ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 138, 2020-11-09 10:00

יעקב אשר: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה.

יעקב אשר: על סדר-היום ארבעה נושאים, כולם מעניין לעניין באותו עניין, אבל לפי הסדר הכרונולוגי שלהם: 1.

יעקב אשר: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7), לעניין התקנות שלא חל עליהן אישור הכנסת מיום ט"ו בחשוון התשפ"א – הדברים שעדיין לא אישרנו; 2.

יעקב אשר: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 8); 3.

יעקב אשר: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות)(תיקון מס' 9) (תיקון); 4.

יעקב אשר: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות)(תיקון מס' 9).

יעקב אשר: בפתח הדברים אני רוצה להודות – הכרת הטוב לאנשים שבילו פה בחודשים האחרונים הרבה זמן.

יעקב אשר: שמענו אתמול כולנו בצער על כך שפרופ' גרוטו – אני רוצה לומר, שמענו בצער על עזיבתו בזמן הקרוב, הבנתי עד ינואר או דצמבר, של פרופ' גרוטו, שהיה מבכירי משרד הבריאות.

יעקב אשר: אני חושב שהאיש הכי מזוהה עם המגפה של הקורונה.

יעקב אשר: כולנו זוכרים את ההתעסקות שלו כשיצא בשליחות של המדינה ליפן, אם אני זוכר נכון, באונייה שהיו ישראליים שהיו תקועים שם.

יעקב אשר: אם יש מישהו שמזוהה יותר עם כל התקופה הזאת, זה איתמר גרוטו.

יעקב אשר: אני רוצה לומר, אני חושב שעל דעת כל חברי הוועדה – איתמר הוא איש מקצוע מהמדרגה הראשונה, מסור מאוד, לוקח דברים מעבר לכפתור.

יעקב אשר: זה לא תמיד טוב, אבל זה מראה את הייחודיות שלו ואת האנושיות שלו.

יעקב אשר: אחד הדברים – למרות שלא תמיד הסכמנו, והרבה פעמים אפילו חלקנו עליו, והיו פה גם ויכוחים בוועדה, אבל תפקידו היה לייצג החלטות.

יעקב אשר: לא תמיד זה התפקיד הקל והחביב.

יעקב אשר: היום, שרון, את על הרמפה בעניין הזה, גם באירוע שיהיו עליו הרבה שאלות.

יעקב אשר: הישירות שלו והיושרה שלו, זה היתרון הגדול שלו.

יעקב אשר: אני חושב שאפשר בהחלט לומר עליו – אני לא רוצה להספיד אותו – הוא רק בתחילת דרכו.

יעקב אשר: אנחנו בני אדם.

יעקב אשר: צריכים להכיר טובה, לכבד, ובאמת, אם מצטערים, גם להצטער.

יעקב אשר: אני חושב שהיתרון שלו, ואולי גם החיסרון שלו במקומות מסוימים, היה שהוא אמר את מה שהוא חושב.

יעקב אשר: הוא חשב את מה שאמר, ולא פעם זה עלה לו – אפרופו משרד הבריאות – גם קצת בבריאות.

יעקב אשר: אני קודם כל מצטער – לא יודע אם לוועדה יש אפשרות לקבל החלטות בעניין הזה, אבל ככל שתלוי בי, חלק מהפסיפס שמשרד הבריאות היום מייצג, טוב שאיתמר נמצא שם.

יעקב אשר: אני מבין שהוא עדיין נמצא בתקופה הקרובה.

יעקב אשר: אנו מכבדים את החלטתו.

יעקב אשר: אנו מאחלים לו הצלחה בכל אשר יפנה ויעשה - יצליח.

יעקב אשר: נמצאת אתמול הד"ר שרון אלרעי, ראש שירותי בריאות הציבור, המשנה ליועמ"ש לממשלה רז נזרי.

יעקב אשר: מיכל שבה אלינו.

יעקב אשר: אני שמח שאתם כאן, כי אולי הסוגיה העיקרית שנדון בה היום – תצטרכו הרבה יכולות הסברה כדי להסביר לנו אותה.

יעקב אשר: כולנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

יעקב אשר: אני מדבר בשם עצמי, אבל שמעתי זאת מהרבה מאוד חברים, קואליציה כאופוזיציה כאחד – אנחנו מברכים על ההחלטה לפתוח את החנויות, עם כל האילוצים.

יעקב אשר: תבינו – אמרתי כאן בוועדה לא פעם ולא פעמיים – אין טובים יותר ורעים יותר.

יעקב אשר: זה לא שמשרד הבריאות הוא רע וחברי הכנסת שבאו הבוקר והכינו עצמם הם הטובים.

יעקב אשר: החלטנו פה בשולחן הזה הרבה מאוד דברים לא טובים, אם זה בנושא צווי סגירה, אם זה בנושא קנסות, הגבלות.

יעקב אשר: בלי סוף.

יעקב אשר: יש לנו לפעמים ההסתכלות שלנו.

יעקב אשר: אני חושב שאם נשקף גם את הדעה שהיתה בתוך הממשלה, למרות שבסוף הממשלה מחליטה כממשלה, וזה תפקידה, אבל גם בתוך הממשלה אני משער שהרבה גבות הורמו על הפשרה המפא"יניקית הזאת של החנויות.

יעקב אשר: כי אם יש הגדרה שאומרת: פתח לרחוב, אז הוא פתח לרחוב, לא משנה אם הוא רחוב אלנבי בתל אביב, רבי עקיבא בבני ברק או מרכז, אבל הוא פונה לרחוב, הדרך היחידה להיכנס אליו זה מהרחוב, הדרך היחידה לצאת ממנו זה מהרחוב.

יעקב אשר: נשמע הכול בנפש חפצה, אבל תצטרכו לגייס הרבה יכולות הסברה בעניין הזה, כי אנו מתקשים להבין את זה.

יעקב אשר: אני מציע את סדר הישיבה כדלהלן.

יעקב אשר: הייתי רוצה שהד"ר שרון אלרעי תפתח – נשמח לשמוע סקירה על מצבנו, סטטוס.

יעקב אשר: אנחנו לא מכירים כל כך את תוכנית היציאה.

יעקב אשר: יש תוכנית אב.

יעקב אשר: יש תוכנית אב שממנה נגזרות תוכניות אופרטיביות, שלפעמים יכולים להיות בהם שינויים, אבל אנו מבינים שאנו נמצאים במשחק שנקרא ניהול סיכונים.

יעקב אשר: לא הולכים פה על בטוח.

יעקב אשר: ובניהול סיכונים אנחנו צריכים לקבל את ההסברים ולדעת אם הניהול הוא נכון, אם לא, ואפשר גם לשמוע דעתם של כאלה שהם לא אנשי מקצוע היום, כי הם בחרו בדרך אנשי ציבור, אבל היו אנשי מקצוע בעבר, אולי יהיו אנשי מקצוע בעתיד.

יעקב אשר: לכן אני חושב שכדאי שנשמע אחד את השני, וזו מטרת הדיון היום, ולאחר מכן נגיע להחלטות אופרטיביות.

אלי אבידר: אתה מדלג עלינו.

אלי אבידר: תסביר לנו מתי אנחנו מדברים.

יעקב אשר: אחרי שנשמע את ד"ר אלרעי, נשלב גם את חברי הכנסת.

יעקב אשר: אני לא רוצה הצעות לסדר היום.

יעקב אשר: אני מבקש לכבד אותי.

אלי אבידר: חלום שלי שתכבד גם אותנו.

יעקב אשר: אני מודה למנכ"ל הכנסת, שהפתיע אותנו, והכניס לנו את הפרספקסים האפורים.

יעקב אשר: אחרי שגמרנו להודות לטכנאים – בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: אני באמת חושבת שראוי – ואם זה לא הוצג פה בצורה מסודרת – ראוי שנציג בצורה מסודרת את אסטרטגיית היציאה של משרד הבריאות.

שרון אלרעי-פרייס: אני מגישה לכם את הדבר המקוצר.

שרון אלרעי-פרייס: במקור היה תוכנית של תשעה שלבים, ולבקשת ראש הממשלה עבדנו גם עם משרדים אחרים וקיצרנו את התוכנית.

שרון אלרעי-פרייס: אני מראה לכם את מה שהגשנו כסופי, ועליו יש הדיונים.

שרון אלרעי-פרייס: פה זה העקרונות.

שרון אלרעי-פרייס: הבסיס של הדבר הזה – הליבה - מדיניות, שהיא שווה שוויונית.

שרון אלרעי-פרייס: אסטרטגיית יציאה שתלויה במדדי תחלואה; לא בתאריכים שקבועים ביומן, ואנחנו לאט-לאט פותחים, והמגפה מתנהלת בלי שום קשר במקביל.

שרון אלרעי-פרייס: רק כשאנו יודעים שאנו בשליטה במצב, אז אנחנו פותחים את השלב הבא, וזה מורכב – גם לנו, כי כל הזמן מבקשים תאריכים, ואנשים רוצים להתכונן - זה מאוד ברור, אבל אם אנחנו שוברים את החוק הזה, הכול יכול לקרוס.

שרון אלרעי-פרייס: חלק מהדבר הזה – שבועיים מינימום רווח בין שלב לשלב כדי לראות את האפקט של השלב שעבר.

