפני המורים שחס וחלילה האנשים הטובים האלה והמנהלים עושים כמיטב יכולתם להיות וירטואוזים, שאתם לא תאשימו אותם בהפרת תקנון.

מאיר כהן: כדאי לחדד את זה למנהלים.

אתי סאסי: בהחלט כן.

אורלי פרומן: אני רוצה לחדד.

אורלי פרומן: אתי, גם את חזרת על זה קודם בדבריך וגם אינה אמרה ביום חמישי, שיהיה מאוד ברור.

אורלי פרומן: אנחנו מאוד בעד כל למידה במרחבים בחוץ.

אורלי פרומן: אגב, זה נכון תמיד, גם בימים שהם בשגרה ולא ימי קורונה, קל וחומר בימי קורונה.

אורלי פרומן: אנחנו מאוד מאוד מעודדים למידה חווייתית אחרת בחוץ, בכל מרחב שהוא.

אתי סאסי: בהחלט.

אתי סאסי: לא הייתי בישיבת הוועדה בשבוע שעבר וקיבלתי את הבשורה מבחינתי קשה.

אתי סאסי: אני לא יודעת איך אנחנו חוזרים לזה ומהר.

אורלי פרומן: אני אומר לך איך.

אורלי פרומן: בלחץ של כל אחד מאתנו, אתם על שר החינוך שיביא את זה בחזרה לקבינט הקורונה, כי בעצם ההנחיה כבר הייתה.

אורלי פרומן: בסך הכול צריך להתאים אותה למציאות של היום וכאן כל אחד מאתנו יעשה.

אורלי פרומן: יושבת גם דוקטור אפללו ממשרד הבריאות ששומעת את זה וכמובן זה תפקיד של כל אחד מאתנו.

אתי סאסי: אם יוצג הנוהל ואם יהיה אפשר יהיה לאשר אותו ולא לחכות לעוד שבוע להתכנסות הוועדה, זה יהיה מאוד משמח מבחינתי.

אורלי פרומן: אני מסכימה.

רם שפע: לא שמעתי.

אורלי פרומן: היא שואלת איך אפשר לקדם את הנושא של החזרת המפגש בחוץ.

רם שפע: אני חושב שבתחילת הישיבה הייתי והיינו מאוד ברורים.

רם שפע: אולי לא שמעת אותנו.

רם שפע: התקנות האלה נמצאות בידיים של שניט אנשים בלבד – שר החינוך יואב גלנט ושר הבריאות יולי אדלשטיין – שכל מה שהם צריכים לעשות זה להעלות את זה על סדר היום של קבינט הקורונה.

רם שפע: בשעה 12:00 מתכנס קבינט הקורונה.

רם שפע: אנחנו, אני, אני יודע לומר גם בשם חבריי בכחול לבן, רוצים שהדיון הזה יעלה, רוצים שהשינוי הזה יהיה כדי שהילדים יוכלו לחזור.

אתי סאסי: אני רוצה להבהיר שמי שמביא את השינוי זה משרד הבריאות.

אתי סאסי: אנחנו מבחינתנו בוודאי שרוצים.

אתי סאסי: מי שצריך להביא את זה אליכם ושזה יישמע כאן באופן ברור, זה משרד הבריאות.

רם שפע: אם את מעבירה את זה למשרד הבריאות, זה אומר שמשרד החינוך בעד לחולל את השינוי שיהיו 19 או 20 ילדים ו-50 מטרים?

אתי סאסי: בוודאי שכן.

אתי סאסי: אנחנו אמרנו את זה ואנחנו ביקשנו להעלות את מספר התלמידים.

אתי סאסי: משרד הבריאות לא אפשר מעל ל-15 תלמידים.

אתי סאסי: זה בידי משרד הבריאות.

אתי סאסי: אני לא רוצה שיישמע שמשרד החינוך יש לו איזושהי התנגדות כאן.

אתי סאסי: ההתנגדות הייתה של משרד הבריאות.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: כמובן זאת לא אחריות שלך בהקשר הזה, את לא הדרג הפוליטי, אבל השר שאת נמצאת במשרדו טען אתמול שההצבעה בוועדת החינוך הייתה משיקולים פוליטיים.

רם שפע: עכשיו אני שומע את מה שידעתי גם מראש שהוא בדיוק באותה עמדה שלי ושל חברי הוועדה שהצביעו פה אחד על השינוי.

רם שפע: אני אשמח מאוד שהוא גם ידרוש בקבינט שזה יעלה, שיאמר לשר הבריאות יולי אדלשטיין שהוא דורש שזה יקרה.

רם שפע: בינתיים לא שמעתי את זה בשום מקום.

רם שפע: יש לי שאלה בעניין אחר.

אתי סאסי: חשוב לי עוד משהו לומר.

אתי סאסי: אם 19 לא מסתייע, שלפחות יהיו 15.

רם שפע: יש הליך של חקיקה במדינה ואנחנו שומרים עליו למרות שהוא מאוים, סליחה על הסיפה, וההליך הזה אומר שאם ועדה בכנסת מבטלת את התקנות של הממשלה, בהקשר הזה ועדת שרים לענייני קורונה, הוועדה מחויבת לעשות בהם שינוי.

רם שפע: מכיוון שדנו בזה, לא נדון בזה שוב.

רם שפע: אני רוצה לשאול אותך שאלה מקצועית.

רם שפע: ברור לנו שכיתות ה'-ו', בין אם בסוף תהיה הסכמה שהם השלב הבא או אחרי י"א-י"ב או ביחד - הלוואי שביחד ומהר, אבל זה לא הנושא – מה אתם מתכננים לעשות, היכן הם ילמדו, איך זה יהיה.

רם שפע: כרגע, ככל שאני מבין הטיעון שלכם הוא שאין מקום.

רם שפע: אני אשמח להבין איך זה הולך להתנהל כי כרגע אנחנו מאשרים את הקפסולות, את הקבוצות הקטנות.

רם שפע: נראה לי ששווה לדבר על זה כי עוד שבוע זה שוב מתרגש עלינו.

רם שפע: אמן.

אתי סאסי: קודם כל, אני רוצה להזכיר לכולנו שמי שקובע את מועד החזרה ואת אופן החזרה הוא משרד הבריאות.

רם שפע: מי שדורש את זה, זה משרד החינוך.

אתי סאסי: אנחנו כמובן נהיה ערוכים לכל חלופה.

אתי סאסי: כמובן שיש כאן כמה תנאים.

אתי סאסי: יש כאן את הפיזיקה של בית הספר, יש כאן את העובדה שכיתות א'-ב' הן בשתי קבוצות ויש כאן את ההחלטה של האם המתווה הזה הוא נכון רק לשבועיים או א'-ב' יחזרו בכיתות מלאות או יישארו בשתי קבוצות.

