ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 91, 2020-10-29 10:00

רם שפע: צהריים טובים.

רם שפע: התכנסנו פה, יום חמישי, 29 באוקטובר.

רם שפע: אנחנו גם מציינים כמה ימים מיוחדים בכנסת, כמובן יום לזכרו של ראש הממשלה יצחק רבין, ולכן חשוב לנו להקפיד על הזמן כיוון שבאחת מתחילה התכנסות במליאה אז אנחנו צריכים לסיים כמה דקות לפני כן כדי להגיע בזמן.

רם שפע: אנחנו בתקופה די מעניינת פה בוועדת חינוך, בכלל בכל מה שקשור לחינוך, כל יום יש שינויים בתקנות, תקנות חדשות, כמו שכולנו רואים כל הזמן בתקשורת או בקבינט הקורונה.

רם שפע: כל יום מחדש אני אעשה סדר במה קורה, אז אני אעשה לכם רגע סדר.

רם שפע: שלושה דברים על הפרק, אם אני מחלק בשבילנו, הקבינט שולח לנו את זה ביחד את הכול, אני רוצה לעשות לכם סדר.

רם שפע: אחת, מה שביטלנו פה אתמול נכון להיום בבוקר זה לא הגיע לקבינט, כלומר בינתיים עוד לא הביאו מחדש את התיקון ל-20 ול-50 מטר.

רם שפע: אני מניח שהם לא יכלו לנהוג בחוסר אחריות כזה ויצטרכו להביא את זה בתחילת השבוע, אבל בינתיים אין לי עדכון על זה.

אורלי פרומן: עד מתי יש להם זמן?

רם שפע: כרגע אין את זה, זה פשוט לא קיים.

אורלי פרומן: אבל מתי התקנות האלה אמורות להיכנס לתוקף?

רם שפע: אין תוקף, אין תקנות כאלה כרגע.

אסתי ורהפטיג: הוועדה החליטה לבטל את הסעיף אז זה אומר שהוא לא קיים - - - שהקבינט יחליט לאשר את זה מחדש - - -

רם שפע: כן, אין תקנות כאלה.

רם שפע: כלומר לצורך העניין, היום שרי כחול לבן העלו את הנושא ואמרו לשר החינוך ושר הבריאות, אוקיי, בוטלו תקנות, בואו תביאו את התיקון, זו אחריות שלכם, הרי כבר עדכנתם את זה.

רם שפע: כלומר הם כבר אישרו את זה.

רם שפע: כרגע זה עוד לא עלה.

רם שפע: אז מקווה ומניח שזה יקרה ממש בתחילת השבוע, אבל בואו נראה.

רם שפע: זה לגבי הנושא הזה.

רם שפע: הנושא השני זה התקנות של א'-ד', מה שעכשיו הקבינט דן.

רם שפע: אני רוצה לציין וגם לשבח את הלשכות המשפטיות שזה הגיע אלינו שעה אחרי שהקבינט הסתיים, כי הם כבר היו מוכנים לזה מאמצע השבוע.

רם שפע: אני הספקתי להציץ בזה עכשיו בדרך, אני לא יודע אם אתם כבר ראיתם את זה.

רם שפע: אני לא בטוח שבזמן שיש לנו שווה – כלומר זה נושא נורא חשוב כמובן, אני לא יודע כמה כדאי לנו להתחיל את הדיון הזה כי זה אינסופי ואני מודה שלמדתי מהפעמים הקודמות שהדבר הכי נכון עבורנו זה לתת יום או יומיים לדברים להתנהל בשטח ואז להבין אם יש דברים שבדיעבד צריך להתייחס אליהם אחרת.

רם שפע: ביום ראשון חוזרים ב-א'-ד', אני לא יודע אם זה מתווה גלנט, מתווה ביבי.

רם שפע: בשורה התחתונה אני חושב שהדבר הטוב שצריך להגיד, אני חושב שהוא גם לזכות הוועדה, כולנו היינו שותפים לזה יחד, שהכיוון של לשתף יותר פעולה עם הרשויות ועם מנהלי בתי הספר מתחיל לקרות, המגמה הזאת מתממשת, וגם לפחות ארבעה ימים במקום שלושה זו מגמה מצוינת, אני שמח על כך, הלוואי שהיה חמישה ימים, אבל אנחנו יודעים שבערך בכ-150 רשויות יש חמישה ימים אז אנחנו, בעיניי, בהתקדמות כל הזמן לעבר היכולת של השטח לנהל יותר את האירוע החינוכי.

רם שפע: וגם כמובן צריך לראות איך מצליחים לסייע, בתקציבים ובמשאבים ניהוליים לרשויות שלא יכולות, שזה גם תמיד אתגר מאוד מאוד גדול.

רם שפע: אז זה הדבר השני, לגבי א'-ד'.

מאיר כהן: אני רק מבקש, אדוני, לדבר לפרוטוקול, ואני משער ששתי העמיתות שלי בהחלט מסכימות.

מאיר כהן: גם תהלה, שלוש.

מאיר כהן: אני תומך גדול בהעברת הסמכויות לראשי הערים ואני תומך גדול שראש עיר שאומרים לו שהוא יתוקצב פחות מעיר אחרת, אז לא יכולים לבוא להגיד לו בשעת משבר: אנחנו מחליטים בשבילך.

מאיר כהן: אלא ההיפך הגמור.

קטי קטרין שטרית: סמכות ואחריות, מאיר.

מאיר כהן: סמכות, לגמרי.

קטי קטרין שטרית: לא רק אחריות.

רם שפע: יפה.

מאיר כהן: ודאי.

מאיר כהן: אבל אני רוצה להגיד משהו שתסכימו איתי, אני באמת מבקש, גם מאנשי משרד החינוך, גם מהשרים וגם מראשי הערים, קחו את הסתדרות המורים בחשבון.

מאיר כהן: יש לי הרגשה קצת שדחקו אותם.

מאיר כהן: אני מבין שאנחנו מתעסקים אך ורק בילדים וטובת הילד נמצאת במרכז השולחן בכל דיון, אבל בסופו של יום החבר'ה האלה עובדים מאוד קשה ומדי פעם נשמעות קריאות כאילו מה אתם מכניסים את עצמכם ומה אתם מקשים.

מאיר כהן: בסופו של דבר כל שינוי הם וההורים ובוודאי התלמידים הם המחוללים של השינוי.

מאיר כהן: לא משנה אם אני מקבל החלטות, שיישבו סביב השולחן, הסתדרות המורים, ארגוני המורים, המורים, הם מרכיב חשוב ביותר.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להוסיף לזה.