שרון אלרעי-פרייס: זה עיקרון בסיסי שמי שאנחנו מאמתים אותו היום כמאומת, נחשף ונדבק עשרה ימים, שבועיים קודם כי לוקח זמן עד שהאדם מעלה את הווירוסים ועד שאנחנו מאבחנים אותו.

שרון אלרעי-פרייס: כל מדיניות שאנו עושים, אנו נראה את התוצאות שלו שבועיים אחרי.

הזרוע השנייה: הזרוע השלישית היא אכיפה, ולוודא שההנחיות של מדינת ישראל נאכפות גם פה בצורה שוויונית.

הזרוע השנייה: אקדים ואומר שהגענו לטבלה הזאת – זה ההסבר לאסטרטגיית היציאה – אחרי שעשינו תהליך מסודר במשרד, שבו כל סקטור נבחן לפי שישה קריטריונים: האם זה מייצר התקהלות, האם היא מעל שעה, האם יכולה להיות התקהלות בלתי נשלטת, האם זה במקום פתוח או סגור, האם נדרשת הורדה של מסכה, ועד כמה קל לנו לקטוע שרשראות הדברה.

הזרוע השנייה: ברגע שיש מישהו מאומת – עד כמה בקלות אני מצליחה לזהות את האנשים שהיו לידו או להכניס אותם לבידוד, לדגום אותם וכו'.

הזרוע השנייה: אלה ששת הקריטריונים.

הזרוע השנייה: כך כל סקטור סווג בין סיכון נמוך – אם יש לו רק אחד או שניים מהקריטריונים, סיווג בינוני – שלושה או ארבעה, וסיווג גבוה – חמישה או שישה.

הזרוע השנייה: בנינו תוכנית שמבוססת על זה.

הזרוע השנייה: אתם רואים מה קורה בחינוך.

הזרוע השנייה: בשלב הראשון נפתחים דברים בחוץ, במרחבים הפתוחים, אבל בלי התקהלויות.

הזרוע השנייה: אנשים שמסתובבים בטבע זה כמובן הסיכון הכי נמוך.

הזרוע השנייה: בנוסף, מספר קבוע וקטן של אנשים – עבודה בלי קהל.

הזרוע השנייה: אנשים בעצמם יודעים עם מי הם עובדים בעבודה.

הזרוע השנייה: ברגע שיש שם מישהו מאומתת, קל מאוד לזהות את זה.

הזרוע השנייה: אתם יכולים לראות דברים שנוספו – איסוף עצמי ממסעדות.

הזרוע השנייה: ברגע שירדו מגבלות התנועה, אין בעיה לעשות את זה.

הזרוע השנייה: גנים בחוץ.

הזרוע השנייה: הסקטור בחינוך, שהוא עם הסיכון הכי נמוך – גיל הרך, גילאים 0 עד 6.

הזרוע השנייה: בשלב השני, שנפתח לפני שבוע, פתחנו רפואה משלימה.

הזרוע השנייה: דברים שהם אחד על אחד.

הזרוע השנייה: העיקרון: מספר תחלף קטן של אנשים.

הזרוע השנייה: מישהו שבא במגע.

הזרוע השנייה: עכשיו זה כבר לא אנשים קבועים, אבל הם מתחלפים בכמות קטנה, וזה הטיפולים והמספרות והשירותים וכו'.

הזרוע השנייה: נוסף לזה לינה כפרית, הצימרים שהיה אמור להיות בשלב יותר מאוחר, אחרי מגבלות שפתיחת הצימרים לא תייצר התקהלות.

הזרוע השנייה: שלא התכוונו אליה.

הזרוע השנייה: ספורט מקצועי ותחרותי.

הזרוע השנייה: מבחנת החינוך, השלב הבא – כל פעם שאנחנו עולים במדרגת הגיל, יש עלייה בסיכון מבחינת התחלואה.

הזרוע השנייה: השלב הבא: כיתות א' עד ד'.

הזרוע השנייה: בשלב 3 היה אמור להיפתח כל המסחר ביחד.

הזרוע השנייה: בדיוק מהמקום שתשאלו עכשיו: למה זה פה?

הזרוע השנייה: למה לפתוח חנויות רחוב ולמה לא את הביגים?

יעקב אשר: למה אחד.

שרון אלרעי-פרייס: התוכנית המקורית בשלב 3, שהעיקרון האפידמיולוגי – לא גחמה – עכשיו מסתובבים מספר מתחלף גדול של אנשים, שאיני בהכרח יכולה לזהות אותם.

שרון אלרעי-פרייס: למשל, אצל מישהו במספרה עושים רישום, יודעים מי הגיע.

שרון אלרעי-פרייס: פה כשאנשים מגיעים למסחר, איני יודעת מי היה ליד מי בחנות.

שרון אלרעי-פרייס: כולכם זוכרים את המקרה המאוד ידוע של הפיראט האדום.

שרון אלרעי-פרייס: קשה להגיד עד כמה מקרים כאלה עוד יש, למרות שאנחנו עושים מעקבים של חשיפות ויכולים להראות גם את הנתונים האלה.

שרון אלרעי-פרייס: אין ספק שפתיחת מקומות שבהם יכולה להיווצר התקהלות ואנשים אקראיים שאנחנו לא מכירים אותם בכמות גדולה שמתחלפת, מייצרת סיכון נפרד.

שרון אלרעי-פרייס: במקביל – פתיחה של ה' ו-וו' וחינוך בלתי פורמלי.

תהלה פרידמן: למה סיווגתם חינוך בלתי פורמלי בחוץ בשלב הזה?

יעקב אשר: יהיו אחר כך שאלות של חברי הכנסת.

שרון אלרעי-פרייס: שלב 4 – פעולות מבחינה אפידמיולוגית, בסיכון יותר גבוהה, כי הן דורשות מאתנו להוריד מסכה ובחללים סגורים – מסעדות, בתי קפה, בתי מלון, חדרי כושר, בריכות, חוגי ספורט במקום סגור.

שרון אלרעי-פרייס: אני עוזבת את כל מה שקורה בצד החינוך כי אנחנו עובדים עם משרד החינוך כדי לראות איך להתוות את זה, משהו שפדגוגית יהיה יותר נכון, לדברי משרד החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: שלב 5 ו-6 זה הפעולות שיוצרות התקהלות והתנהגות שהיא פחות בטוחה – ריקודים, אוכל, אלכוהול וכו'.

שרון אלרעי-פרייס: אלה העקרונות, איך זה נפתח.

שרון אלרעי-פרייס: שלב ראשון – קבוצה קטנה במקומות סגורים.

שרון אלרעי-פרייס: קבוצה קטנה, קבועה של אנשים.

שרון אלרעי-פרייס: שלב שני – מספר מתחלף קטן של אנשים מזוהים.

שרון אלרעי-פרייס: שלב שלישי – מספר מתחלף גדול של אנשים.

שרון אלרעי-פרייס: שלב רביעי – פעולות בלי מסכה בחללים סגורים, ובשלב 5 ו-6 – פעולות המוניות ובסיכון גבוה.

שרון אלרעי-פרייס: פה רואים את אסטרטגיית היציאה.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי ניהול סיכונים, מבחינה אפידמיולוגית טהורה, הכי קל היה – ויש יועצים שיעצו את זה - להיות בסגר עוד חמישה, שישה, שבעה, שמונה שבועות, להגיע ל-100 מאומתים ליום ואז לצאת.

שרון אלרעי-פרייס: זה אפידמיולוגית היה הכי פשוט.

שרון אלרעי-פרייס: דווקא התוכנית זאת נבנתה מתוך קבלת סיכונים.

שרון אלרעי-פרייס: לצאת באלפיים מאומתים ביום זה סיכון לא מבוטל, ולומר: אנו יכולים להרשות לעצמנו את הסיכון הזה אם אנו עושים את זה מדורג, אחראי, זהיר, לפי העקרונות שאמרנו: בכל שלב עושים את התכולה של אותו שלב, בין שלב לשלב לפחות שבועיים רווח, והמעבר בין השלבים – לפי מדדי תחלואה, שזה שתי העמודות הירוקות.

שרון אלרעי-פרייס: תכף אראה לכם את המדדים של אתמול.

שרון אלרעי-פרייס: ברגע שדבקים בתוכנית, אפשר לעשות את זה בצורה זהירה ומדודה.

שרון אלרעי-פרייס: אני מזכירה - מהסגר הראשון יצאנו ב-20 מאומתים ליום.

שרון אלרעי-פרייס: הגענו תוך ארבעה חודשים לסגר.

שרון אלרעי-פרייס: מהסגר הזה אנחנו יוצאים בפי 100 – 2,000.

אלי אבידר: כמה בדיקות?

שרון אלרעי-פרייס: אענה.

שרון אלרעי-פרייס: מבחינה אפידמיולוגית, היה הרבה יותר בטוח לצאת ב-100, 200 ליום, ואז אפשר היה לעשות את זה בפחות שלבים.

שרון אלרעי-פרייס: כשאתה יוצא בתחלואה של אלפיים מאומתים ליום, זה סיכון, שמשרד הבריאות לקח בצורה מחושבת מתוך הבנה, שלמשק, החברה, הכלכלה, איפה שהיינו ושאי-אפשר למשוך את המדינה עוד חמישה, שישה, שבעה, שמונה שבועות.

שרון אלרעי-פרייס: בצורה כזו אנשים אחרי סוכות חיכו להשתחרר, ועוד השבוע, כשאמרנו: חכו עוד קצת כדי שזה יירד עוד קצת – גם היה בקושי.