אתי סאסי: יש כאן כמה משתנים שאנחנו מחכים להחלטות של משרד הבריאות.

אתי סאסי: ברגע שתתקבל החלטה, אנחנו ערוכים במידית לכל החלטה שתוצג.

רם שפע: אני מכבד אותך, באמת, וגם יחסית לא היית כאן הרבה בדיונים אבל המשפט שהונחיתם לומר כל דיון מחדש – אתם ערוכים לכל חלופה – הוא מאוד יפה אלא שהוא לא פוגש את המציאות.

רם שפע: לפני שבוע וחצי דיברנו על א'-ד'.

רם שפע: אמרתם שאתם הולכים לכל חלופה ואז הגיעה חלופת הקפסולות ודרשתם חמישה שבועות ושישה מיליארד שקלים כדי ליישם אותה.

רם שפע: אז מה הכוונה במשפט האומר שאתם ערוכים לכל חלופה?

יאיר גולן: הם ערוכים לדרוש עוד כסף.

רם שפע: אני מנסה לא להיות ציני.

רם שפע: אני מנסה להתייחס לזה ברצינות אבל מה זאת אומרת?

אתי סאסי: אני רוצה לומר לך משהו.

אתי סאסי: ב-20 לחודש המתווה היה שכיתות א'-ב' – אני חוזרת קצת אחורה – היו ערוכים לחזור בכיתות מלאות.

רם שפע: אבל הייתם ערוכים לכל תרחיש.

רם שפע: אם אתם ערוכים לכל תרחיש, הקפסולה היא התרחיש המיידי להתכונן אליו.

רם שפע: האם גם עכשיו אתם ערוכים לזה?

אתי סאסי: כן, אבל שר החינוך הציג עוד ביולי את המתווה הזה עם חלוקת הכיתות מ-א' עד ו', אבל כדי לחלק עכשיו כיתה לשתיים, שזה לא היה מתוכנן והגיע השינוי ברגע האחרון, צריך להבין שאנחנו לא יכולים עכשיו לאסוף 13 אנשי חינוך שאמורים להיות עם החצי השני של הכיתה.

אתי סאסי: צריך להבין שזה דורש זמן.

אתי סאסי: יש כאן אחריות של משרד הבריאות איך לעשות את זה.

רם שפע: הנה, אולי נקדים את המאוחר ותגידי לנו עכשיו למה אתם ערוכים בכיתות ה'-ו' ולמה אתם לא ערוכים, כדי שלא נגיע למצב ששוב בשבוע הבא זה עולה בקבינט ותגידו שאתם לא ערוכים.

רם שפע: צופית, אם את רוצה להמשיך אותי, זה בסדר.

צופית גולן: יש לי הרבה מה להגיד.

צופית גולן: אני אשמח להתייחס במרוכז.

רם שפע: גברת סאסי, בבקשה, נשמח להבין למה אתם ערוכים.

רם שפע: באמת, בשיא הרצינות.

רם שפע: כיתות ה'-ו', עוד מעט שוב נדון בחזרה שלהם.

צופית גולן: כיתות ה'-ו' נדפקות כבר עכשיו.

רם שפע: לאן הם יחזרו, איך הם יחזרו, לאיזה תרחישים אתם ערוכים?

אתי סאסי: יש מספר חלופות ואנחנו דנים בחלופות האלה.

אתי סאסי: אתם מבינים את המשמעויות שלהן.

אתי סאסי: אני שוב אומרת שאנחנו ממתינים קודם כל להנחיות של משרד הבריאות לשלושה דברים פשוטים שאנחנו רוצים לקבל תשובה עליהם.

אתי סאסי: האחד, מתי חוזרים, השני, איך חוזרים, השלישי האם כיתות א'-ב' חוזרות להיות בכיתות מלאות או לא.

אתי סאסי: אתה צריך להבין שזה נתון קריטי שאנחנו חייבים אותו כדי להפעיל כל חלופה שתידרש.

יאיר גולן: אי אפשר לקבל את זה.

יאיר גולן: זה לא נכון.

יאיר גולן: ההנחיות של משרד הבריאות הן מאוד פשוטות.

יאיר גולן: אם רף התחלואה יגיע לרמה כזאת וכזאת, נפתח כך וכך.

יאיר גולן: מה שצריך לקרות עכשיו זה שיח בין משרד החינוך לבין משרד הבריאות שאומר שנניח שאנחנו הגענו לרמה המקווה שמאפשרת שחרור נוסף, איך עכשיו נכון שהשחרור הזה יהיה.

יאיר גולן: למה אי אפשר לדון על זה עכשיו ולקבוע את זה עכשיו?

יאיר גולן: לא צריך להיות ערוכים לכל חלופה.

יאיר גולן: ממש לא.

יאיר גולן: כי מבחינת מנהלי בתי הספר וראשי הרשויות, הם לא יודעים להיערך לכל חלופה.

יאיר גולן: הם צריכים להיערך לחלופה ברורה ואפשר עכשיו לומר שזו החלופה אליה הולכים, העיתוי שנעבור אליה ייקבע לפי רמת התחלואה.

יאיר גולן: מה הבעיה לכל השדים והרוחות לעשות את זה?

יאיר גולן: זה כל כך פשוט.

יאיר גולן: פשוט אומרים שאם התחלואה תגיע לסף נמוך, זה השלב הבא שניישם אותו, אנחנו נבחן את עצמנו בעוד שבוע, בעוד שבועיים, בעוד שלושה שבועות, לא משנה, ולפי זה משרד החינוך צריך להיות ערוך.

יאיר גולן: רק כך אפשר להכניס מערכת לרמה של נורמליות בתפקודה.

יאיר גולן: מה שאתם גוזרים על עצמכם בשיטה הזאת, זה דבר בלתי סביר ובלתי נורמלי שמאלץ אתכם להיכנס לתהליכי תכנון מורכבים בזמני אפס מעכשיו לעכשיו.

אתי סאסי: כולנו נמצאים בתכנון מורכב נוכח המצב.

אתי סאסי: זה לא רק במערכת החינוך אלא זה בכלל.

אתי סאסי: אתה בטח מבין שאנחנו יושבים ומתי מה אם אז, ומה אם אז.

אתי סאסי: זה לא שיושב משרד החינוך ומחכה למוצא פיו של משרד הבריאות.

אתי סאסי: יחד עם זאת צריך להבין שיש כאן שלושה דברים שאנחנו מבקשים ממשרד הבריאות.

אתי סאסי: האחד, האם כיתות א' ו-ב' - יש לזה השלכה על כל התכנון שלנו - חוזרות לכיתות מלאות, האם המתווה הזה הוא לשבועיים או לא.

אתי סאסי: שתיים, באיזה אופן יחזרו כיתות ה'-ו'.

אתי סאסי: שלוש, מתי יחזרו כיתות ה'-ו' ולזה נהיה ערוכים כפי שאמרתי ממש לפני כן.