קטי קטרין שטרית: קודם כל אני ממש מחזקת את ידיך, מאיר.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהמשבר הזה שפקד אותנו, אני מדברת על מגפת הקורונה, הוא משבר שאם היו מערבים את ראשי הערים מלכתחילה, ואני גם טענתי למה צריך, וזה קשור גם להסתדרות המורים וגם למרכז השלטון המקומי, אם היו מערבים את ראשי הערים ואת מרכז השלטון המקומי מלכתחילה המצב היה הרבה יותר טוב מבחינת הציבור, למה?

קטי קטרין שטרית: כי כל ראש עיר יודע לדבר עם הציבור של העיר שלו, על גווניו, על כל המגזרים שלו, הוא יודע טוב מאוד.

קטי קטרין שטרית: ציינתי את זה גם בוועדת הכספים, אמרתי שאם רב מסוים מפר את ההוראות ואת ההנחיות ראש העיר יודע בדיוק באיזה סנקציות, מעבר לסנקציות הקיימות על כל תושבי ישראל, הוא יודע באיזה שפה לדבר עם אותו רב, או עם המגזר הערבי או עם כל מי שאנחנו יודעים שפה ושם הפר את ההוראות.

קטי קטרין שטרית: לגבי הסתדרות המורים כנ"ל.

קטי קטרין שטרית: אנחנו שומעים מדי פעם, רק בהסכמים קיבוציים שומעים כל פעם את הטענות כלפיהם, אם היו עושים משא ומתן, יושבים סביב לשולחן, מדברים איתם.

קטי קטרין שטרית: שני הגופים האלה שדיברת עליהם, מאיר, במקרה, אתה יודע למה ההתייחסות היא כזו?

קטי קטרין שטרית: אני בטוחה שמחקרית, אם מישהו היה עושה מחקר הוא היה מוצא את התשובה, מתייחסים אליהם בזלזול מימים ימימה, גם למרכז השלטון המקומי, גם להסתדרות המורים כגוף ארגוני, הם רק דורשים, הם רק רוצים.

קטי קטרין שטרית: אבל מה האבסורד?

קטי קטרין שטרית: שנותנים להם את האחריות, אבל את הסמכות משאירים בשלטון המרכזי ומפה מתחילות כל הבעיות, מפה מתחילות כל הטעויות, וזה חבל.

רם שפע: יפה, אני מחזק.

אורלי פרומן: אני רק רוצה להוסיף.

אורלי פרומן: אני בוודאי מסכימה עם חבריי, אם אנחנו מדברים גם על י"א-י"ב והחשיבות להחזיר אותם בצורה זו או אחרת לכיוון לימודי הבגרויות, אז שלא נשכח גם את ארגון המורים פה שחייב להיות חלק מהעניין.

מאיר כהן: כן, בטח.

קטי קטרין שטרית: ברור, זה כנ"ל, הארגונים.

אורלי פרומן: הדבר העצוב בכל התהליך הזה שקרה משבוע שעבר וההצהרה של ראש הממשלה על שלושה ימים כי 'אין לי כסף' וכל ההשתלשלות בהמשך היא בעצם שהרשויות המקומיות, שכולנו ביקשנו להעביר אליהן את הסמכות לצד האחריות, או לפחות רובן, הוכיחו שהן יכולות לעשות את זה יותר טוב מהתוכניות שרצו בקבינט או במשרד.

אורלי פרומן: אז אני מקווה שמישהו גם ילמד לקח ומראש יערב אותם כי יש לנו עוד בעתיד.

רם שפע: אני רוצה כן להגיד לשבחו של השר גלנט שהוא הפנים את מה שאנחנו אומרים פה תקופה ארוכה וכולנו פה מסכימים שחייבים לחבר אותם.

רם שפע: גם הסתדרות המורים, צריך לשפר את הממשק איתם.

רם שפע: זה פשוט בסוף מונע בלגן לכולם, כי אותם מורות ומורים, כל המערכת נתרמת אם מצליחים לשלב כוחות.

רם שפע: טוב, אנחנו צריכים להשתפר בזה.

אורלי פרומן: ואני רוצה לחזור על הבקשה שלי מאתמול, אני אחזור עליה כל פעם, כי אנחנו היום ביום חמישי בצהריים, הקבינט עוד לא דן ועוד לא אישר - - -

רם שפע: הוא דן, הוא עכשיו דן.

אורלי פרומן: עכשיו דן, בסדר, אבל ביום ראשון צריך להתחיל ללמוד, מי שמכיר איך מאורגן בית ספר, צריך לתת לו זמן התארגנות כדי שבשבוע הבא תונח לפני הוועדה תוכנית ה' עד י"ב בסדר העדיפויות שהמשרד חושב, אבל שתהיה תוכנית סדורה עם הערכת לוחות זמנים שכבר ישנה במתווה הכללי, חייבים לדרוש את זה.

אורלי פרומן: אנחנו לא חייבים כל פעם בדקה ה-90 להלחיץ את כל המערכות בשטח ולא להגיע לדיון אמיתי, לדיון מקצועי, כמו שצריך.

רם שפע: חד משמעית.

תהלה פרידמן: רם, רק עוד הערה מקדימה אחת.

תהלה פרידמן: אנחנו קצת זנחנו את נושא הגנים, מבחינתנו הם התחילו ללמוד ונגמר.

תהלה פרידמן: אני רק רוצה להעיר שיש עדיין מאבק איתנים בין הרשויות המקומיות לבין הסתדרות הגננות, נדמה לי, ומה שקורה זה שגנים עובדים חמישה ימים בשבוע, לא כולל יום שישי, שזה מצוין, אבל לעומת זאת הגננות כן עובדות ויש עדיין יותר מדי צוות, גננת מחליפה, סייעת מחליפה, זה נושא שאנחנו צריכים לחזור אליו.

תהלה פרידמן: זה כל מה שאני רוצה לומר.

אורלי פרומן: זו התוצאה שלא ישבו עם הסתדרות המורים.

אורלי פרומן: יש שם אבסורד גדול, גננת-אם, במקום לעבוד חמישה ימים עם הסייעות ועם הילדים, יש לה יום חופשי, שזו זכותה, אבל ביום שישי היא יושבת לבד, הילדים לא מגיעים כי אין סייעות, אבל היא בגן כדי – זה משהו אבסורדי.

קטי קטרין שטרית: אז אולי באמת שיענו לנו על זה.

תהלה פרידמן: אבל זה לא להיום, זה בשבוע הבא.