שרון אלרעי-פרייס: גם השבוע הזה כנראה שפחות שמרו – גם רואים את זה בנתונים.

שרון אלרעי-פרייס: רואים את מתווה היציאה.

יעקב אשר: אבל לקחתם בחשבון כמובן, שברגע שמשחררים – נגיד, 0 עד 6 או כיתות א' עד ד', משהו צריך לתת.

יעקב אשר: יש תזוזה סבירה והגיונית.

יעקב אשר: מילת הקסם: ניהול סיכונים.

יעקב אשר: יש סיכון.

שרון אלרעי-פרייס: לגמרי.

שרון אלרעי-פרייס: הדבר הכי פחות מסוכן הוא שכולנו נסתגר בבית, וכל אחד בבית שלו ובחדר נפרד.

קארין אלהרר: זה לא יקרה.

שרון אלרעי-פרייס: ברור.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו גם לא רוצים לחיות כך.

שרון אלרעי-פרייס: אבל ההסתכלות שלנו של התוכנית הזו היא לא מתוך ניסיון – אם תסתכלו על השורה התחתונה של מה היעד שלנו של מאומתים ביום, בשורה התחתונה, בעמודה השנייה מימין – מנסים להגיע ל-250 או פחות מאומתים ביום.

שרון אלרעי-פרייס: אף אחד במשרד הבריאות לא מנסה למגר את הקורונה, אף אחד לא חושב שנגיע לאפס הדבקה.

שרון אלרעי-פרייס: ברור לנו שהקורונה פה לחודשים ארוכים ושאנו רוצים להתנהל לצדה, אבל רק ביציאה מסגר, אי אפשר לומר: נמשיך את החיים הרגילים ונתנהל ליד הקורונה.

שרון אלרעי-פרייס: היינו במצב של 9,000 מאומתים ליום.

שרון אלרעי-פרייס: במצב הזה, כשאנחנו פותחים באלפיים, קודם כל צריך לעבור את ההר הזה של להגיע למספרים ממש נמוכים, ואז נתנהל לצד הקורונה.

שרון אלרעי-פרייס: מה שנצליח לפתוח עד אז, ייפתח בצורה מדורגת, זהירה ובטוחה.

שרון אלרעי-פרייס: מבחינת המאומתים ומקדם ההדבקה, חשוב לי להדגיש – הרבה יותר קל לאנשים להסתכל על העמודה של מספר המאומתים כי זה משהו מוחשי.

שרון אלרעי-פרייס: זה כמה אנשים נדבקו היום.

שרון אלרעי-פרייס: ואז, כשרואים 650 נדבקים, ושוב 650, זה עושה הרגשה שאנחנו בשליטה.

שרון אלרעי-פרייס: אני רוצה שלפחות הקבוצה הזאת, ו-וודאי מכם כל הציבור, יבינו שהפרמטר היותר חשוב הוא מקדם ההדבקה – כמה כל אדם מדביק.

שרון אלרעי-פרייס: כשמקדם ההדבקה הוא אחד, המספרים נשארים אותו דבר.

שרון אלרעי-פרייס: כשמקדם ההדבקה פחות מ-1, המגפה היא בנסיגה.

שרון אלרעי-פרייס: אם זה מעל 1, אתה יודע שהמגפה תתפשט, ולא משנה אם זה 250 או 500 או 1,000.

שרון אלרעי-פרייס: תלוי באיזה מספר התחלת ובאיזה מהירות זה יקרה, ותצא משליטה, אבל זה יתפשט.

שרון אלרעי-פרייס: הירידה היא ל-2,000, 1,000, 500, 250, הרציונל פה הוא מתמטי טהור, כשיש לך מקדם הדבקה 0.8 זה אומר שהמספרים נחתכים בחצי כל שבועיים.

שרון אלרעי-פרייס: אמרנו שאנו רוצים להגיע למקדם הדבקה 0.8, שזה אומר שהמגפה בכל זאת הולכת ומתקטנת, נסוגה, ואז אנו אומרים: אפשר להתחיל גם ב-2,000.

יואב סגלוביץ': מקדם ההדבקה הוא כללי.

יואב סגלוביץ': האם מקדם ההדבקה הוא בתל אביב כמו בשפרעם?

יואב סגלוביץ': כל הזמן דיברנו שעושים דיפרנציאציה.

יואב סגלוביץ': לי לא עוזר 0.8 כי אנחנו לא מתכוונים לתוכנית הרמזור, שזה היעד המרכזי של הממשלה.

יואב סגלוביץ': עד היום רק סגרו.

יואב סגלוביץ': מקומות ירוקים לחלוטין לא פתחו.

שרון אלרעי-פרייס: אסביר גם את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אתם רואים את המספרים של מספר המאומתים שהולכים ויורדים.

שרון אלרעי-פרייס: כל עוד מקדם ההדבקה הוא 0.8, אפשר להתקדם הלאה.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו תשאלו ובצדק, איך יכול להיות שאתה פותח עוד דברים במשק – שכמובן מעלים את מקדם ההדבקה, כי יותר אנשים מסתובבים - ועכשיו מקדם ההדבקה יישאר 0.8.

שרון אלרעי-פרייס: ההיגיון נובע מזה שיש פה עמודה של הגבלות, שזה אומר שבמקומות עם תחלואה גבוהה יהיו חייבים לעשות סגרים דיפרנציאליים שהם לא רק כתר שבו אתה חונק את הישוב מבחוץ, ובפנים האנשים מסתובבים רגיל, אלא גם את הכתר וגם את הסגר עם הגבלות תנועה בפנים כדי שלא ידביקו אחד את השני והתחלואה לא תעלה שם.

שרון אלרעי-פרייס: שנית, הסיפור של קטיעת שרשראות הדבקה.

שרון אלרעי-פרייס: אם יש לנו מערכת שהיא יותר יעילה, גם במציאה, גם באיתור וגם בהגעה לאנשים ודיגום שלהם עד הבית וגם הרבה יותר בדיקות מעבדה שאנחנו יכולים להקדיש לזה, אנו יודעים שמערכת גדיעת שרשראות ההדבקה שלנו טובה יותר ולכן אנו יכולים לקחת יותר סיכונים, אבל זה שני הכלים שלנו להפחית את מקדם ההדבקה.

יעקב אשר: כמויות הנדבקים האלה, לכאורה מערכת קטיעת שרשראות ההדבקה צריכה להיות כמעט 1 ל-1 בעיקרון.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להראות איך הגענו לחישובים, למה אנחנו אנו צריכים להישאר במאות ביום ולא באלפים.

שרון אלרעי-פרייס: אעבור ברפרוף על העמודות השמאליות.

שרון אלרעי-פרייס: זה בעצם תמרורי עצור, שזה מדדים שאנו מסתכלים עליהם כדי לומר: אולי שני מדדי הניהוג שלנו, שזה מספר המאומתים ומקדם ההדבקה, איכשהו לא מודדים לנו נכון.

שרון אלרעי-פרייס: כשאנו מסתכלים על כל המגפה הזאת, לאורך כל החודשים שהיא קיימת, שניים-שלושה אחוז מהאנשים המאומתים, הופכים להיות קשים.

שרון אלרעי-פרייס: כשזה הופך להיות מעל 3%, משהו לא בסדר.

שרון אלרעי-פרייס: אולי אנחנו לא מאבחנים נכון, אולי המחלה השתנתה.

שרון אלרעי-פרייס: משהו פה דורש עוד הסתכלות.

שרון אלרעי-פרייס: גם אחוז החיוביים – אם אנו לא דוגמים במקומות הנכונים שבהם יש תחלואה, אחוז החיוביים שלנו עולה וזה מעיד לנו על תחלואה חבויה, וגם הנושא של עומס על בתי חולים – מדד שעומד בפני עצמו.

שרון אלרעי-פרייס: כשאנחנו נכנסים לחורף ויהיה לנו עומס גם של שפעת ועומס – אנחנו מכירים את מערכת הבריאות בחורף הישראלי, לפני שאנחנו עושים עוד צעדי פתיחה אנחנו חייבים לעצור ולהסתכל מה קורה במערכת הבריאות, כי כל צעד של פתיחה עלול להביא לעלייה בתחלואה שמערכת הבריאות לא תושפע ממנו.

שרון אלרעי-פרייס: אחזור למגבלות ההתקהלות.

שרון אלרעי-פרייס: אמרנו בשלב 3, שבו אנו מתחילים לדבר על אנשים – מזכירה לכם: בזכות יותר גדולה, אקראיים, שמתחלפים ומסתובבים - בוא ניתן במקום הזה לרשויות שבהן יש תחלואה יותר נמוכה, לפתוח בצורה יותר פתוחה, ומגבלות ההתקהלות שם תהיינה אזוריות.

שרון אלרעי-פרייס: בשלב האחרון מגיעים לרמזור מלא.

שרון אלרעי-פרייס: למה בשלבים 3 ו-4 אנחנו כאילו מוותרים על הירוק?

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו לא באמת מוותרים על הירוק.

שרון אלרעי-פרייס: בירוק אנחנו יכולים להגיע להתקהלות של 250 אנשים בחוץ.

שרון אלרעי-פרייס: בתקופתנו זה לא משהו שאפשר – ו-100 אנשים בפנים – מגבלות ההתקהלות של הירוק הן טובות לניהוג מחלה לא כשאתה באסטרטגיית יציאה אלא כשיש תחלואה קבועה ואתה יודע שירוק הוא באמת ירוק ולא בדרכו למעלה.