יאיר גולן: על ה-מתי אני לחלוטין מסכים אתך.

יאיר גולן: על האופן, אסור לנו לחזור על אותה שגיאה שעשינו עם מתווה החזרה של א'-ב'.

יאיר גולן: אני מזכיר שאתם ומשרד הבריאות רבתם עד השנייה האחרונה על איך ייראו הלימודים ב-א'-ב' וראשי הרשויות ומנהלי בתי הספר לא ידעו איך הם פותחים.

יאיר גולן: זה דבר לא הגיוני.

יאיר גולן: תפיקו לקחים.

יאיר גולן: אני לא בא לנגח אף אחד אבל תפיקו לקחים מהפרסה שהייתה כאן בפעם האחרונה ותגידו שהברדק הזה לא יכול לחזור על עצמו.

יאיר גולן: אסור שהוא יחזור על עצמו ואנחנו נעשה את זה יותר טוב בפעם הבאה.

יאיר גולן: לעשות את זה יותר טוב בפעם הבאה, זה אומר שמחליטים עכשיו על המתווה.

יאיר גולן: אתם יושבים עם משרד הבריאות, מחליטים על המתווה, העיתוי של היישום ייקבע לפי הירידה או לפי המדדים הבריאותיים המתאימים.

אתי סאסי: אם אנחנו היינו יוצאים לשטח לפני השינוי ב-א'-ב' והיינו אומרים לבתי הספר שזה המתווה, שבועיים לפני, כאשר כיתות א'-ב' הן כיתות מלאות, מנהלי בתי הספר היו בונים מערכת שעות ואחרי יומיים היינו נאלצים להגיע אליהם בחזרה ולומר להם, לא, אנחנו משרד החינוך יצאנו אליכם שבועיים מראש עם מתווה כי רצינו באמת שתיערכו אבל לצערנו שלושה ימים אחר כך הכול השתנה בהמשך להנחיות של משרד הבריאות.

אתי סאסי: אנחנו לא רבנו עם משרד הבריאות, משרד הבריאות הנחה ואנחנו הבנו שלנוכח הנתונים החדשים אנחנו צריכים לבנות אחרת.

אתי סאסי: תוך עשרה ימים, פחות מעשרה ימים, תוך חמישה ימים יצאנו לבתי הספר עם מתווה מאוד מאוד ברור, בתי הספר ידעו שבוע מראש מה הולך להיות בעל פה.

אתי סאסי: היו שני דברים שהם היו צריכים להיערך אליהם: האחד, חלוקת כיתות א'-ב' לשתי קבוצות, ושנית, הגבלה של שלושה מבוגרים לכיתה.

אתי סאסי: כל שאר הדברים היו מוכרים.

אתי סאסי: ביום רביעי בצוהריים השר הכריז על המהלך והתקיימו באותו יום מפגשים עם כל מנהלי בתי הספר ועם המחנכים.

אתי סאסי: לצערנו המתווה השתנה אבל הוא מאוד מאוד ברור.

אתי סאסי: צריך להבין שזה לא נכון לומר שהמתווה לא ברור.

אתי סאסי: כמובן שנרצה לעשות את זה טוב יותר אבל המתווה ברור.

יאיר גולן: אני מתכוון לומר לך דבר מאוד פשוט.

יאיר גולן: את הבהירות הזאת צריך לסכם לפחות שבוע מראש.

יאיר גולן: לכל החלטה משותפת שלכם עם משרד הבריאות, צריך להיות זמן אחרון שבו מקבלים את ההחלטה ולא חורגים מהזמנים האחרונים.

יאיר גולן: אי אפשר לחרוג מהם כי למטה יש שרשרת ניפוץ ענקית שצריכה להיערך לקראת היישום.

יאיר גולן: תארו לכם איך זה ישפיע על המערכת.

יאיר גולן: תארי לך איזה תענוג זה למנהלים שאומרים שנתנו להם הנחיה לפני שבוע, נערכתי כמו שצריך, עבר שבוע, יישמתי את זה בדיוק.

יאיר גולן: זה דבר נפלא ולזה אתם צריכים לחתור.

אורלי פרומן: אנחנו בוודאי יודעים, ומי כמוני מכירה, שאתם עובדים לילות כימים בכל הסיטואציה המאוד מאוד מורכבת וקשה שמדינת ישראל נמצאת בה, שהחברה הישראלית נמצאת בה, שהעולם נמצא בה.

אורלי פרומן: מה שאנחנו מנסים זה ביחד אתכם.

אורלי פרומן: אני רוצה שנבין על מה אנחנו מדברים.

אורלי פרומן: לפני כשבועיים הכריז ראש הממשלה שכיתות א'-ב' יחזרו לשלושה ימים כי למדינת ישראל אין כסף.

אורלי פרומן: בעיניי זו הייתה אמירה קשה לילדי ישראל, להגיד שלמדינת ישראל אין כסף למערכת החינוך בזמן חירום.

אורלי פרומן: אמירה מאוד מאוד קשה עם השלכות מאוד קשות.

אורלי פרומן: אני לא נכנסת כרגע לעניינים הפוליטיים, אני מדברת מקצועית.

אורלי פרומן: אז התחיל להתגלגל מה שהתגלגל ואנחנו בשיח אתכם ופתאום רשויות מקומיות רבות הצליחו לייצר מתווים של ארבעה וחמישה ימים בשבוע כשהם שומרים על כללי הבריאות.

אורלי פרומן: אנחנו חושבים, כיוון שהשרביט אצלכם, שהמשרד היה צריך להוביל את זה ולא לתת לרשויות המקומיות.

אורלי פרומן: אמנם קראנו לכם להקל על עצמכם.

אורלי פרומן: הרבה פעמים המירכוזיות הזאת היא לא טובה ואין כמו ראש עיר ומנהל אגף חינוך שקרוב אצל מערכת החינוך שלו להכיר אותה לפני ולפנים.

אורלי פרומן: אני אומרת לך שכאשר ישבנו כאן, עברה לי כפר סבא אותה ניהלתי לפני שנתיים וחשבתי איך אני מייצרת מענה למקסימום תלמידים במקסימים ימים ושומרת על המתווה הבריאותי.

אורלי פרומן: זה מה שעשו ראשי הרשויות.

אורלי פרומן: אז פתאום נמצא מתווה אחר כי הראו שאפשר.

אורלי פרומן: כשאתה יושב לפעמים למעלה במטה ואתה מסתכל על המקרו, 10,000 כיתות, חלק לשתיים, ההוא צריך 20,000 מורים ומאיפה אני לוקח עוד 10,000, הכול נראה מאוד גדול.

אורלי פרומן: כשאתה יורד למיקרו, אתה מוצא גם פתרונות בתוך בתי הספר.

אורלי פרומן: לא תמיד צריך לגייס מורים וגם כשצריך לגייס, זה לא במספרים כאלו.