קטי קטרין שטרית: זה לא להיום, אז אני רוצה להמשיך עם תהלה שאומרת שהנושא הזה הוא לא להיום, ויש עוד נושא שאני מקבלת עליו ואני מאמינה שכולכם מקבלים, זה הנושא של הצהרונים בחינוך המיוחד.

קטי קטרין שטרית: אגב, כל הפרא רפואי נמצאים בצהרונים, כל הפעילויות מה שנקרא אובר נמצאות בצהרונים וזה נלקח ואף אחד לא מסביר להורים גם למה לא.

קטי קטרין שטרית: כאילו יש צהרונים לגנים, אבל אין צהרונים לחינוך המיוחד.

קטי קטרין שטרית: אני לא הבנתי את הסוגיה הזאת.

קטי קטרין שטרית: אז כדאי שגם על זה נקיים דיון כמה שיותר דחוף, זה הרבה יותר דחוף מכל דבר, כי בינתיים פותחים את המערכת ולא מחזירים את ה - - -

אורלי פרומן: מה שקורה, ילדים מהחינוך המיוחד, מהגנים למשל לעיכוב התפתחותי, מצטרפים לצהרון בגן רגיל.

קטי קטרין שטרית: לא, אין להם צהרונים.

אורלי פרומן: רגע, אני יודעת, אמורים להצטרף והם לא רוצים את הערבוב הזה אז הם מנעו מהם את הצהרון.

רם שפע: בדיוק, הם לא הולכים.

קטי קטרין שטרית: לא, אז אני מדברת על גני ילדים רק של החינוך המיוחד, לא משלבים, שם גם להם באופן גורף – את יודעת מה?

קטי קטרין שטרית: צודקת, את אומרת אולי את המשולבים לא, אבל אלה שאין איתם בעיות והם כיחידה אחת, כקפסולה אחת, שזה רק גן חינוך מיוחד, למשל לאוטיסטים, אמרו לי, אני מקבלת מהורים ש - - -

קריאה: זה אבסורד יותר גדול.

רם שפע: אני רק רוצה שתבינו שאנחנו לא נצליח לסיים את הדיון עד אחת אם נמשיך.

רם שפע: אז קדימה.

רם שפע: אתם צודקים, הרבה הקדמות קריטיות ויש לנו הרבה נושאים, אני רק בסוגריים, נכון לאתמול לפחות, מבחינת כמות גני הילדים שנסגרו מאז פתיחת הגנים, דיברו על 100 ומשהו, שכשאומרים את זה זה נשמע כמספר מאוד גדול, כשמשווים את זה לזה שיש 20,000 אנחנו מדברים על בערך חצי אחוז, כך שבסך הכול הנתונים, כולם באופן כללי, בינתיים, מאוד – קשה להגיד מרוצים, אבל החששות שזה יביא לעלייה מאוד משמעותית בינתיים התבדו, אני מקווה שכך יהיה, שגם הגננות שלנו יהיו בריאות וגם נוכל להמשיך להפעיל את הגנים.

קטי קטרין שטרית: ואם תהיה עלייה כדאי שנקבל את זה.

רם שפע: נכון, אני מתעדכן כל הזמן.

רם שפע: אוקיי, הדבר השלישי שהתחלתי להגיד זה על מה שאנחנו דנים בו היום בעקבות החשיפה, גילוי, שקטי שטרית העלתה פה אתמול ואנחנו מיד כולנו הבנו שאנחנו בתוך אירוע שצריך לדון בו מהר, בנוגע לאפשרות הפתוחה לצד הסגורה של הפנימיות, מכינות קדם צבאיות ומדרשות.

רם שפע: אתמול הסתיים הדיון שאנחנו רצינו לנסות להגיע עם משרד הבריאות לאיזה שהיא הבנה איך מייצרים מתווה שהמשרד יכול לחיות איתו ואנחנו יכולים לחיות איתו.

רם שפע: לפחות הגורמים שעבדו מולי מאז לא הראו שיש איזה שהיא נכונות של משרד הבריאות לעשות שינוי, אני מקווה שקרה משהו בשעתיים האחרונות.

רם שפע: אם לא, אז אנחנו נשמע אותם ויכול להיות שאנחנו פשוט נצביע כמו שחשבנו אתמול.

רם שפע: אנחנו מנסים להיות הגונים, אבל צריכה להיות פה איזה שהיא מערכת הדדית לאירוע הזה.

רם שפע: אסתי, את רוצה להציג או שאת רוצה שד"ר אפללו תדבר?

אסתי ורהפטיג: אין לנו איזה מתווה אחר.

אסתי ורהפטיג: אני לא חושבת שזה לא הגון - - -

רם שפע: מה?

אסתי ורהפטיג: לא, אין בזה חוסר הגינות.

רם שפע: לא אמרתי שאתם לא הגונים, אמרתי שניסיתי לייצר איתכם שיח ולא קרה כלום.

רם שפע: ופניתי.

אסתי ורהפטיג: אז אני מבינה שהוועדה תחליט ואנחנו נלמד את המשמעויות.

רם שפע: אוקיי.

מאיר כהן: אפשר לגמור את זה עכשיו.

רם שפע: נשמע פשוט.

רם שפע: יש אנשים שביקשו לדבר, צופית גולן מהנהגת ההורים, את רוצה להוסיף משהו?

רם שפע: כי אנחנו בתוך סיטואציה שנראה לי שאת בעדה אז בואו לא נסבך את עצמנו.

צופית גולן: לא, לא רוצה לסבך את עצמנו ואני מכבדת את מה שאמרת שצריך להתחיל לתת למערכת לעבוד ואז לראות מה קורה, אבל, ויש פה אבל מאוד גדול, אני כן הספקתי כבר לעבור התקנות שהגיעו ממש עכשיו וגם על המתווה שפרסמו מהר מהר מהר ואני כן רוצה שהוועדה תתייחס לכמה נושאים אקוטיים, מאוד אקוטיים.

צופית גולן: חוק חינוך חובה חל באופן מלא, זה כתוב מפורשות בעמוד הראשון או השני.

צופית גולן: מזכירה, רק ביום שלישי דיברנו, משפחות וילדים בסיכון בריאותי, משפחות חוששות, אין תשובה.

צופית גולן: החל מיום ראשון מאיימים על ההורים האלה שאם הם לא שולחים את הילדים יבואו קב"סים.

צופית גולן: אני חושב ששלב האיומים הזה הסתיים ומפה צריכה להיות לפחות קריאה של הוועדה שלא מאיימים על הורים בשלב הזה, בטח לא כשאומרים לנו שבודקים איך זה קורה ואז נחשוב.