שרון אלרעי-פרייס: לכן אנחנו עדיין בשלב הזה צריכים להיזהר מהתקהלויות כאלה מאוד נרחבות שכרגע אפשריות ברמזור הירוק, לפי הקריטריונים שהיו לפני שנסגר.

שרון אלרעי-פרייס: אנסה לענות על כמה מהשאלות.

שרון אלרעי-פרייס: קודם כל, חינוך בלתי פורמלי – שאלה מצוינת.

שרון אלרעי-פרייס: אם אנו אומרים שיש אנשים שמותר להם התקהלות 20 אנשים בחוץ, למה לא בחינוך בלתי פורמלי עם צופים וכו'?

שרון אלרעי-פרייס: כל פעילות כזו – זה שמותרים דברים, זה לא אומר שאנחנו ממליצים עליהם, כי גם היום אנחנו לא ממליצים על זה שסתם יתקהלו 20 איש, אבל ברגע שאני עושה חינוך בלתי פורמלי בחוץ – אני שומרת על הילדים בקפסולות בבוקר, ושומרת עליהם כמה שאני יכולה בקפסולות בצהרונים.

קארין אלהרר: צריך לומר את הדברים כהווייתם.

קארין אלהרר: אין קפסולות באמת.

שרון אלרעי-פרייס: אענה על זה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אז אחר הצהריים אני מאפשרת חינוך בלתי פורמליים.

שרון אלרעי-פרייס: בחינוך בלתי פורמלי הזה יכולים לבוא לחוגים ולפעילויות בתנועות נוער ילדים מכיתות אחרות, מבתי ספר אחרים, מגילאים אחרים שעכשיו מתערבבים יחד.

שרון אלרעי-פרייס: זה ראוי, וכשזה בחוץ זה פחות מסוכן מאשר כשזה בפנים, לכן בחוץ נמצא בשלב 3 ובפנים נמצא בשלב 4.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אני עדיין מייצרת פה קישוריות בין ילדים שהם לא בהכרח מהקפסולה שלהם בבוקר בכיתה.

תהלה פרידמן: השאלה היתה למה לא לשים חינוך בלתי פורמלי בחוץ בשלב 2?

תהלה פרידמן: הם לא נמצאים בבוקר בכיתה.

תהלה פרידמן: זה חלופי.

תהלה פרידמן: אנחנו מדברים על גילאים שונים.

תהלה פרידמן: א' עד ד' נמצאים בכיתות.

תהלה פרידמן: בוועדת חינוך עשינו על זה קרבות.

תהלה פרידמן: דובר על פעילויות של בני נוער, על מסגרות כמו תנועות נוער.

שרון אלרעי-פרייס: כרגע מה שאצור כשאאפשר את זה – 20 ילדים שלא בהכרח כולם היו באים במגע אחד עם השני, שעכשיו באים במגע אחד עם השני כי יצרתי את המסגרת הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: כשאנחנו בשלב של אלף מאומתים ביום, אני לא רוצה.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו, כשמדברים בילדים מתבגרים, ששיעור התחלואה בהם יותר גבוה מאשר ב-0 עד 6, ב-א' עד ד', כשאני מדברת על מסגרות של בית ספר, שזה אושר – זה אושר לקפסולה הכיתתית שהיא קבועה.

קארין אלהרר: אפשר לומר את זה עוד מאה פעם.

קארין אלהרר: בכיתות א'-ב' אין קפסולות, כי בצהרון הם יחד אחר כך.

שרון אלרעי-פרייס: מייד אענה גם על זה.

שרון אלרעי-פרייס: אני מקווה שההסבר הזה מבהיר למה.

שרון אלרעי-פרייס: כי בקפסולה בחוץ של כיתה, 19 ילדים קבועים והמורה שלהם, זה כמות קבועה של ילדים שאמורים להיות ביחד ואני מקווה שבקרוב נפתח אותם גם בתוך בית ספר ביחד.

שרון אלרעי-פרייס: כשאני מדברת על תנועות נוער ועל חוגים וכו' – כל מיני ילדים שבאים מכל מיני מקומות.

שרון אלרעי-פרייס: זה ראוי ורצוי, אבל לא בשלב של אלף מאומתים ביום.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי הקפסולות, בכל התהליך של הדיבור מול משרד האוצר, מול משרד החינוך ומול השלטון המקומי, מה שמשרד הבריאות אמר:

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו לא רוצים ערבובים.

שרון אלרעי-פרייס: נאמר לנו בצורה חד משמעית ומוחלטת שאין כזה דבר שעושים ערבוב בצהרונים.

שרון אלרעי-פרייס: אי אפשר לקחת כיתה בבוקר, מה-30 ילדים בכיתה בבוקר נשארים 5 לצהרון, ועכשיו לכל 5 ילדים או 2 או 10 לייצר צהרון.

קארין אלהרר: אני לא נגד.

קארין אלהרר: יש לי הרבה הערות, אבל שאלה כללית: עושה רושם שהדבר שבאמת יאפשר פתיחה עם פחות סיכונים הוא קיום בדיקות משמעותיות לכל אזרחי המדינה.

קארין אלהרר: אין מנוס מזה.

קארין אלהרר: שמעתי כל מיני אמירות של אנשים ממשרד הבריאות: הלוואי שהיתה לי האפשרות החוקית לעשות בדיקות לאזרחי המדינה.

רז נזרי: לחייב בבדיקות.

קארין אלהרר: אדוני המשנה ליועמ"ש, גם במשרד המשפטים הבנתי שנשמעו אמירות שזו שאלה כבדת משקל, האם ניתן לחייב בבדיקות.

קארין אלהרר: אני שואלת: האם נראה לכם פחות מגביל לסגור אנשים בבית מאשר לבצע בדיקות משמעותיות?

יעקב אשר: בבקשה.

איילת שקד: בהמשך למה שקארין אומרת, ברור שהפתרון לנהל חיים נורמליים זה בדיקות המוניות.

איילת שקד: יש טכנולוגיה שנקראת פולינג, שאפשר לקחת קבוצה של 30 איש ולבדוק אותם במבחנה אחת.

איילת שקד: אם אתם בימים האחרונים בדקתם רק 10,000, כי זה מה שנדרש להיבדק, והקיבולת שלכם היא 60,000, 70,000, למה לא לקחת את הבדיקות האלה?

איילת שקד: בתיאוריה אתם יכולים ביומיים לבדוק את כל מערכת החינוך.

איילת שקד: יש 70,000 כיתות, 30 ילד בכיתה.

איילת שקד: אני אומרת תיאורטית, כי מעשית זה יותר קשה – אפשר ביומיים לבדוק את כל מערכת החינוך.

איילת שקד: זה שילדים בבית יושבים ומתנפצים מול מסכי הזום – כולנו מבינים את המשמעות.

איילת שקד: במדינות אחרות, שיש שם סגר או הגבלות כמו צרפת וגרמניה, הלימודים נמשכו כרגיל.

איילת שקד: אני לא אומרת להמשיך כרגיל ללא בדיקות.

איילת שקד: אבל יש לכם יכולת עם פולינג לבדוק את כל מערכת החינוך ביומיים.

איילת שקד: למה לא עושים את זה?

איילת שקד: והשאלה של קארין למשרד המשפטים – תלמיד שלא רוצה להיבדק – שלא יבוא לבית הספר.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: בבקשה.

יעקב אשר: כמו שעשינו עם אילת עכשיו.

אלי אבידר: אל תקפיצו שדים – בכפייה.

רז נזרי: אתם אומרים דברים נכונים, היו פרסומים כאלה ואחרים.

רז נזרי: ביום חמישי האחרון, שעלה הנושא של פתיחת חנויות רחוב בקבינט, ובמסגרת הדילמה - משרד הבריאות לא אהב את ההחלטה הזאת.

רז נזרי: הוא לא רצה שייפתח, כי לפי המצגת שהציגה שרון – היה אמור להיות עוד שבוע אם בכלל.

רז נזרי: כניסיון לפשרות, באיזון בין הכלכלה לבריאות, דיברו על שייפתחו חנויות רחוב אבל עם מגבלות מסוימות – עד ארבעה אנשים לצורך העניין.

רז נזרי: אחת המגבלות שביקשו לקבוע בקבינט – לחייב בדיקה את העובדים.

רז נזרי: אם עובד רוצה להגיע לחנות, הוא חייב לפני כן לעשות בדיקה.

רז נזרי: בהקשר הזה אמרנו במקום - אני לא מתווכח עם האיזון - שבמצב החוקי הקיים, חוק הסמכויות שאישרתם לפני שלושה, ארבעה חודשים - מאשר כל מיני דברים לעשות לצורך מאבק בקורונה.

רז נזרי: בסוף זה כן כפייה, כי אתה אומר לעובד – אם לא, אתה לא יכול לבוא למקום העבודה שלך – אתה פוגע בחופש העיסוק שלו - זה כן כפייה.

רז נזרי: אני לא אומר שזה בלתי אפשרי לחוקק את זה.

רז נזרי: אמרנו שבמצב החוקי הקיים אין את זה.

רז נזרי: אחרים הבינו את זה, והמל"ל ירכז.

רז נזרי: ייתכן שהדברים שאמרו חברי הכנסת אבידר ואלהרר – לא פשוט, כי עדיין יש חינוך חובה.

קארין אלהרר: גם לא פשוט להיות בסגר.