אורלי פרומן: אז נותרות הרשויות הפחות חזקות, כאלה שלא הצליחו להתארגן.

אורלי פרומן: בדיוק בשביל זה משרד החינוך צריך להיות שם, לסייע להם באמצעות הפיקוח.

אורלי פרומן: פקחים ישבו בשטח, יבנו עם אגפי החינוך את המתווה האופטימלי לעיר שלהם וכך זה נעשה ביחד.

אורלי פרומן: תביני מה התגלגל כאן במהלך השבועיים האחרונים שגם אתם הייתם עדים לזה.

אורלי פרומן: מזה שאין כסף לילדי כיתות א'-ב'.

אורלי פרומן: וואו.

אורלי פרומן: בעיניי את רעידת אדמה כאשר הנהגה אומרת את זה.

אורלי פרומן: הטענות הן לא כלפיך.

אורלי פרומן: את כרגע מייצגת את המשרד.

אורלי פרומן: הגענו למצב שיופי, בשמחה נפתחו אתמול כיתות א' עד ד' ומרבית הילדים לומדים בין ארבעה לחמישה ימים.

אורלי פרומן: ראינו את השמחה של הילדים, של ההורים ושל המורים לקבל אותם.

אורלי פרומן: על זה אנחנו מדברים.

אורלי פרומן: הרי לא המציאו שום דבר בפתרון הזה.

אורלי פרומן: אגב, למידה בקפסולות לכיתות א'-ב', הייתה כאן דרישה ולא בדיונים שעלו אלא כבר לפני חודשים.

אורלי פרומן: אמרו שמדובר בכיתות ג'-ד' ולכן למה לא כיתות א'-ב'.

אורלי פרומן: משרד הבריאות אז שכנע אותנו שהם לא מדבקים ולא נדבקים ואפשר בקבוצות מלאות.

אורלי פרומן: אם למנהל בית ספר יש מספר דרכי פעולה, דרך פעולה עם כיתה מלאה, דרך פעולה עם חצי כיתה, הוא יודע מה הוא עושה, הוא יודע מה קורה אם כיתות א'-ב' מתחילות, אם כיתות ג'-ד' מתחילות ואם מחר מוסיפים לו את כיתות ה'-ו'.

אורלי פרומן: שום דבר לא בא בהפתעה.

אורלי פרומן: אנחנו חיים את המציאות הזו כבר מספר חודשים.

אורלי פרומן: לזה אני חושבת שהתכוון חבר הכנסת גולן כשהוא דיבר על ההיערכות מראש, על תוכניות ידועות מראש ואז לא צריך לומר לנו שבשביל זה צריך חמישה שבועות ושישה מיליארד שקלים.

אורלי פרומן: אנחנו לגמרי מבינים מה אתם עוברים אבל צריך להסתכל גם איך זה נתפס בשטח, איך הילדים מקבלים את זה, איך ההורים מקבלים את זה, איך המנהלים והמורים עומדים בתווך מקבלים את זה.

אתי סאסי: ברשותכם, אני אתייחס.

אתי סאסי: אני רוצה לומר שאנחנו דיברנו על מינימום ארבעה ימים ומנהלי בתי הספר, חלקם, הצליחו להגדיל לחמישה ימים.

אתי סאסי: אורלי, את המייסדת של צוות עיר ואת יודעת יפה מאוד שהשלטון המקומי, ראשי רשויות, מנהלי מחלקות חינוך הם שותפים שלנו.

אתי סאסי: זה לא הם או אנחנו אלא זו עבודה משותפת ביחד כדי להביא לתוצאה הטובה ביותר.

אתי סאסי: דבר נוסף שאני רוצה לומר.

אתי סאסי: בואו לא נתבלבל.

אתי סאסי: המשאבים הרבים הם משאבים של משרד החינוך.

אתי סאסי: משרד החינוך נתן משאבים רבים לבתי הספר כדי להגדיל ליותר משלושה ימים, ארבעה ימים ואף חמישה ימים.

אתי סאסי: אם אלה עוזרי החינוך כאשר השר גייס יותר ממיליארד שקלים עבור עוזרי חינוך, אם אלה שעות של מנהלי המחוזות שסייעו לבתי ספר ברשויות היותר חלשות שהיו זקוקות לסיוע.

אתי סאסי: לכן אני חושבת שהעבודה כאן חייבת להיות משותפת ואת, אורלי, מהבחינה הזאת אני זוכרת את הדבר הזה שבזמנו זה היה מאוד מאוד חריג במרחב הציבורי ובמערכת החינוך, כי מה פתאום מדברים עם רשויות מקומיות והיום זה חלק אינהרנטי מהעבודה שלנו.

אתי סאסי: תודה.

אורלי פרומן: תודה שאת זוכרת.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אתי, בהמשך אני אתייחס לדברים שאמרת ולעמדת משרד החינוך.

רם שפע: אני רוצה לאפר לעורכת הידן ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

רם שפע: אחריה צופית גולן מהנהגת ההורים הארצית.

ורד וינדמן: תודה על זכות הדיבור.

ורד וינדמן: אני יודעת שפתחת בעניין הזה את הדיון בוועדה אבל אני מבקשת לא את הזכות לדבר היום אלא את זכות הזעקה.

ורד וינדמן: המצב היום הוא – וזו השורה התחתונה ולא משנה אם משרד הבריאות אשם או משרד החינוך או הוועדה שלא אישרה – שהילדים הגדולים ננטשו לגורלם.

ורד וינדמן: זאת ההרגשה בקרב התלמידים וזאת המציאות.

ורד וינדמן: בשורה התחתונה, הם היחידים שלא יכולים להיפגש אחד עם השני.

ורד וינדמן: יש לזה השלכות, קודם כל אנושיות.

ורד וינדמן: כולנו כבני אדם רוצים לפגוש אחד את השני, להיות אחד עם השני, ויש גם משמעות חינוכית לדבר הזה, גם במובן האנושי, חברתי, חינוכי אבל גם במובן של איתור סיכונים, התנהגויות סיכוניות, מצוקות, חרדות.

ורד וינדמן: אנחנו יודעים שיש עלייה גדולה בחרדות, שיש עלייה גדולה בתחלואים הנפשיים, שיש גידול גדול במצוקות.

ורד וינדמן: בימים של שגרה מי שאחראי לאיתור הרבה מאוד מהמצוקות האלה, הרבה מאוד מהסיכונים, זאת מערכת החינוך.

ורד וינדמן: בלי שהילדים יפגשו אחד את השני, בלי שהם יפגשו את המורים שלהם, יש כאן פגיעה מאוד מאוד משמעותית וכל יום שעובר יש לו משמעות גדולה.

ורד וינדמן: אני מפצירה בכם חברי הוועדה, ניכר הנושא חשוב לכם אבל תחליטו על משהו.