צופית גולן: אז קודם כל זה חייב לצאת, לדעתי, מתוך הוועדה.

צופית גולן: כמה דברים נוספים.

צופית גולן: בחלק הראשון של המסמך כתוב שבצהרונים שמתוך שלוש קבוצות אורגניות של הבוקר ניתן לערבב לקבוצת צהרון.

תהלה פרידמן: רגע, אבל את לוקחת אותנו לתקנות החדשות ואנחנו - - -

רם שפע: כן, זה מה שהיא רוצה, אנחנו ניתן לה להגיד.

צופית גולן: כן, אבל הדקויות האלה מתחילות ביום ראשון, תהלה.

צופית גולן: ביום ראשון.

צופית גולן: אין לנו את הזמן לבוא ולהגיד כן או לא כי ביום ראשון צריך להחליט אם המסמך מדבר על שלוש קבוצות אורגניות, שזה קפסולות של 20 ילדים מכיתה שיכולות להתערבב, או כמו שכתוב בחלק אחר של המסמך, מתוך שלוש כיתות, ואז זה אומר שמתוך שש קפסולות יכולים להתערבב בצהרונים.

רם שפע: צופית, אני אגיד לך מה נעשה, אם יש דברים שהם הבהרה נעשה אותם, אבל אנחנו לא פותחים את זה לדיון.

צופית גולן: לא, אז אני אומרת שזה חשוב לנו שתשימו פה את הדגש.

מאיר כהן: צופית, את פותחת את הדברים שלך ואת אומרת שאת מכבדת את מה שאמר יושב ראש הוועדה, בואו ניתן ליום יומיים להתחיל לעבוד ומיד את שמה – המכשולים שאת מציינת ברורים גם לנו.

צופית גולן: מאיר, ביום ראשון אומרים להורים שהם צריכים לשלוח את הילד.

מאיר כהן: אבל אולי באמת צריך לתת למערכת לפחות להתחיל.

צופית גולן: אם לא יאיימו עלינו כהורים שביום ראשון אם לא נשלח את הילדים תבוא קב"סית אתה צודק, אבל מכיוון שהמערכת כבר התחילה - - -

מאיר כהן: אולי תדייקי, מי איים?

רם שפע: לא, היא אומרת שזה מה שכתוב.

צופית גולן: משרד החינוך.

מאיר כהן: כתוב שביום ראשון מי שלא ישלח יבואו קב"סים?

צופית גולן: משרד החינוך דרך הפיקוח כבר שלח איומים, דרך המנהלים, להורים שהם מצופים החל מיום ראשון לקחת את הילדים שלהם ל - - -

רם שפע: לא, אוקיי, רגע, צופית, ההערות שלך חשובות לי אישית וגם לחברי הוועדה, אנחנו גם צריכים להתנהל בתוך סד הזמנים הקיים ומכיוון שבאחת אנחנו לא יכולים יותר לדון אז מה שאני מציע שנדבר גם אנחנו אחר כך בטלפון, אנחנו ביחד עם ההנהגה - - -

צופית גולן: אין בעיה, הערה אחרונה.

רם שפע: רגע, רגע.

רם שפע: אני מנסה לעזור לך, ואם יש דברים שאנחנו יכולים להשפיע עליהם עוד היום, אפילו בהבהרות שהמשרד יוציא או אנחנו, ננסה לעשות את זה בשמחה.

צופית גולן: בדיוק.

רם שפע: אז אם את רוצה להגיד נקודה אין בעיה ואנחנו אחרי זה ממשיכים.

צופית גולן: הערה אחרונה, מכיוון, מאיר, שאני באמת רוצה לתת להתחיל לעבוד, אבל במתווה כתוב שלפני שחוזרים אמור להתנהל שיח של המורים עם הילדים, להכין אותם, לדבר איתם על החזרה.

מאיר כהן: נכון.

צופית גולן: זה נמצא עכשיו, עכשיו 12:00, הילדים גמרו זומים, איך בדיוק זה הולך לקרות?

צופית גולן: איך זה מתחבר עם זה שביום ראשון הילד שלי אמור להגיע לכיתה והמורה שלו הייתה אמורה לקיים איתו שיח לפני?

מאיר כהן: את צודקת.

רם שפע: את בהחלט צודקת, אבל על זה גם אנחנו לא יכולים – כלומר אנחנו יכולים לעסוק בזה אחר כך בשיחה שלנו, אבל גם אם נעשה עכשיו משהו זה לא ישפיע על זה.

צופית גולן: בסדר, אז אני אומרת שזה צריך להיאמר גם על ידכם, שלא יכול להיות ששולחים את זה בשעה 12:00 בצהריים - - -

רם שפע: זה חוזר להערות של כולנו, שהכול צריך לקרות פשוט מהר יותר מיום חמישי.

קטי קטרין שטרית: ההערות שלה מאוד נכונות, אבל - - -

רם שפע: דני זמיר, ביקשת להגיד משהו, מזכ"ל המכינות הקדם צבאיות.

דני זמיר: אני אגיד בקצרה.

דני זמיר: אם משרד הבריאות לא מציע שום פשרה אני רוצה להבהיר, אנחנו לא מסוגלים לעמוד בתקנות האלה, אנחנו לא מסוגלים להכין את האנשים לצה"ל, לא לתת להם לצאת לגיבושים, זה פשוט בלתי אפשרי.

דני זמיר: התקנות הן לא ישימות ולא אכיפות, כשכתבו אותן אף אחד לא דיבר איתנו.

דני זמיר: אם משרד הבריאות לא רוצה לדבר ולא מתעניין בנתונים אני מציע שהוועדה תחזיר את זה לקבינט ושם ידברו וייבנו מחדש תקנות מתואמות.

דני זמיר: פשוט אין קשר בין התקנות לבין המצב.

רם שפע: שמעו אותך די חלש.

יאיר גולן: הוא הלין על כך שאי אפשר לסגור את המכינות הקדם צבאיות בקפסולות מבודדות לחלוטין.

יאיר גולן: הוא מבקש שיתאפשר להוציא את האנשים לגיבושים, למיונים לקראת הגיוס ולחזור חזרה.

יאיר גולן: אני חושב שהדבר הזה הוא הגיוני, כי בסך הכול אלה חבר'ה בוגרים שיודעים מה שנקרא לשים את המיגון האישי שלהם, לצאת לבקו"ם כשהדברים בצה"ל מתנהלים בהקפדה מאוד מאוד גדולה ולחזור חזרה בתחבורה ציבורית כמו שצריך.