רז נזרי: ברור.

ניצן הורוביץ: מה ההבדל בין כפייה של חבישת מסכה או בדיקת חום?

רז נזרי: המצב החוקי הקיים מחייב מסיכה, ואומר שאם לא, יש קנס.

רז נזרי: בדיקת חום אינה בדיקה פולשנית.

רז נזרי: אני לא אומר שאסור בדיקות.

רז נזרי: מה שאמרתם, בהחלט הגיוני.

רז נזרי: כאשר נידרש לקבוע את ההסמכה בין האיזונים לבין זה – יכריע.

יעקב אשר: אבידר אמר שהוא מסכים עם דברי רז לפרוטוקול.

יעקב אשר: שתיים, אם אני יודע אחרי כמה חודשים, להבין את רוח הדברים של חברי הוועדה, אני חושב שחקיקה כזאת, שמחייבת אבל לא בצורה אבסולוטית אלא אומרת: אתה רוצה ליהנות מההטבות של ההקלות, אז שתף פעולה – אני חושב שבוועדה כאן יהיה דיון הרבה יותר קל מהדיון שהולך להיות היום כדי לתקן את זה.

אלי אבידר: הכי חשוב להוריד את המושגים – בכפייה.

אלי אבידר: מקפיץ שדים שאף אחד לא התכוון אליהם.

יעקב אשר: צודק.

יעקב אשר: אני לא חושד בקארין שהתכוונה לזה.

אלי אבידר: לא קארין.

עופר כסיף: בכל הנושא של המגפה השאלה היא של איזונים, איזונים בין התועלת שבמעשה מסוים, בהתנהלות מסוימת, לנזק שלה.

עופר כסיף: אני מסתכל על מה שפורסם לאחרונה בעקבות המגפה ובעקבות לא רק הסגר, ואני רואה שיש זינוק של כ-70% בפתיחת תיקי רווחה.

עופר כסיף: שתי דוגמאות קצרות: עלייה של 64% בבעיות כלכליות והכנסה.

עופר כסיף: 121% באלימות במשפחה, כתוצאה מהסגר.

עופר כסיף: זו אחת מהשלכות הסגר.

עופר כסיף: לא נכנס לשאלה אם הסגר היה ראוי או לא.

עופר כסיף: עמדתי ידועה.

עופר כסיף: המשבר הכלכלי – ודאי.

עופר כסיף: השאלה היא האם כשאת מציגה את כל זה, לוקחים בחשבון את הנזקים שעשויים להיות?

עופר כסיף: כי בלי להתייחס למה נראה לי ומה לא – איפה האיזונים?

עופר כסיף: נאמר שכל מה שכתוב פה נכון.

עופר כסיף: הנזקים שעלולים להיגרם מזה ברמה שכרגע הזכרתי – ייתכן מאוד שהנזקים הרבה יותר גדולים מאשר התועלת.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: שאלה מצוינת.

יעקב אשר: חבר הכנסת סגלוביץ.

יואב סגלוביץ': דבר ששאלתי אותו – אולי הגיעה תשובה לוועדה שבוע שעבר – מצב העומס בבתי החולים.

יואב סגלוביץ': שבוע שעבר שאלתי וביקשתי תשובה, האם נכון שלמעלה מ-33% מהנפטרים הם בבתי חולים סיעודיים?

יואב סגלוביץ': זה מקרין על הרבה מאוד מקבלת ההחלטות.

יואב סגלוביץ': לא קיבלתי תשובה - אלא אם כן הוועדה קיבלה את התשובה.

יעקב אשר: הם היו אמורים לשלוח לנו.

יעקב אשר: לא קיבלנו.

יואב סגלוביץ': זה עלה בוועדת ביקורת המדינה, משפיע דרמטית על קבלת ההחלטות, עומס בבתי חולים ועל נקודת כשל שקיימת בבתי חולים סיעודיים אולי.

יואב סגלוביץ': כל הדברים האלה משפיעים על כל הדיון.

יואב סגלוביץ': בהתחלה הם מדברים על נפטרים, עומס בבתי חולים, עכשיו על R.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לראות את התנועה הכוללת.

יואב סגלוביץ': אין פה פילוח של הנפטרים.

יואב סגלוביץ': יש לזה משמעות גדולה.

יואב סגלוביץ': סך כל הנפטרים – 750 – היו בבתי חולים סיעודיים.

יואב סגלוביץ': לא בתי אבות.

אלי אבידר: ולמה הורדתם את הרובריקה של המונשמים?

אלי אבידר: הרי נכנסנו לסגר הראשון כי החשש היה שאין מספיק מכונות הנשמה במדינת ישראל.

אלי אבידר: עכשיו צריך להבין, למה אין הרובריקה הזאת – כמה מונשמים יש?

אלי אבידר: כמה מכונות הנשמה?

אלי אבידר: הבנתי שהתחלנו לייצא מכונות הנשמה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: בבקשה.

ניצן הורוביץ: שאלה יותר רפואית.

ניצן הורוביץ: אני קורא שמבחינת קבוצות סיכון לקורונה, מוסיפים עכשיו גם אנשים שמעשנים, אנשים שהם במשקל יתר, כלומר זה לא רק עניין של קבוצות גיל ומחלות רקע.

ניצן הורוביץ: זה – האם אתם לוקחים את זה בחשבון ובכמה זה מגדיל את האחוזים של קבוצות הסיכון שחשופים לתמותה מקורונה במצב של התפרצות?

יעקב אשר: ושאלה אחרונה שלי בסבב הזה - למה המדינה לא ממשיכה או לא המשיכה ולא מעצימה את הנושא של בדיקות סרולוגיות?

יעקב אשר: במיוחד על עובדים חיוניים, במיוחד על אוכלוסיות שבהן היו יותר חולים ומחלימים?

יעקב אשר: הרי זה כלי עבודה בשבילכם.

יעקב אשר: אנחנו לא באים פה לחלק ואוצ'רים לאנשים בחסות הוועדה.

יעקב אשר: להגיד: אתה סרולוגי – עכשיו תוכל לרוץ לכל אטרקציה שאתה רוצה.

יעקב אשר: אבל ככלי עבודה, ישבנו פה לפני חודש וחצי לילה שלם והתלבטנו והיו חילוקי דעות בממשלה לגבי מקומות עבודה שאינם מקבלים קהל.

יעקב אשר: רצינו להתיר משרד שעד חמישה אנשים יוכל, אבל אם באותו משרד יש שני עובדים שהם סרולוגית כרגע, לפחות ארבעה, חמישה חודשים הקרובים לא בסיכון, או בסיכון מזערי, כי יש להם אישור מחלים או אישור סרולוגי – זה כלי בשבילכם שיכול לפתוח, להזרים יותר את המשק.

יעקב אשר: אולי אפילו בחלוקה של קפסולות וצהרונים - לשחק יותר נכון בתוך החינוך.

יעקב אשר: זה כלי עבודה שלכם.

יעקב אשר: למה הבדיקות הסרולוגיות לא עפות, לא רצות?

יעקב אשר: האם חוסר תקציב?

יעקב אשר: האם כי אין מספיק בדיקות כאלה?

מיכל וונש: סיפא לשאלה שלך – אני חושבת שמעבר לכלי עבודה - אנחנו דנים כל הזמן בנושא של אמון הציבור.

מיכל וונש: אני חושבת שבזה יש ערך מאוד משמעותי גם להנגשת ההיגיון המסדר, גם כאשר הוא משתנה.

יעקב אשר: ולא כדי לפטור אותם מחבישת מסכה.

יעקב אשר: אני מודיע לכל סרולוג ולכל מחלים – אאבק כל הזמן שמסכות ילכו כולם, כי זה אכיפה קולקטיבית.

יעקב אשר: זה איש לרעהו יעזרו.

יעקב אשר: אבל בדברים מסוימים, אינדיבידואלים, שיכולים להיות כלים לכם, לממשלה, למדינה - למה לא?

יעקב אשר: תעני בבקשה מההתחלה לסוף.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי הקפסולות, רק אשלים – לאחרונה נחתם הסכם בין משרד האוצר לשלטון המקומי שכן יאפשר צהרונים נפרדים לכל כיתה.

שרון אלרעי-פרייס: בהסכם הזה משרד הבריאות מוכן, במידה שבכל ישוב, בכל רשות, בכל מקום שבו נדרש צהרון ממשיכים רק עם הצהרון של אותה כיתה ולא עושים ערבובים – להשאיר את הכיתה האורגנית בבוקר המלאה, והצהרון ממשיך הלאה, ובאותו חישוב שעשיתי קודם, אם ירדתי מ-90 ל-45, אז עכשיו זה 30.

קארין אלהרר: זה קורה כבר?

שרון אלרעי-פרייס: זה אמור לקרות עם הפתיחה של השלב הבא, של ה'-ו'.

יואב סגלוביץ': אפשר לייצר מודל סטטיסטי על אזור בעקבות ריבוי של הדברים.

שרון אלרעי-פרייס: מייצרים.

יואב סגלוביץ': בסוף אנחנו רק עושים סגרים וכתרים.

יואב סגלוביץ': בואו נעשה שהדיפרנציאליות תהיה גם במקומות ירוקים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בעד.

יואב סגלוביץ': ברמת הגולן אין בעיה.

יואב סגלוביץ': למה לא לשחרר שם?

יואב סגלוביץ': להוריד מקומות קטנים?