ורד וינדמן: לא צריך להחליט עכשיו עד קצה הימים אבל תחליטו על מספר מסוים, תאשרו אותו אחרי שהקבינט ידון בו היום, והיום יש דיון בקבינט.

ורד וינדמן: שיחליטו על מספר כלשהו ואחר כך יעשו מקצה שיפורים, אבל תשחררו את הפקק הזה.

ורד וינדמן: יש הרבה מאוד ילדים שנושאים אליכם עיניים כלות.

ורד וינדמן: תאפשרו להם להיפגש ובינתיים תכננו גם מה יהיה כשמזג האוויר לא יהיה נוח.

ורד וינדמן: אספנו בשבילכם, גם משרדי הממשלה וגם עבורכם חברי הוועדה, עשינו סקירה בין-לאומית.

ורד וינדמן: כמעט בכל העולם, גם כשיש סגר, מערכות החינוך פתוחות.

ורד וינדמן: תאפשרו משהו בשטח פתוח, במבנים שיש ברשויות המקומיות ותעזרו לרשויות המקומיות לממש את זה, אבל תשחררו את הפקק, תנו היתר ואחר כך תנו את הפרטים.

ורד וינדמן: אני באמת מפצירה בכם, תגרמו לכך שבקבינט היום יאשרו משהו ואחר כך אפשר יהיה להתווכח אם זה 15, 16 או 17.

ורד וינדמן: תודה.

רם שפע: תודה רבה על הדברים.

רם שפע: אני מסכים עם כל מילה ורק רוצה לוודא שאת מבינה, ונראה לי שכן, שלוועדת החינוך של הכנסת כרגע אין שום כלי פרלמנטרי להביא את התקנות האלה.

רם שפע: כרגע פניתי שוב לקבינט.

רם שפע: עשיתי את זה בתחילת הדיון.

רם שפע: אני אומר את זה יום יום, גם לשר הבריאות, גם לסגן שר הבריאות וגם לשר החינוך.

רם שפע: הם יודעים.

רם שפע: כלומר, הכלי היחיד לגרום לכל כך הרבה ילדים לחזור לפעילות בשטח, כמו שכולנו רוצים ודרשנו כאן, הוא שזה יעלה שוב פעם ויתוקן בקבינט הקורונה.

רם שפע: אין לי אפשרות אחרת.

רם שפע: הלוואי והייתה לי.

רם שפע: חשוב לי לוודא.

רם שפע: אני יודע שאת מבינה את זה.

ורד וינדמן: אני מבינה שכרגע הכדור בידיים של הקבינט ואחר כך חוזר שוב אליכם, אבל זאת הבמה הציבורית לקרוא למשרדי הממשלה לעשות את זה.

רם שפע: זה בסדר.

רם שפע: את צודקת.

רם שפע: זאת הבמה הציבורית ואנחנו נמשיך לתת אותה בהערכה גדולה.

רם שפע: רציתי שכולם יבינו את הכלים.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: צופית גולן, הנהגת ההורים הארצית, בבקשה.

צופית גולן: אני רוצה לברך על כך שכיתות א'-ד' חזרו ללימודים.

צופית גולן: זה היה חשוב מאוד לילדים וגם לנו כהורים.

צופית גולן: אני מבקשת להתייחס למתווה עצמו ולעוד כמה דברים מסביב ואני מבקשת שגם אם דבריי יהיו קצת בוטים, תסלחו לי מראש כי זה באמת נובע מתוך הזעקה שלנו.

צופית גולן: ההערה של אפרת אפללו על המסכה.

צופית גולן: הילדים שלי עם מסכה וזה לא משליך על השאר.

צופית גולן: לכל משפחה יש את האתגרים שלה הפרטיים.

צופית גולן: שלי ספציפית, זה האתגר שלי.

צופית גולן: הכול בסדר ומזה אנחנו לא יכולים להשליך על הכלל.

צופית גולן: אנחנו רואים כאן את התקנות.

צופית גולן: עדיין אין לי תשובה לילדים בסיכון.

צופית גולן: אמרו את זה לפניי.

צופית גולן: דיבנרו על זה בשבוע שעבר ודיברנו על כך פעמים רבות.

רם שפע: צודקת.

צופית גולן: הילדים כבר חזרו לבית ספר ביום ראשון, הילד שלי, אם הוא לא הולך לבית הספר, כרגע אין לו שום מענה, גם לא זום.

צופית גולן: גם קודם ה-זום היה כלום אבל עכשיו זה עוד יותר כלום.

צופית גולן: כרגע אני צריכה לתת לו מענה אם הוא לא הולך לבית הספר.

צופית גולן: הילדים האלה ננטשו לגורלם ונראה אתכם מתי שהוא.

צופית גולן: אין גם התייחסות לחדרי המורים.

צופית גולן: בזמנו דוקטור שרון אלרעי פרייס אמרה שהיא יודעת שזה אחד ממוקדי ההדבקה.

צופית גולן: בתקנות יש בקשה לנסות לפצל כמה שיותר במתווה אבל בפועל אין התייחסות לזה.

צופית גולן: בתקנות הראשונות הייתה התייחסות אבל היום אין שום התייחסות.

צופית גולן: אין התייחסות לעוד נושא שהוא מאוד מורכב ואלה מבוגרים שכל כיתה פוגשת.

צופית גולן: זאת לא רק כמות הכיתות שכל מבוגר יכול בטעות להכניס לבידוד, שזה שיקול אחד, אלא אנחנו יודעים שמבוגרים מדביקים יותר מילדים ולזה אין התייחסות.

צופית גולן: אני מבינה שרצינו להשאיר חופש למערכת אבל החופש הזה הוא מסוכן, לפי מה שאתם אמרתם.

צופית גולן: כתבתם שיש בתוכנית של המיקוד לכיתות ד' אנגלית ואם אנחנו הולכים על זה שמורה יכול לפגוש עד שלוש קפסולות, זה לא ברור איך זה יכול להיות ישים.

צופית גולן: יש עוד משהו שאני לא יודעת אם הוועדה מודעת לו אבל בשביל להתגבר על המחסום הזה שמורה לא יכול לפגוש יותר משלוש כיתות, חלק מהשיעורים משודרים ב-זום לקפסולה השנייה.

צופית גולן: אני שואלת את הוועדה ואת משרד החינוך שאלה.

צופית גולן: אם הם משודרים ב-זום לכיתה השנייה, למה הילדים שיושבים בבית לא יכולים להתחבר לאותו זום וללמוד בו זמנית?

צופית גולן: הרי טענו שזה בלתי אפשרי, שלא ניתן לשדר מתוך הכיתות, אבל אם ניתן לשדר מתוך הכיתות, הנה המענה לילדים בסיכון, למשפחות חוששות וכל המשתמע מכך.