יאיר גולן: אני חושב שזה לגמרי אפשרי.

דני זמיר: אני רוצה להוסיף, אני אדבר יותר חזק.

דני זמיר: בסך הכול המתווה שהיה קיים, של קפסולות פתוחות, קטנות, של שבועיים, זה דבר שמאפשר את הכול, גם לימודים, גם התנדבות, גם פעילות שטח וגם יציאה, בכל המוסדות לאנשים שאחרי כן מתגייסים בלי שום בעיה.

דני זמיר: לכן התקנה כפי שהיא הוצעה היא לא מותאמת ולא קשורה.

דני זמיר: וביקשנו, אם משרד הבריאות לא מוכן לבדוק את הנתונים ולא מוכן לשוחח, צריך להחזיר את זה לקבינט, שהקבינט ישוחח, יבדוק ויתאים את זה למציאות.

רם שפע: דני, אני רק אעשה סדר, גם לך וגם לחברי הוועדה, ביכולת שלנו.

רם שפע: אין לנו סמכות חוקית לעשות שינוי בתקנות, ואני חושב שאתה צריך לשמוח מזה, אז במידה שעכשיו הכוונה שלנו היא למחוק את המחיקה, כלומר לאפשר מחדש את המסלול הפתוח שלכם, אם אתם ו/או הקבינט יחשבו שיש עם זה בעיה אפשר לדון בזה עוד פעם, אבל האפשרות היחידה שלנו עכשיו היא או לעזוב את זה ואז תישארו סגורים, או להוריד את המחיקה ולפתוח אתכם, ואנחנו מאוד רוצים שתיפתחו.

רם שפע: אני מבין שזה לא אידיאלי, אבל אין לנו כלי טכני אחר ומחר זה פוקע, היכולת שלנו להשפיע על זה.

רם שפע: לכן הכי קריטי היום עבור המכינות הקדם צבאיות זה שאנחנו נשחרר את המחיקה ונחזיר את המסלול הפתוח.

דני זמיר: נכון, אמת.

רם שפע: ומיום ראשון אפשר לייצר על זה משא ומתן.

רם שפע: אני טועה, מירב?

 << דובר >> מירב ישראלי: לא.

רם שפע: אז זה רק חשוב שתדע.

רם שפע: עוד מישהו אחרון שביקש לדבר, אבי קמינסקי, יושב ראש איגוד מנהלי מחלקות חינוך ברשויות המקומיות.

רם שפע: תודה, דני.

אבי קמינסקי: שלום.

אבי קמינסקי: אני רוצה לומר שלושה דברים.

אבי קמינסקי: אחת, כרגע אנחנו עושים ככל הניתן כדי לפתוח ביום ראשון כמובן את שערי בתי הספר לכיתות א' עד ד'.

אבי קמינסקי: כולם יושבים על זה עכשיו.

אבי קמינסקי: אני רוצה להגיד משהו לצופית במקום הזה של קב"סים.

אבי קמינסקי: אנחנו לא שולחים מיד קב"סים, ההנחיה היא הנחיית מסגרת, למה היא הנחיית מסגרת?

אבי קמינסקי: למנוע ניצול לפעמים ציני כזה או אחר של אוכלוסייה או של הורה.

אבי קמינסקי: במקומות שבהם אנחנו יודעים שיש בעיות לא נשלחים קב"סים, במקומות שבהם יש ערנות של יועצת או שירות פסיכולוגי לא נשלחים קב"סים.

אבי קמינסקי: זה לא עובד ככה, זה לא איזה שרירות כזו או אחרת של האיש השומר או השוטר שמגיע ישר לבית הספר, אלא יש לזה תהליך מסוים.

אבי קמינסקי: ואני שמח על ההנחיה הזו כי היא מסדירה את זה שהילדים כן יגיעו לבית הספר, שכן יגיעו מקסימום האפשרי לבית הספר, לא כמובן אותם ילדים שצריכים להיות בבתי ספר ואליהם לא שולחים.

אבי קמינסקי: זה מבוצע ברחמנות ובבטן רכה.

אבי קמינסקי: הדבר השני, המורים נמצאים בקשר עם התלמידים של בתי הספר כל יום כמעט ואני לא מעריך שמורים עכשיו של כיתה א' או ב' יתקשרו עכשיו ל-30-20 תלמידים, כל אחד כמה שיש לו בכיתה, מכאן ועד ליום ראשון, אבל הם נמצאים כל הזמן בבתי הספר, הם באמת המנהיגים של החברה במדינת ישראל בתקופה הזו.

אבי קמינסקי: אנחנו לא צריכים להסתכל אם כתוב ככה או ככה במתווה, כרגע צריך להתעסק בפתיחה טובה, בקבלה של התלמידים עם חיוך ביום ראשון, לעשות כל מה שניתן לעשות כדי להגדיל את מספר הימים בבתי הספר מעבר לארבעה הימים.

אבי קמינסקי: זה תלוי בהרבה מאוד גורמים ואני רוצה שהוועדה תיתן גיבוי מלא, לדעתי 80% מבתי הספר ייתנו את החמישה ימים, אבל זה נקודתי לגמרי, כי מספיק שיש יותר מדי קפסולות יש פחות מדי מורים, יש יותר מדי שעות לחלוקה, זה שבץ נא.

רם שפע: משפט לסיכום, אבי.

אבי קמינסקי: ובשבץ נא הזה צריך לגבות את מי שלא יצליח לעשות את זה חמישה ימים כיוון שזה נקודתי בכל בית ספר ובית ספר.

אבי קמינסקי: בהצלחה לכולם.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: כל רגע מבקש עוד מישהו לדבר, אבל אנשים חשובים, יש פה מנכ"ל משרד ממשלתי שרוצה לדבר, אבי נעים, מנכ"ל משרד ההתיישבות.

רם שפע: כמובן שאנחנו נשמח לשמוע אותך וברוך הבא לוועדת חינוך.

אבי נעים: אהלן, אני בדיוק בסיור בדרום, בדרך לפתחת ניצנה, אני שנייה עוצר פה בצד.

רם שפע: איזה כיף לך.

אבי נעים: קודם כל דני מייצג את העניין נאמנה.

אבי נעים: הדבר שלי הכי חשוב להעביר לכם, ואני גם אמרתי את זה בבוקר לחלק מחברי הוועדה, המכינות הקדם צבאיות נמצאות פה בחזית של הקורונה.