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו מאוד בעד, אבל כשאנחנו מדברים על מקדם הדבקה, מקדם הדבקה זה כמה אדם מדביק אחרים, ובדבר הזה חייבים להסתכל על אוכלוסיות גדולות.

שרון אלרעי-פרייס: אנו כן מסתכלים בחלוקה לפחות למגזרים ולומר מה מקדם ההדבקה של המגזר הכללי, הערבי והחרדי, וגם שם זה לא לגמרי מדויק, כי אם אני מסתכלת רק על המגזר הערבי, זה מי הדביק במגזר הערבי, אבל המגזר הערבי יכול גם להדביק אחרים.

שרון אלרעי-פרייס: כמה שאעשה את זה יותר מצומצם, יהיה לי יותר קשה להסיק מזה מסקנות, אבל כן מסתכלים על קצב הכפלה של ישובים.

שרון אלרעי-פרייס: זה חלק מהנתונים של המצפן.

יואב סגלוביץ': נכון להיום בכל אזור בארץ במודלים שלכם, גם בתוכנית, לא נפתח דיפרנציאלי.

יואב סגלוביץ': דיפרנציאלי הוא לא רק לאדום; גם לירוק.

שרון אלרעי-פרייס: אסביר למה אי-אפשר לפתוח דיפרנציאלי.

שרון אלרעי-פרייס: אם, לפי החישוב הזה, אני רוצה פתוח מקומות מסחר במקומות ירוקה – אני גרה בעיר כתומה, ואתה גר בעיר ירוקה, ברמת הגולן.

שרון אלרעי-פרייס: אני גרה ליד, בישוב כתום.

שרון אלרעי-פרייס: כשאתה תפתח את חנויות המסחר שלך, ואני לא, מה ימנע ממני כיושבת בעיר כתומה - לא אדומה – אין בה סגר.

יואב סגלוביץ': ישבנו פה עם משרד הבריאות לפני שלושה שבועות וחודש, וקיבלנו הסבר הפוך.

יואב סגלוביץ': הסבירו לנו את הסטטיסטיקה.

שרון אלרעי-פרייס: הכול נכון, אבל השאלה מתי עושים את זה.

שרון אלרעי-פרייס: כשאני יוצאת מסגר, והיו בו חנויות סגורות במשך לא מעט שבועות – עכשיו אפתח חנויות רק באזורים ירוקים - אנייד תחלואה ממקום כתום למקום ירוק.

מיכאל מלכיאלי: אז את אומרת שכל הסיפור של הרמזור הוא על קרח.

מיכאל מלכיאלי: כי ישבו פה אנשים- - -

מיכל גולדברג: כשדיברנו על מודל הרמזור, דיברנו עליו כמודל דיפרנציאלי לרמת ההתקהלות בכל אזור.

מיכל גולדברג: לא דיברנו עליו, בספטמבר, כמודל שמאפשר פתיחה או סגירה במקומות מסוימים.

יואב סגלוביץ': ודאי שכן.

יואב סגלוביץ': ישב פה פרופ' גמזו.

יואב סגלוביץ': אני אישית שאלתי אותו 17 פעם שאלות בכיוונים הפוכים.

יואב סגלוביץ': זה שיומיים אחרי זה ירדו מהרמזור ועשו סגר – סיפור אחר.

שרון אלרעי-פרייס: כי היינו בנתוני תחלואה שלא אפשרו את הרמזור.

שרון אלרעי-פרייס: מה שאמרת עכשיו זה בדיוק העניין.

שרון אלרעי-פרייס: אם נמשיך באותה דרך בלי להסתכל על מה שקרה - נעשה אותן טעויות.

יואב סגלוביץ': ההיסטוריה לא התחילה ביום שהתחלף שר הבריאות הזה ולא התחלף המנכ"ל ולא פרופ' גמזו.

יואב סגלוביץ': שמענו הסברים מלומדים, לא במירכאות, מדוע יש לעבוד כך.

יואב סגלוביץ': המודל שאתם מציעים עכשיו לעם ישראל בעיקרון הוא מודל שאיפה שיהבהב אדום או כתום, נסגור, ואיפה שאנחנו יודעים בוודאות שזה ירוק, אנחנו לוקחים משנה זהירות ולא נפתח.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': הגשתי לאילת הסתייגות שאומרת שאם כולם נבדקים באילת, אפשר לפתוח שם הכול, אז למה משרד הבריאות מתנגד?

יואב סגלוביץ': הצעת החוק הזאת עולה.

יואב סגלוביץ': כל מי שנכנס לעיר אילת, נבדק בדיקת קורונה, כולל כל התושבים.

יואב סגלוביץ': אם הכול ירוק, מדוע לא לפתוח את כל המסחר באילת?

יואב סגלוביץ': זה עונה על כל הפרמטרים ולמרות זאת משרד הבריאות אומר: לא.

יואב סגלוביץ': מגיע פה כל פעם מישהו אחר מהמשרד ומסביר הסבר אחר.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים לשמוע את ההסבר הכוללני – מתי יפתחו את רמת הגולן?

יואב סגלוביץ': האם ב-100?

יואב סגלוביץ': 0.7?

יואב סגלוביץ': אני סתם אומר רמת הגולן כי אין לי שום נגישות לשם.

יואב סגלוביץ': אנשים צריכים לדעת לאיזה כיוון הולכים, מעבר לישיבות הממשלה.

יואב סגלוביץ': אם יש פה כיוון שמציגים אותו כתוכנית כוללת, ראוי שנשמע.

יואב סגלוביץ': ואם איננו, כי עוד לא ישבו עליה או לא גמרו אותה, זה גם בסדר.

שרון אלרעי-פרייס: זו התוכנית הכוללת.

שרון אלרעי-פרייס: היא מסבירה מתי נכנס הרמזור – והוא נכנס במגבלת התקהלויות.

שרון אלרעי-פרייס: אם אני פותחת בשלב 3 את הרמזור ואומרת: יש לי אדום, כתום וצהוב מבחינת התקהלויות, מי שהוא ירוק, יהיה בהתקהלויות של צהוב.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא אומר שאני פותחת מסעדות – שזה שלב 4.

שרון אלרעי-פרייס: יש להבחין בין הפתיחה המדורגת של המשק לבין הדיפרנציאליות שמתאפשרת מבחינת מגבלת התקהלויות.

שרון אלרעי-פרייס: כולנו, באופן מלא במשרד הבריאות, עומדים מאחורי הרמזור, חושבים שההסתכלות הדיפרנציאלית היא נכונה, אבל יש להבין שאיננו יכולים לעשות זאת ביציאה מסגר.

שרון אלרעי-פרייס: אסביר גם למה - אם היה סגר משך לא מעט שבועות, ואני פותחת מסחר במקום ירוק ומשאירה אותו סגור במקום כתום, אני מניידת אנשים ממקום כתום לקנות במקום ירוק, ואזיז תחלואה.

שרון אלרעי-פרייס: אם אני פותחת מסעדות במקום ירוק, וסוגרת ומשאירה אותם סגורים במקום כתום – אנייד תחלואה.

שרון אלרעי-פרייס: אני צריכה קודם כל להגיע למצב שאני מצליחה לפתוח, ואז כל ההתנהלות – גם של המסעדות, גם של האירועים, של כל הדברים - יהיו לפי צבעי הרמזור.

שרון אלרעי-פרייס: מה שאמרת לגבי רמת הגולן זה מעניין, כי הישובים הדרוזים ברמת הגולן הם בדיוק הישובים שכרגע הם אדומים.

שרון אלרעי-פרייס: כלומר משהו שבעינינו נתפס כירוק והיה הרבה מאוד זמן ירוק, משתנה מאוד מהר, וכשאנחנו נמצאים ביציאה מסגר, וזאת התוכנית כשאתה יורד מאלפיים לאלף, ל-500, עד שאתה לא מגיע לכמות מאומתים שאתה אומר: עכשיו המגפה הזאת בשליטה - בשלב הזה אתה פותח דיפרנציאלית ואומר:

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו אפשר לעובד דיפרנציאלית אבל אי אפשר לעשות את זה ביציאה מסגר, כשמקום אחד פתוח ומקום אחד בישוב לידו לא.

שרון אלרעי-פרייס: ואז יום אחד אני פותחת את המסעדות פה, נוהרים אנשים ממקומות עם תחלואה גבוהה לשבת שם במסעדה, התחלואה עולה במקום הירוק, ואני רק מניידת את התחלואה במקום לשלוט בה.

איילת שקד: אז את אומרת שרמזור זה ירוק או אדום, אז תעשו ירוק או אדום.

איילת שקד: אדום זה עם כתר – אי אפשר לצאת מהישוב.

שרון אלרעי-פרייס: בשלבים 1 ו-2, כפי שכתוב בתוכנית של אסטרטגיית היציאה שאתם רואים, יש מגבלת התקהלות של אדום.

שרון אלרעי-פרייס: בנוסף, יש גם אזורים מוגבלים, כאלה שעומדים בקריטריונים מסוימים, שאני יכולה להסביר אותם.

שרון אלרעי-פרייס: נכנסים לדרישה של משרד הבריאות שייכנסו לאזורים מוגבלים כדי לשלוט ברמת התחלואה שם וברמת התחלואה בסביבה.

שרון אלרעי-פרייס: אבל נכון, בשלבים הראשונים של היציאה מהסגר זה אדום.