צופית גולן: אם כן, קודם כל, לימודית אנחנו יכולים לפתור את הבעיה.

צופית גולן: משום מה לא קיבלנו התייחסות.

צופית גולן: עוד משהו שאמר חבר הכנסת גולן וגם היושב ראש הזכיר אותו פעמים רבות.

צופית גולן: העובדה שזה מגיע ברגע האחרון.

צופית גולן: מי שקרא את התקנות – אני קראתי את התקנות שהגיעו ביום חמישי – הן התייחסו לפעולות שבתי הספר היו צריכים לעשות לפני החזרה של הילדים פנימה בשיח עם הילדים.

צופית גולן: כאשר התקנו ת מגיעות ברגע האחרון, בלי תכנון, בלי סדר, בלי היגיון, זה מה שקורה.

צופית גולן: בפועל הילדים נכנסים ביום ראשון לבית הספר, לא בהכרח יודעים באיזו כיתה הם הולכים, היכן הקפסולה נמצאת ומעבר לזה גם לא נעשה תהליך שמשרד החינוך המליץ עליו.

צופית גולן: אני יכולה לקרוא את זה מתוך התקנות.

צופית גולן: תהליך של שיח והכנה לקראת החזרה, הוא לא התבצע כי בפועל כאשר התקנות ירדו לשטח, נגמר יום הלימודים, המורים סיימו את שלהם באותו היום ועם מה נשארנו?

צופית גולן: עם כלום.

צופית גולן: אז המדיניות הזאת של הרגע האחרון, שאנחנו יודעים עליה מקורונה מועד א', צועקים עליה מקורונה מועד א', הגיע הזמן שהיא פשוט תיפסק.

צופית גולן: די.

צופית גולן: נכשלנו במועד א', צריך להפסיק להיכשל במועד ב'.

צופית גולן: זה בלתי נסבל מה שקורה.

צופית גולן: דבר נוסף שאני רוצה להעלות.

צופית גולן: המתווה הזה כמו שהוא – ושוב, אני מברכת על כך שילדי א'-ד' חזרו ללימודים וברור לי שזה צריך להיעשות בביטחון ובזהירות – דה פקטו זונח את ילדי ה'-ו' או ה'-ח', תלוי בבית הספר.

צופית גולן: כבר עכשיו חלק מבתי הספר לומדים במרחבים מחוץ לבית הספר.

צופית גולן: אין לנו כיתות.

צופית גולן: כבר עכשיו לילדי ה' יש פחות שיעורים כי המורים שלהם נלקחו לכיתות א'-ד' כי לא הוסיפו תקציב.

צופית גולן: אמרו שלא מוסיפים תקציב, לא מוסיפים כוח אדם, לא מוסיפים כלום.

צופית גולן: אז בפועל המשמעות של א'-ד', אם אמרנו ג'-ד' בקפסולות מונע מכיתות ה'-ו' להגיע לבית הספר, אז א'-ד' בקפסולות – הילדים האלה בבית.

צופית גולן: פשוט אין להם לאן לחזור.

צופית גולן: אפרופו היערכות, אם חמישה שבועות היו נדרשים כדי להיערך, אם אנחנו מדברים על החזרתם, למה אין כאן היערכות?

צופית גולן: למה אין כאן בדיקה של הדברים?

צופית גולן: אנחנו פשוט נשארים כאן באוויר מה שאומר לנו דה פקטו ההורים שאין לאף אחד שום כוונה להחזיר את כיתות ה'-ו' לבתי הספר.

צופית גולן: אני ר וצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן.

רם שפע: משפט לסיום.

רם שפע: את לא צריכה להתייחס לכל הנקודות.

צופית גולן: לא לכל הנקודות אבל לכמה נקודות מרכזיות.

צופית גולן: הלמידה בחוץ.

צופית גולן: שוב, אני מתנצלת אם דבריי יישמעו בוטים.

צופית גולן: משרד החינוך מחכה למשרד הבריאות, משרד הבריאות מחכה למשרד החינוך.

צופית גולן: אני אזכיר לוועדה שפתחנו את מסגרות לגיל הרך מגיל שלוש עד שש לפני כמה שבועות.

צופית גולן: כבר היה על זה דיון.

צופית גולן: הגנון פתוח.

צופית גולן: שבו ביחד ותקבעו.

צופית גולן: דברו ביניכם ותפתרו את הבעיה הזאת.

צופית גולן: לכולנו ברור שההחלטה התבססה על נתון מוטעה.

צופית גולן: יופי.

צופית גולן: קבלו החלטה, שבו על זה, תזוזו.

צופית גולן: לא יכול להיות שכל אחד יאשים את השני, משרד החינוך ישים את האצבע על משרד הבריאות, אלה יאשימו את אלה ובסוף הילדים שלנו באמצע.

צופית גולן: הילדים שלנו, יש להם בגרויות.

צופית גולן: נראה שמישהו שוכח את זה.

צופית גולן: צריך ימי למידה מרוכזים.

צופית גולן: אפרת, אמרת שיש הבדל בין ספורדי ללא ספורדי?

צופית גולן: אני באה מהמגזר הדתי.

צופית גולן: אני שייכת למגזר הדתי.

צופית גולן: שלוש פעמים ביום יש תפילה.

צופית גולן: היא לא ספורדית, היא לא מקרית ולהיפך, היא גם לא בקפסולה קבועה כי אם אני בעבודה אני אתפלל עם מי שיבוא מכל הבא ליד למניין בעבודה, ואתם רואים את זה גם בכנסת.

צופית גולן: מי שיוצא, אני מרוצה, מגיע למניין הזה, ומי שיוצא, אני מרוצה, מגיע למניין אחר ובערב אני אתפלל באיזה בית כנסת שיצא לי ועל שחרית אני בכלל לא מדברת.

צופית גולן: אין כאן שום דבר ספורדי.

צופית גולן: בתי הכנסת הם מאוד מאוד קבועים.

צופית גולן: המניינים, דווקא המבוגרים שם שהם מדבקים יותר, מתחלפים ולכן אני לא מצליחה להבין את האמירה הזאת של להביא בבת אחת את כל הילדים.

צופית גולן: כל הציבור הדתי מתפלל כבר מספיק זמן באופן לא ספורדי בכלל.

צופית גולן: אם אנחנו הולכים על מתווה ואנחנו רוצים לתת כאן מענה, מספיק.

צופית גולן: ל-20 אנשים מותר במקום פתוח, מותר בבתי הכנסת, מותר שלוש פעמים ביום ולא משנה עם מי אני נפגשת, חלאס, קדימה, תקנו את התקנות ותביאו אותן לקבינט.

צופית גולן: עוד משהו שחשוב לנו להגיד.

רם שפע: משפט אחרון.

צופית גולן: לגבי ילדי הגנים.

צופית גולן: הגננות עדיין בימי שישי יושבות בגן.