אבי נעים: גם בהתנדבות בתקופות הכי סוערות אחוז ההדבקה פה היה אפסי, אבל המהות של המכינות וגם של חוגי סיירות זה פעילות השטח ובשטח, כמו שאנחנו יודעים, הסיכוי להידבק הוא עוד יותר אפסי.

אבי נעים: לכן מה שאנחנו מבקשים זה א', לאפשר למכינות לחזור לפעול, אתם יודעים, המכינות הן פי עשרה בפיקוד הצבאי וכולם עושים שירות משמעותי, ו-ב', להתחיל לאפשר להם לצאת לשטח על פי הנהלים, בקפסולות, במרחקים, אבל להחזיר את העסק הזה לשפיות כי החבר'ה האלה עוד כמה חודשים הולכים להיות הלוחמים והקצינים שלנו.

אבי נעים: זה המסר שרציתי להעביר, תודה.

יאיר גולן: לגמרי נכון.

רם שפע: מסר חשוב ואנחנו מחזקים אותך.

רם שפע: משה גוטמן, רצית גם לומר משהו?

רם שפע: היית איתנו אתמול וגם היום.

רם שפע: בבקשה, שלום לך.

רם שפע: היום אתה יותר מואר מאתמול.

אורלי פרומן: זה גם מצב הרוח.

רם שפע: אני מקווה שזה גם מצב הרוח לאור מה שתיכף כנראה נצביע פה.

משה גוטמן: ככה זה נראה, אנחנו מודים על זה, על המדיניות ההגיונית והרציונלית הזו בתוך כל הכאוס מסביב.

משה גוטמן: אני רק רציתי לומר שהגיעו אלינו עכשיו נתוני אמת של הבדיקות שביצענו בימים האחרונים.

משה גוטמן: אנחנו מדברים על 0.2% הדבקה, עשרה חולים סך הכול מתוך 6,000 בדיקות, הלוואי על כל הבדיקות הנתונים האלה.

משה גוטמן: זה מעיד על זה שאנחנו מתעסקים עם אוכלוסייה בוגרת בעלת משמעת עצמית מאוד מאוד גבוהה שלא רק עושה את זה בגלל המוסד, אלא גם כשהיא בבית, אנחנו מחנכים לדבר הזה.

משה גוטמן: זה רק כדי להוסיף לדברים שנאמרו.

משה גוטמן: תודה.

קטי קטרין שטרית: משה, אני רוצה לציין גם לפרוטוקול, כל הכבוד לכם, אני מאמינה שחלק מדרכי החינוך שאתם משרישים בציבור התלמידים שלכם, גם ערכים ואורח חיים, זה דבר לא פחות חשוב מעוד פרק או עוד דף או עוד משהו.

קטי קטרין שטרית: על זה יישר כוח.

קטי קטרין שטרית: תמסור את זה גם לצוות שלכם, כל הכבוד, תשמרו על הילדים, תשמרו על החיים שלהם, כדי שכשהם יחזרו הביתה או שהם ייצאו החוצה מהמוסד שלא תהיה הדבקה המונית כזו ואחרת.

קטי קטרין שטרית: זה מאוד חשוב שכולנו נעבור את המגפה הזו בעזרת ה' כמו שצריך.

משה גוטמן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: סיימנו עם הדוברים, אני רק רוצה כדי לוודא שאנחנו לא מפספסים, נעשה סדר משפטי בפעולה.

תהלה פרידמן: אני רוצה לומר, זה לא הדיון הזה, אבל הדיון הזה אם כן קב"ס, לא קב"ס, אז כותבת לי עכשיו מישהי מעמותה שהם מקבלים דיווחים מהורים שמנהלים אומרים להם שאם הם לא ישלחו את הילדים הם יפעילו קב"סים.

רם שפע: אוקיי, אני גם תוך כדי פה דיברתי עם הצוות שלי, זה נושא שאנחנו לא יכולים להזניח, נצא מפה ונבדוק את העניין הזה.

תהלה פרידמן: כן, אנחנו נצטרך לחשוב עליו.

רם שפע: ברור שאי אפשר לייצר - - -

קטי קטרין שטרית: זה נראה לי מוזר.

רם שפע: יכול להיות שמנהלים לא הבינו או שהם קשוחים מדי.

רם שפע: אנחנו צריכים לשמור על היגיון בתוך הדבר הזה.

קטי קטרין שטרית: אני אגיד לך משהו, יושב פה ראש עיר לשעבר, גם אם הוא היה רוצה הוא לא יכול, כמה קב"סים כבר – כדי להקיף את כל המוסדות, רק להקיף אותם, אתה צריך שבוע וחצי.

רם שפע: כן, נכון, אבל עצם האמירה היא משהו שבתור הורה - - -

קטי קטרין שטרית: זה כנראה אתה יודע, נו נו נו, תיזהרו, אם לא, נשלח לכם – אתה מבין?

תהלה פרידמן: יבוא שוטר.

רם שפע: את צודקת, אבל עדיין אנחנו צריכים לשמור אפילו על התחושה של ההורים בבית, המשרד צריך להוציא הבהרה.

מאיר כהן: אני חושב שהמשרד צריך – כן, אתה צודק.

רם שפע: אולי הוא לא ירצה, אגב, כי זה בעצם מנוגד לחוק.

מאיר כהן: ולהביע את מורת רוחנו כוועדת חינוך.

מאיר כהן: אני לא מאמין שיש מנהל או מנהלת בית ספר – אני רוצה להגיד כמה דברים לזכותם, מילה, בקיצור.

מאיר כהן: אני פוגש אותם, אני רואה אותם, כל אחד מאיתנו רואה את החבר'ה האלה, אני חייב להגיד, אני לא מאמין שיש מנהל או מנהלת בית ספר שהם לא נמצאים במוסד שלהם מאז תחילת המגפה.

תהלה פרידמן: לא, הם שם, ברור שהם שם.

מאיר כהן: הם כל הזמן יושבים והם דרושים ומשגעים אותם עם החלטות כאלה ואחרות.

מאיר כהן: אני לא מאמין שמה שיטריד מנהל או מנהלת ביום ראשון בבוקר זה לקרוא לקב"ס ולהגיד לו: לך תביא לי את פלוני אלמוני שלא בא.

מאיר כהן: זה נראה לי מגוחך.

מאיר כהן: אבל רצוי להביע את מחאתנו, אם דבר כזה נאמר, ושיוציאו הבהרה.

רם שפע: מסכים בהחלט.