יואב סגלוביץ': לפי החוק שהממשלה הגישה, אילת מבודדת לגמרי.

יואב סגלוביץ': אין יוצא ואין בא.

יואב סגלוביץ': כל מי שבפנים הוא בבדיקת קורונה.

יואב סגלוביץ': למרות זאת משרד הבריאות מתנגד לפתיחת כלל העסקים באילת.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא נכון שמתנגדים לפתיחת כלל העסקים.

יואב סגלוביץ': זה נכון מאוד, למעט המסעדות.

שרון אלרעי-פרייס: למעט מסעדות בחוץ, אטרקציות בחוץ, מסעדות ובריכות בתוך המלון.

יואב סגלוביץ': מתנגדים לכל דבר למעט בריכה וחדר אוכל מלון.

יואב סגלוביץ': זה לא עומד בעיקרון האפידמיולוגי שאת נותנת על ירוק.

יואב סגלוביץ': שאלנו את השאלות האלה, לא קיבלנו תשובות ענייניות.

יואב סגלוביץ': מנצל את ההזדמנות, כי החוק עולה פה היום.

יואב סגלוביץ': יש הסתייגות שלנו על העניין שלנו.

יואב סגלוביץ': לכן אני שמח שחוות הדעת הרפואית שלך שתינתן פה – יש לה משמעות.

יואב סגלוביץ': דברי עם השר.

יואב סגלוביץ': השר מתנגד.

שרון אלרעי-פרייס: אסביר משהו אחד, והוא גם יענה על מה שהעלתה חברת הכנסת שקד – נושא הבדיקות.

שרון אלרעי-פרייס: יש תחושה שהבדיקות יצילו את כולנו.

שרון אלרעי-פרייס: ברגע שאנחנו בודקים את הבדיקות וכולם ייבדקו כל יום - נדע מי חולה ומי לא, ויש להבין שגם בהן יש מגבלות.

שרון אלרעי-פרייס: ברגע שאנשים יבינו שאני יכולה להיות עם בדיקה שלילית, אבל עוד 6 שעות להיות עם בדיקה חיובית, הבדיקה לא נותנת לי תעודת ביטוח לכלום.

איילת שקד: זה לא נכון.

איילת שקד: זה לא סביר.

איילת שקד: את מצמצמת סיכונים.

איילת שקד: זה לא הרמטי, אבל תיאורטית אם את בודקת את כל מערכת החינוך, יותר בטוח לפתוח בשבוע הקרוב את מערכת החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שכשאני בדקתי את האנשים – לא משנה באיזו קונסטלציה – בכניסה לאילת, במערכת החינוך, בכל מקום אחר, בעסקים – הבדיקה היתה שלילית, שגם הדבר הזה לא אומר ב-100% שלאדם הזה אין מחלה.

שרון אלרעי-פרייס: גם לסיפור הזה שכולם נבדקים, ועכשיו באים בתחושה שכולם נבדקים וכולם שליליים, זה נותן ביטחון.

עידן רול: כל הפואנטה של ניהול המגפה זה למזער סיכונים ולגדר אותם.

עידן רול: לא למנוע לחלוטין תחלואה.

עידן רול: ברור שאין אפשרות למנוע תחלואה.

אלי אבידר: זה האלטרנטיבה הכי פחות גרועה.

אלי אבידר: כמו דמוקרטיה.

שרון אלרעי-פרייס: רק שתבינו שגם הסיפור של האי ירוק – אני מתייחסת לאמירה – אם כולם נבדקים בכניסה וביציאה, אין תחלואה.

שרון אלרעי-פרייס: היא לא נכונה.

יואב סגלוביץ': לא, זה עומד בקריטריונים שמשרד הבריאות קבע, ואפשר לאפשר לעיר הזאת לחיות – זה מה שאני אומר.

יואב סגלוביץ': ולהמשיך לבדוק בתוכה, ולעשות את כל הבדיקות כולן, אבל לא להינעל, כאילו לא נבדקים בעיר הזאת כולם - אחרת לא עשינו דבר.

שרון אלרעי-פרייס: אני חושבת שההצעה היא כזאת שהם פותחים בתי מלון ובריכות הרבה לפני השלב שהם אמורים לפתוח.

שרון אלרעי-פרייס: אבל האמירה הזאת, של אם בדקנו, אין תחלואה – זה לא נכון.

שרון אלרעי-פרייס: צמצמנו, זה נכון.

קארין אלהרר: זו המטרה.

שרון אלרעי-פרייס: לגבי בתי הספר, יש להבין שכדי לצמצם משמעותית - בכיתות י"א, י"ב וגם בכיתות נמוכות יותר – הסיכון בתחלואה הוא מאוד גבוה.

שרון אלרעי-פרייס: ראינו עלייה של פי חמישה בתחלואת ילדים עם פתיחת המסגרות, וזה לא היה רק בגלל בתי הספר, זה היה גם בגלל דברים שקרו בסוף אוגוסט אבל יש להגיד שעם פתיחת המסגרות, זה אפשר יותר קישוריות בין ילדים שלא בהכרח היו נפגשים אחר הצהריים יחד.

שרון אלרעי-פרייס: במובן הזה, למרות שעשינו את זה במתווה, שזה רק יומיים בבית ספר, וכל היתר מקוון, עדיין ראינו פי 4.5 עלייה בתחלואה בגילאים האלה.

שרון אלרעי-פרייס: כלומר אלה גילאים משמעותיים.

קארין אלהרר: גם ילדים בבית זה לא כיף.

שרון אלרעי-פרייס: נכון.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אנחנו צריכים לראות שזה ישים.

שרון אלרעי-פרייס: לכן הפילוט שמתבצע, והחל השבוע – ייתן לנו את המענה על זה, אם אפשר לסמוך על זה.

שרון אלרעי-פרייס: כשיהיו לנו בדיקות מהירות, שאתה נושף למשהו, יורק למשהו, ברור שיהיה הרבה יותר קל.

יעקב אשר: נאמר שתגיעו למסקנה שעדיף מטוש באף מאשר לשבת בבית על הזום.

יעקב אשר: יש לכם האפשרות?

שרון אלרעי-פרייס: אני לא נכנסת לסיפור של איגום מטושים.

שרון אלרעי-פרייס: יש כל מיני דרכים לעשות את זה.

שרון אלרעי-פרייס: זו לא הבעיה.

שרון אלרעי-פרייס: הבעיה היא לראות איך אנחנו פותחים, אם אנחנו אומרים שביומיים אנחנו יכולים לבדוק את כל מערכת החינוך – מעולה, אבל אחר כך צריך כל כמה זמן להמשיך לבדוק את מערכת החינוך כי ילדים ממשיכים להיות חולים.

שרון אלרעי-פרייס: ואז צריך לייצר מדיניות- - -

איילת שקד: פעם בשבועיים.

שרון אלרעי-פרייס: אם זה פעם בשבועיים, למה לא שבוע- - -

קארין אלהרר: כי אתם אומרים שבועיים.

אלי אבידר: צריך להמשיך לחיות, להתקמבץ.

שרון אלרעי-פרייס: הקמבוץ הזה צריך להיות עם משרד החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: רק יש להבין שאנחנו כמשרד הבריאות, כשמסתכלים על הנתונים שטרם ראיתם אותם, ואולי כדאי שנסתכל על השקופיות – אנחנו נמצאים במצב שבו התחלואה, אם אנו רואים את הגל שירד על נתוני הרמזור – היינו במצב שהיו באדום שני ישובים, בכתום ארבעה ישובים – כמות התחלואה עולה – פה רואים שכעת מבחינת מספר המאומתים ביום - זה ממוצע שבועי – מספר המאומתים ליום שנמצא בתוכנית האסטרטגיה – היה אתמול 647.

שרון אלרעי-פרייס: זה מגיע למקום שקשה לנו לרדת, כי מקדם ההדבקה שלנו פשוט עולה.

שרון אלרעי-פרייס: מקדם ההדבקה – מה שיותר מדאיג פה – זה.

שרון אלרעי-פרייס: כשמקדם ההדבקה יעלה מעל 1, אז נתחיל לראות את מספר המאומתים שהולכים ועולים, ופה רואים את מקדם ההדבקה במגזר הכללי, הקו הסגול.

שרון אלרעי-פרייס: זה כבר 1.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא המגזר הערבי שמושך למעלה.

שרון אלרעי-פרייס: במגזר הכללי, שזה רוב המדינה, מקדם ההדבק הא 1.

אוסאמה סעדי: מה מקדם ההדבקה במגזר הערבי?

שרון אלרעי-פרייס: 1.05.

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שעלינו לנהוג בזהירות.

שרון אלרעי-פרייס: אנו במגפה שהיא על הקשקש.

שרון אלרעי-פרייס: היא לא נשלטת.

שרון אלרעי-פרייס: נכון שאנו צריכים לפתוח את המשק ואת מערכת החינוך – פשוט לעשות זאת בזהירות.

שרון אלרעי-פרייס: לומר: בואו נפתח בכל הערים הירוקות עם בדיקות לכולם - אם תסתכלו על רשימת הערים הירוקות – ערים נכנסות ויוצאות משם כל הזמן.

יעקב אשר: אני רוצה לתקן.

יעקב אשר: אם את לוקחת- - -

שרון אלרעי-פרייס: 15% מהערים בשבוע משתנות.

שרון אלרעי-פרייס: נכנסות ויוצאות מתוך הירוק.

יעקב אשר: כשתבדקי את זה, ברובם זה אותם 15.