צופית גולן: זו בדיחה עצובה.

רם שפע: זה לא יאומן.

צופית גולן: הגיע הזמן שמשרד החינוך וההסתדרות, או מי שזה לא יהיה, יפתרו את הנושא ושייתנו באמת מענה רגשי נפשי.

צופית גולן: הילדים שלנו מרגישים ששכחתם אותם בבית, שנטשתם אותם.

צופית גולן: כל ילדי ה' ומעלה פשוט מרגישים שקופים ונטושים.

צופית גולן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: פרופסור חגי לוין, בבקשה.

חגי לוין: תודה רבה יושב ראש הוועדה.

חגי לוין: אני רוצה להתייחס לתקנות שמונחות בפניכם והנה שוב אנחנו רואים שבמקום לאפשר גמישות מקצועית, כלומר, אם אנחנו מדברים – ואני לחלוטין מקבל את זה – יתכן שיש כיתה או בית ספר או אזור שמסיבה כזו או אחרת צריך 22 או 24 ילדים בכיתה והנזק כתוצאה מהקביעה השרירותית של ה-20, הוא גדול יותר.

חגי לוין: זה נכון.

חגי לוין: אז מי צריך לגלות את הגמישות?

חגי לוין: אנשי המקצוע, אם זאת המפקחת המחוזית של משרד החינוך או כל גורם אחר שייקבע.

חגי לוין: לתת את הסמכות הזאת לשר החינוך באופן בלעדי, רק על שולחנו יחליטו על כיתה שיכולה להיות עם 24 ילדים, מה זה אומר?

חגי לוין: שמי שלא יאשרו לו, יחשוד שזה מסיבה פוליטית, ומי שכן יאשרו לו, אחרים יחשדו שזה מסיבה פוליטית.

חגי לוין: למה ליפול למלכודת הזאת?

חגי לוין: תנו לאנשי המקצוע שהם אלה שיודעים לאזן כאן את השיקולים בהתייעצות עם משרד הבריאות, לפי הצרכים באותו מקום, ואל תהפכו את זה לסוגיות פוליטיות.

חגי לוין: הפוליטיקאים, הניחו את ידכם ותנו לאנשי המקצוע לקבל את ההחלטות הפרטניות.

חגי לוין: אנחנו רואים את זה שוב ושוב באשליית השליטה של הקבינט כאילו הוא יחליט מה שנכון לכל מדינת ישראל וכך יהיה.

חגי לוין: אנחנו הרי מבינים שזה לא מה שקורה בשטח.

חגי לוין: צריך לאפשר הרבה יותר גמישות, לקבוע את העקרונות ולתת לרשויות המקומיות, לתת למנהלי בתי הספר, וגם לתת אפילו למורה הספציפי לקבל החלטה.

חגי לוין: זה גם בנושא חובת המסכות.

חגי לוין: אני וחבריי תומכים בעיית מסכות לילדי כיתות א' עד ד', עושים את זה בעולם, אפשר לעשות את זה, יש היגיון שזה מצמצם את ההדבקות וזה דבר רצוי.

חגי לוין: הבן שלי אורי הלך היום אחרי זמן רב לכיתה ד' והלך עם מסכה בשמחה והוא מצליח להתמודד עם זה.

חגי לוין: אבל לא צריך לחייב, לא צריך לכפות, צריך לאפשר את הגמישות ושיקול הדעת למורה, להורה ולילד כי מה לעשות, יש ילדים שיש להם קושי עם הדבר הזה.

חגי לוין: הוודאות שלנו בתועלת הפרטנית של הדבר הזה, מה לעשות, היא מוגבלת.

חגי לוין: זאת דוגמה לכך שהגישה צריכה להיות בגישה של קידום בריאות.

חגי לוין: תחלקו מסכות בבתי הספר.

חגי לוין: הרי אמרה כאן דוקטור אפללו דבר שצריך לתקף אותו שכל ארבע שעות צריך להחליף מסכה.

חגי לוין: אני אומר שצריך להוציא הנחיות יותר ברורות בעניין הזה כי זה תלוי איזו מסכה וכן הלאה.

חגי לוין: אם זה כך, והיום ירד גשם שאולי מי שיצא הבוקר לא צפה אותו, תחלקו מסכות בבתי הספר שמי שמגיע וזקוק למסכה, יש לו אותה נגישה.

חגי לוין: כל הזמן אנחנו מתעסקים אך ורק באיסורים במקום להתעסק איך אנחנו מאפשרים, איך אנחנו עוזרים לילדים, איך אנחנו עוזרים למערכת וגם לדבר הזה צריך לתת את הדעת.

חגי לוין: לכן הלמידה בחוץ, דיברנו על כך שוב ושוב, צריך לפתוח ולא להגביל את הדבר הזה.

חגי לוין: דבר אחרון.

חגי לוין: שייקבע צוות מקצועי.

חגי לוין: כמו שיש תוכנית מגן אבות ואימהות, שיהיה צוות מקצועי של בריאות וחינוך.

חגי לוין: אגב, אנחנו הקמנו דבר כזה של איגוד רופאי בריאות הציבור יחד עם ועד ההורים וגופים נוספים.

חגי לוין: צוות מקצועי שהוא המוסמך לקבל את ההחלטות המקצועיות, גם הפרטניות, ואז לא יהיה את כל הבחש הזה שמגיעים לרגע האחרון ואז משרד החינוך פתאום צריך להיערך לכל תרחיש.

חגי לוין: לא צריך להיערך לכל תרחיש.

חגי לוין: צריך לקבוע את התוכנית ואז להפעיל אותה מראש.

חגי לוין: תודה.

רם שפע: תודה רבה פרופסור לוין.

רם שפע: חבר הכנסת יוסף טייב.

יוסף טייב: אני אהיה קצר.

יוסף טייב: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

יוסף טייב: כאחד שמגיע מהרשות המקומית ובגל הראשון כיהנתי כסגן, אני חושב שהיה מן הראוי לבנות אולי ועדה משותפת של הרשות המקומית, של מנהלי בתי הספר, של משרד החינוך ומשרד הבריאות ולראות פר מקום עם מנהלי המחוזות מה המתווה הנכון לאותו מקום.

רם שפע: ועדה שתפעל בשלטון המקומי?

יוסף טייב: כן.

יוסף טייב: לראות מה המתווה הנכון לאותו מקום.

יוסף טייב: סתם הצעה לסדר.

יוסף טייב: הנושא השני שאני רוצה להעלות.

יוסף טייב: אני מבין שהתייחסתם לכיתות י"א ו-י"ב ואין ספק בחשיבות אותן כיתות להמשך החיים של אותם תלמידים.

יוסף טייב: לכן החזרה שלהם ללימודים במתווה כזה או אחר היא חשובה.