יאיר גולן: העת הזאת זו עת שבה, גם בהורים שיותר מהססים, צריך לטעת ביטחון, להראות להם שהמוסד מתפקד, שהוא עושה את זה בצורה ראויה, בצורה בטוחה, להזמין אותם, להגיד להם לבוא לראות איך זה עובד, בואו תתרגלו, אולי נתחיל בשעה, אולי נמשיך בשעתיים.

יאיר גולן: הפעלת צעדים כוחניים זה ממש לא העת.

מאיר כהן: נדמה לי שקטי דיברה אתמול על - - -

קטי קטרין שטרית: כן.

רם שפע: אוקיי, מסכים.

רם שפע: נראה לי שכולנו מסכימים וזה נרשם גם בפרוטוקול שוועדת החינוך של הכנסת חושבת שזה ממש לא העת לתת תחושה לאף הורה ולאף ילד שישלחו אליו קב"ס הביתה במידה שהוא לא יגיע בשלב המורכב הזה.

אורלי פרומן: יחד עם זאת לפעול ברגישות

קטי קטרין שטרית: לא, גם להורים יש לי מסר, נמצאת איתנו עכשיו גם מהנהגת הורים, אם יש הורים שלא מעוניינים לשלוח את הילדים שלהם, לפחות שייַדעו, שיודיעו להנהלת בית הספר.

רם שפע: זה צריך להיות בשיח מתמיד.

קטי קטרין שטרית: יש לי אחות שהיא מנהלת בית ספר והיא צופה בנו כרגע, אז היא כותבת לי: תגידי שהמנהלים עובדים מאוד קשה, הם יודעים על כל ילד איפה הוא נמצא.

קטי קטרין שטרית: ברור, אנחנו מרגיעים את כל מערכת המורים והמנהלים במדינת ישראל שאנחנו מאמינים, אנחנו יודעים שאתם עושים את העבודה שלכם נאמנה, כולנו נמצאים במצב הכי לא נורמלי שיש בעולם, אבל אנחנו פה בשביל לשרת את הציבור.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכל חברי ה - - -

תהלה פרידמן: ולהיפך, אנחנו בעד שייתנו לכם יותר לנהל.

קטי קטרין שטרית: נכון.

רם שפע: אנחנו עוברים להצבעה, רק בגלל שזה טיפה אחרת ממה שאנחנו עושים בדרך כלל, אנחנו מוחקים מחיקה ואסתי, תקשיבי, לראות שאנחנו לא מפספסים.

 << דובר >> מירב ישראלי: אז גם ביררתי את זה עם אסתי כדי שלא תהיה הצבעה על דברים שאנחנו לא רוצים לבטל.

 << דובר >> מירב ישראלי: בעצם אנחנו מדברים על תיקון מספר 4 שהגיע אלינו והוועדה לא מאשרת, למיטב הבנתי, את התיקון בהגדרה פנימייה.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה לא מופיע אצלכם בדף הזה, זה מופיע בנוסח המלא, בהגדרת פנימייה הוסיפו את המגבלה של 'הכול ובלבד שתלמידים שוהים בה לתקופה של 30 ימים רצופים לפחות'.

 << דובר >> מירב ישראלי: זאת אומרת כבר בהגדרה יש את המגבלה.

 << דובר >> מירב ישראלי: לכן צריך לבטל את התיקון להגדרה.

תהלה פרידמן: מירב, אנחנו לא רוצים להחזיר את התיכונים.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה ההמשך, ואסתי תתקן אותי אם אני טועה.

אסתי ורהפטיג: רק לגבי ההגדרה, אני רוצה לומר שהיו עוד כמה תיקונים קטנים, כי אם זה בעצם מוחק את כולם, אני לא יודעת, תגידי לי את אם את חושבת שזה מאוד משפיע, כתבנו גם שזה כולל לינה וגם היה כתוב שהיא מסגרת שמספקת לתלמידים מגורים ומעטפת חינוכית, אז אנחנו הוספנו 'המספקת ומיועדת לספק'.

אסתי ורהפטיג: היו אז כל מיני פרסומים על כוונות של מוסדות חינוך להגיד שהם פנימייתיים, למרות שהם לא באמת, רק כדי לפתוח, לכן הוספנו את זה.

אסתי ורהפטיג: גם בלי התוספות האלה כנראה שמקום שהוא לא פנימייה לא ייכנס.

אסתי ורהפטיג: רצינו להבהיר, אבל המחיקה תהיה גם על זה.

 << דובר >> מירב ישראלי: כן, נכון.

 << דובר >> מירב ישראלי: להבנתי, זה גם מה שהיה בנוסח הקודם, היה ברור, לדעתי, מה זה פנימייה ולנו אין דרך אחרת לתקן, לכן זה יביא - - -

אסתי ורהפטיג: אני רק אומרת לפרוטוקול שמבחינתנו פנימייה זה פנימייה, כזאת שמיועדת להיות פנימייה, זה ככה לפני הנוסח וגם אחרי.

 << דובר >> מירב ישראלי: כן, אני מסכימה.

 << דובר >> מירב ישראלי: ולוועדה אין דרך אחרת אלא לבטל את התיקונים להגדרה.

 << דובר >> מירב ישראלי: אז בעצם לא מאשרים את התיקונים להגדרה פנימייה ומה שלפניכם, בסעיף, אתם יכולים לראות את המחיקות, בסעיף 29, בסעיף 29(ב) לא מאשרים את התיקונים, שזה המחיקות, בעצם מחזירים את ה - - -

רם שפע: אולי תקריאי את זה, שיהיה ברור מה אנחנו עושים.

רם שפע: מה שאני רוצה זה שיהיה ברור לכולם מה השינוי שלנו, למה הוא יגרום.

 << דובר >> מירב ישראלי: אוקיי, אז אנחנו מדברים בפנימייה על תיכונית, מחזירים את המילים, 'אחד מאלה, (1) מסלול פתוח בקבוצות של עד 18 תלמידים, ויחולו לעניין כניסה ויציאה מחוץ לשטח הפנימייה הוראות ותקנות הגבלת פעילות'.

 << דובר >> מירב ישראלי: כלומר שעל החניכים חלות ההוראות הרגילות שחלות על כל אזרח.

 << דובר >> מירב ישראלי: ו-(2) מחזירים את המילים 'מסלול סגור', כי עכשיו זה נדרש.

רם שפע: כי יהיו את שתי האפשרויות, אז גם מסלול סגור זאת אופציה, היא לא בלעדית.

 << דובר >> מירב ישראלי: נכון.

 << דובר >> מירב ישראלי: וב-(2)(ב) כתוב, 'לאחר התקופה האמורה בפסקת משנה (א)', זה לגבי המסלול הסגור, חוזרות המילים 'ואם התלמידים במוסד מתכוונים לשהות בו לתקופה של עוד 30 ימים לפחות', כי בעצם הורדנו את התיקון בהגדרה.

 << דובר >> מירב ישראלי: צריך לשים לב שב-(ג) אנחנו לא נוגעים, לכן בפנימיות התיכוניות, לא העל-תיכוניות, עדיין נשאר רק מסלול סגור.

יאיר גולן: לא, זה לא טוב.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה מה שרציתם אתמול.

יאיר גולן: אני חייב להעיר פה משהו, חלק גדול מהפנימיות משלבות גם תיכון רגיל וגם פנימיות.

יאיר גולן: איזה?

יאיר גולן: מקווה ישראל, התיכון הסביבתי בשדה בוקר, הכפר הירוק.

תהלה פרידמן: אבל למה צריך לפתוח אותם?

תהלה פרידמן: הרי הפנימיות שנפתחות הן רק לנוער בסיכון וחסר עורף משפחתי, אין סיבה ש - - -

קטי קטרין שטרית: כן, זה מה שהיה כתוב כבר מלכתחילה.

יאיר גולן: לא, רגע, רגע.

יאיר גולן: יש לנו אינטרס מובהק שמקסימום ילדים ילמדו כמו שצריך.

אסתי ורהפטיג: לא, אני אסביר.

אסתי ורהפטיג: בהגדרת פנימייה, מוסד שהוא גם פנימייה וגם תיכון אקסטרני לא פועל, רק כזה שהוא פנימייה מלאה שכל התלמידים בו הם – כי אנחנו לא רוצים מצב שחלק מהתלמידים לומדים וחלקם נשארים ב - - -

רם שפע: השילוב לא אמור לפעול עכשיו.

תהלה פרידמן: זה גם לא מוצדק.

תהלה פרידמן: תקשיב, זה לא כדאי.

רם שפע: כן, לדעתי לא כדאי לנו לגעת בזה.

מאיר כהן: אתה נוגע בזה יש לזה השלכה רוחבית, אין שום סיבה ש - - -

קטי קטרין שטרית: בדיוק, אתה זורק עכשיו פצצה לכל בתי הספר התיכוניים.

רם שפע: אני אישית הבנתי את הקבוצה הזו ולכן לא התייחסתי לזה.

קטי קטרין שטרית: נכון מאוד.

רם שפע: בסדר, אנחנו בינתיים נסגור פה את יאיר גולן על המשמעות.

 << דובר >> מירב ישראלי: יכול להיות שיש פה איזה עניין שביטלנו את ה-30 ימים בהגדרה של פנימייה שבעצם כאן נמחק אמנם במסלול פתוח או סגור, אבל הם יכולים להצטרף רק לקבוצה חדשה של - - - זו המשמעות, נכון?

קריאה: זו אפליה - - -

יאיר גולן: אין פה שום אפליה, מה שיותר אנשים שילמדו.

יאיר גולן: מה רע בזה שלומדים?

קטי קטרין שטרית: תמשיכי, מירב.

 << דובר >> מירב ישראלי: בעצם מצביעים רק על לא לאשר את התיקונים בהגדרה פנימייה ופסקה (ב) לתקנה 29.

רם שפע: אוקיי, בסדר?

רם שפע: כולנו מיושרים?

רם שפע: אז אנחנו מצביעים על – מה הסעיף הראשון, איך הצגת אותו?

 << דובר >> מירב ישראלי: אמרנו, התיקונים להגדרה פנימייה בתקנה 1.

רם שפע: אז אנחנו מצביעים על להוריד אותם.

 << דובר >> מירב ישראלי: נכון, לא לאשר את התיקון שהובא לנו.

רם שפע: אז אנחנו מצביעים על לא לאשר - - -

קטי קטרין שטרית: יש שם משהו עם אנשי צוות, בסעיף 29(3)(ב)(2)(ה), כניסת אנשי צוות הותרה בכפוף.

קטי קטרין שטרית: לא, זה בסדר.

קטי קטרין שטרית: אחר כך כניסת אנשי צוות תהיה רק בהפרדה מוחלטת, לרבות בעת המעבר בתוך שטחי הפנימייה.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה דווקא בא להקל.

רם שפע: כן, זה כדאי לנו.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה במסלול הסגור, איש הצוות שלא בא במגע בכלל עם התלמידים יכול לצאת.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה בא להקל.

רם שפע: בסדר, אנחנו מחזירים אחור, בשפה שלנו, את התיקון להגדרות של מהי פנימייה.

רם שפע: זו הצבעה ראשונה.

רם שפע: מי בעד לעשות את השינוי הזה?

רם שפע: אוקיי, כולנו, שישה בעד, פה אחד.

רם שפע: בעד – 6

רם שפע: פה אחד פה.

רם שפע: מתחיל לשמח אותי האירוע הזה.

 << דובר >> מירב ישראלי: ולא לאפשר את התיקונים ב-29(3)(ב).

רם שפע: ואנחנו לא מאשרים את המחיקות בסעיף 29(3)(ב), ושוב, בכך מחזירים את המסלול הפתוח שהיה בהתחלה למימוש מחדש.

רם שפע: מי בעד? פה אחד.

רם שפע: בעד – 6

 << דובר >> מירב ישראלי: הבהרה לגבי מכינות אופק, לא נגענו בתיקון.

רם שפע: לא נגענו במכינות אופק, הן נפתחו מהמשמעויות של מה שעשינו פה שלשום.

רם שפע: הן יכולות להישאר פתוחות.

 << דובר >> מירב ישראלי: כן.

רם שפע: כי הכול התממשק פה אז יש הבהרות.

רם שפע: שואלים אותנו הרבה שאלות, כולם בלחץ.

רם שפע: נראה לי שמי שצופה בנו מהמדרשות ומהמכינות הקדם צבאיות יכולים להיות שמחים, גם על זה שקטי אתמול עלתה על זה וגם על זה שכולנו היינו בעד זה.

קטי קטרין שטרית: בהצלחה.

קטי קטרין שטרית: רם, רק שיידעו לשמור על הבריאות, לשמור על הבריאות.

רם שפע: חשבתי שיש פרגון ליושב ראש הוועדה.

קטי קטרין שטרית: לא, סליחה, כל הכבוד ליושב ראש הוועדה.

רם שפע: לא, סתם.

רם שפע: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.