יוסף טייב: אני רוצה לומר לכם שיש איזשהו ציבור, הציבור החרדי, ומי שמבין איך הציבור הזה עובד, כיתות ח' בציבור הזה הן ממש קו פרשת המים של אותם תלמידים.

יוסף טייב: היעדר למידה של כיתות אלו מביאה בסופו של דבר לנשירה סמויה וגלויה מהר מאוד ואי קליטה של אותם תלמידים לישיבות קטנות וישיבות גדולות לאחר מכן.

יוסף טייב: אנחנו אחר כך רואים נוער נושר בצורה כזו או אחרת ואפילו אותם תלמידים נכנסים לתוכניות כאלה ואחרות של משרד הרווחה, תוכניות לנוער בסיכון וכולי.

יוסף טייב: אני כן הייתי רוצה לומר גם למשרד הבריאות וגם למשרד החינוך שתשימו על זה את הדעת.

יוסף טייב: לחשוב איך אנחנו בונים מתווה לאותו מגזר שהוא כיתה ח' ואני חוזר ואומר, זה קו פרשת המים לאותם תלמידים, לא פחות מאותם תלמידים בכיתות י"א ו-י"ב במגזר הכללי.

יוסף טייב: אני חושב שכיתה ח' היא כיתה קריטית לאותה אוכלוסייה.

יוסף טייב: כבר כך לא הכול ורוד בסיפור הזה אבל עם היעדר למידה הבעיה גדלה ומתעצמת.

יוסף טייב: לכן הייתי כן מצפה שתשימו על זה את הדעת לראות איך אנחנו מוצאים איזשהו מתווה נכון.

יוסף טייב: רעיונות לא חסרים, אפשר בחוץ, אפשר בקפסולות, חלק מבתי הספר – רוב בתי הספר – לומדים בחצי כמות ולכן אני חושב שהיום כן יש אפשרות לפתוח כיתות נוספות נפרדות בכיתות ח' בצורה כזאת או אחרת.

רם שפע: תודה רבה חבר הכנסת טייב.

רם שפע: אני חושב שאין עוד מישהו שביקש לדבר ולא דיבר.

רויטל לן כהן: אני ביקשתי לדבר, מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

רם שפע: דיברת בדיונים הקודמים ואנחנו בסך הכול באות דיון.

רויטל לן כהן: אבל יש דברים שעדיין צריכים להיאמר.

רם שפע: בסדר אבל מה לעשות, מישהו החליט שאני אחליט מי מדבר בכל דיון ואני משתדל לעשות את זה הכי טוב שאני מבין.

רם שפע: אני רוצה לומר משהו משמעותי על הדברים של גברת אתי סאסי.

רם שפע: אני יודע בהערכה שבמסגרת האפשרות של מה שניתן לך לומר, הוא לא תלוי רק בך אלא יש עוד גורמים במשרד שמשפיעים על זה.

רם שפע: אבל אני באמת רוצה בצער לומר שכל מי שצפה בדיון הזה קיבל עוד פעם הוכחה מתסכלת בלתי מתקבלת על הדעת אי אפשר להבין ולקבל בהבנה שמשרד החינוך לא ערוך לחלופות, לא בכיתות ה'-ו' וגם לא בגילים היותר גדולים.

רם שפע: לכל הפחות לא הצגת לנו שום חלופה.

רם שפע: אני לא מאשים אותך בשום צורה, זאת לא האחריות שלך אבל זאת השורה התחתונה.

אתי סאסי: אני לא יודעת איך הבנת את זה.

אתי סאסי: אני מצטערת.

רם שפע: אני הבנתי את זה וכל מי שהיה כאן הבין את זה.

רם שפע: כולם הבינו את זה.

רם שפע: אני מוכן לתת לך עוד הזדמנות להגיד איזה חלופות אתם מתכוננים אליהן כי קודם שאלנו אותך ארבע פעמים ולא אמרת את זה.

רם שפע: אני מבין שאמרו לך להגיד - כמו אמרה בפעמים הקודמות גברת אינה זלצמן שגם אותה מעריך - שאנחנו ערוכים לכל חלופה.

רם שפע: אמר את זה גם המנכ"ל.

רם שפע: מה לעשות, זה לא פגש את המציאות לא לפני הגנים, לא לפני א'-ד' ובצער רב זה גם לא פוגש את המציאות לפני ה'-ו'.

רם שפע: זאת עובדה.

רם שפע: הדרך היחידה להראות שאני טועה היא להציג את החלופות שאתם ערוכים אליהן, להפסיק ללכת אחורה ולהיות פסיביים בתקופת החירום הכי גדולה של מערכת החינוך ולחכות שמשרד הבריאות יגיד לכם מה לעשות אלא ליזום בעצמכם.

רם שפע: זה מה שאתם אמורים לעשות וזה לא קורה.

רם שפע: נראה לי שכדאי שכל מי שצופה בנו יבין שזה המצב.

רם שפע: המצב הוא שמשרד החינוך לא ערוך וועדת החינוך של הכנסת עושה את כל מה שהיא יכולה כדי לגרום לכם כל פעם מחדש להבין שזאת מציאות קיצונית שבמצב החירום הזה אתם לא מציגים את החלופות שיש לכם להחזיר את מערכת החינוך לפעולה.

רם שפע: לא שמעתי על זה.

רם שפע: צר לי, אבל זאת האמת שאני מבין אותה וזאת גם האמת ששאר חברי הוועדה מבינים.

רם שפע: אני מסיים, כמו שפתחתי.

רם שפע: אני עדיין מקווה ומצפה שמשרד הבריאות ומשרד החינוך, כל אחד בחלק שלו, יתעשתו ב-40 דקות שנותרו להם עד לקבינט הקורונה, ועדת שרים לענייני קורונה, שמתכנסת בשעה 12:00 ועדיין שר הבריאות מסרב לתת פתרון לכמעט שני מיליון תלמידים מכיתה ה' עד י"ב שלא יכולים עכשיו לצאת החוצה.

רם שפע: בגלל המשחקים שלהם, בין גלנט לאדלשטיין, אין לזה פתרון כרגע.

רם שפע: אנחנו מחכים לתיקון התקנות.

רם שפע: זה כל מה שדרשנו.

רם שפע: רק תעשו את זה.

רם שפע: כבר חמישה ימים עברו ואתם פשוט מתעלמים מצורך אקוטי של מנהלים, של ראשי רשויות, של מורים, של תלמידים, צורך אמיתי שאין לי דרך להסביר אותו.

רם שפע: אני מקווה שהסאגה המביכה הזאת תסתיים בקרוב.

רם שפע: אני נועל את הדיון הזה בלי לקיים הצבעה.

רם שפע: נראה בימים הקרובים איזה דברים יצופו מהשטח, מה נחשוב שצריך לשנות ואפשר לשנות או אולי לא, מכיוון שנותרו לנו עוד ימים רבים לדון בזה.

רם שפע: תודה רבה.