יעקב אשר: יש 60%, ודאי שאת יכולה לדעת שהם יציבים.

שרון אלרעי-פרייס: אבל גם את זה צריך לנהל.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בשפה עם משרד החינוך - האם זה ישים?

שרון אלרעי-פרייס: האם אפשר לפתוח משהו במערכת החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: עלינו לעשות תעדוף בכל זאת.

שרון אלרעי-פרייס: אי אפשר לומר: צריך להחזיר את הילדים לבית הספר, כי נתוני התחלואה הם כאלה שברגע שאתה פותח יותר- - -

אלי אבידר: הבעיה עם המדיניות – אם היינו מדברים בהתחלה.

יעקב אשר: תדבר עכשיו.

שרון אלרעי-פרייס: כשאני מסתכלת על זה, זו מגפה שהולכת בכיוון הלא טוב.

שרון אלרעי-פרייס: אם אני רוצה לפתוח עוד דברים – אני צריכה להבין מה אני מורידה במקום, כי אני לא יכולה להשאיר הכול אותו דבר ופשוט לפתוח עוד.

שרון אלרעי-פרייס: לפתוח עוד – יעלה את זה.

שרון אלרעי-פרייס: כשזה יעלה, יהיה במקום 647 מאומתים ביום – 700, 800, ואז זה ירוץ.

קארין אלהרר: עשיתם בדיקות למורים ולגננות.

קארין אלהרר: למה לא גם לתלמידים?

שרון אלרעי-פרייס: פתחנו עד עכשיו גנים 0 עד 6 וכיתות א' עד ד'.

שרון אלרעי-פרייס: איך אנחנו עושים לילדים רכים בדיקות – אנחנו קודם כל בודקים את זה עם ילדים יותר בוגרים שנמצאים במסגרות, וזה הפילוט.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: היום במסגרות הביתיות, כשיש חשד, בודקים ילדים.

קארין אלהרר: רוצים להחזיר אותם בבטחה?

קארין אלהרר: תעשו להם בדיקות.

שרון אלרעי-פרייס: אחרי שפתחנו את מערכת החינוך, גנים, 0 עד 6, כמו שפתחנו אותה, עם הרבה שינויים, כולל סיקור לצוות ההוראה, כולל זה שלא נכנסים מפעילים חיצוניים, כולל זה שגננת וסייעת לא יכולה לעבור ביותר משלושה גנים – ויש ישובים שאמרו שבאף גן היא לא עוברת, ועוד דברים נוספים כולל מסכות וכו', הגענו למצב שתחלואה בגנים אינה דרמטית.

שרון אלרעי-פרייס: אנו עוקבים אחרי זה מאוד מקרוב.

שרון אלרעי-פרייס: להביא ילדים לעשות בדיקות מטות, כשאנחנו לא בטוחים שזה מה שיגלה לנו תחלואה – אם היינו מרגישים שזה עשוי לסייע, היינו עושים את זה, אבל כרגע, כשיש תחלואה- - -

קארין אלהרר: העניין של הגננות עם יום חופשי – סליחה – זה חארטה, כי יש להם יום חופש קבוע, והוא לא מתעדכן לפי יום השישי שאתם עליו החלטתם.

קארין אלהרר: גננות, יש להן יום חופש.

קארין אלהרר: יש גננת מחליפה.

קארין אלהרר: זה לא עובד כומ שאתם חושבים.

קארין אלהרר: זה אחת.

קארין אלהרר: שתיים, אני לא יודעת – ואשמח לנתונים – היכן מקורות ההדבקה בגנים.

קארין אלהרר: האם זה הגננות או האם זה הילדים.

שרון אלרעי-פרייס: זה יכול להיות גם וגם.

קארין אלהרר: לכן, כיוון שהילדים הם פחות סימפטומטיים, אני חושבת – זו הצעה - שגם הילדים ייבדקו, כי אנו בסופו של דבר רוצים לצמצם עוד יותר את מה שגם ככה נמוך, לשיטתך.

שרון אלרעי-פרייס: מתוך כמעט 21,000 גנים נסגרו 220 גנים, שזה 1%, באיך שפתחנו את זה עד עכשיו, כשמתוכם 53 נוספו ביממה האחרונה בכל מדינת ישראל.

שרון אלרעי-פרייס: אז זה עניין של ניהול סיכונים.

שרון אלרעי-פרייס: אם אתה אומר: אני מוכן לנהל את הסיכונים האלה – גיל 0 עד 6 זה הגיל שהוא הכי פחות מסוכן מבחינתי, לפי נתוני תחלואה, שככה עקבנו ובנינו את התוכנית.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא חושבת שצריך להכניס את כל ילדי הגנים במדינת ישראל לתהליך דיגום שיטתי.

שרון אלרעי-פרייס: לא חושבת שזה מועיל.

שרון אלרעי-פרייס: איך שפתחנו עד עכשיו מעיד על זה.

שרון אלרעי-פרייס: אם היינו מסתכלים על זה ורואים תחלואה של 20% מהגנים סגורים, היינו אומרים: בואו נעצור.

קארין אלהרר: את צודקת, רק לילדים האלה יש אחים ואחיות ויש להם הורים, והם חוזרים בסוף היום הביתה.

קארין אלהרר: כיוון שהם א-סימפטומטיים לרוב, הם עדיין יכולים לחזור לגן ולהדביק.

יעקב אשר: אני חושב שמה שהיא ענתה לך, היא אומרת הפוך: אנחנו בודקים את האפשרות להגיע לבדיקות רחבות יותר, אבל כשנעשה אותן, נעשה אותן כחלק מניהול הסיכונים לילדים יותר בוגרים.

יעקב אשר: אני חושב שיש בזה הרבה היגיון.

יעקב אשר: את אומרת:

יעקב אשר: אולי הם יידבקו מאח שלהם.

יעקב אשר: שוב – אנחנו לא בבית מרקחת.

יעקב אשר: אנחנו בניהול סיכונים.

יעקב אשר: אבידר, אני רוצה שתאמר עכשיו מה שרצית לומר בהתחלה.

איילת שקד: שרון, אני מבינה מה את אומרת על הגנים.

איילת שקד: זה הגיוני.

איילת שקד: אבל למה לא לדגום מ-ד' עד י"ב פעם בשבועיים?

איילת שקד: אז כשמאתרים ילד חולה, מאתרים את כל המשפחה שלו.

איילת שקד: בצורה כזו את מגיעה לפלח גדול מהאוכלוסייה דרך הילדים.

שרון אלרעי-פרייס: לפני שבעה חודשים היה פה 3,000 בדיקות ביום, ובחיים לא יכולת לבדוק את כל מערכת החינוך.

שרון אלרעי-פרייס: יש טכניקה של איגום מטושים, שרק עכשיו סיימנו לתקף אותה, ורק עכשיו אנחנו יודעים שאפשר להשתמש בה, אז כל ההצהרות האלה של לבדוק את כל מערכת החינוך יכולות בכלל להילקח בחשבון עכשיו.

איילת שקד: צודקת, אז קחו את זה בחשבון מ-ד' עד י"ב.

יעקב אשר: אתן אומרות אותו דבר; אנחנו שואלים רק מתי.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו יש אפשרות, אם אני אומרת שאני רוצה לפתוח, ומנסה להסביר שוב שבדיקה שלילית אינה תעודת ביטוח – היא מורידה סיכונים – אם בשלב הזה במגזר ככלי של R שווה 1, פותחת עוד משהו עם הורדת סיכונים - היא לא לאפס.

שרון אלרעי-פרייס: היא פותחת ה' עד י"ב בכל מדינת ישראל עם בדיקות – תסכימו איתי שיעלה R.

יואב סגלוביץ': בניגוד לחנויות, הילדים גדלים באותו מקום.

יואב סגלוביץ': בתי הספר שלהם באותה עיר.

יואב סגלוביץ': אם העיר ירוקה – למה לא לפתוח?

יואב סגלוביץ': בבית שלי או באזור שלי יהיה סגור, אבל מקום שהוא ירוק – למה לא לפתוח את מערכת החינוך?

יואב סגלוביץ': למה צריך לעשות הכול רוחבי, בלי קשר לבדיקות.

שרון אלרעי-פרייס: אני מבינה שהמסחר והמסעדות עם התנודה ממקום למקום זה יותר ברור.

שרון אלרעי-פרייס: בחינוך – ואני אומרת את זה כמי שהתעסק ברשימות רמזור כדי להביא אותן לכנסת, להביא לאישורים, כדי לסגור מערכת החינוך – אז זה היה על ערים אדומות; עכשיו זה לפסוח על ערים ירוקות - זה מאוד מורכב עד כדי בלתי ישים.

שרון אלרעי-פרייס: אתן כמה דוגמאות.

יואב סגלוביץ': מורכב אפידמיולוגית?

שרון אלרעי-פרייס: גם.

שרון אלרעי-פרייס: הרשימות הללו אינן סטטיות.

שרון אלרעי-פרייס: כל יום חלקן נשאר אותו דבר, ו-15% בשבוע זזים.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על אלה שלא זזות במשך חודש.

יואב סגלוביץ': כבר יש ניסיון.

יואב סגלוביץ': רואים שעיר מסוימת ירוקה במשך חודש, למה לא לפתוח שם מערכת החינוך?

שרון אלרעי-פרייס: אני מניחה שנקבע את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יכולה כל יום לומר: היום תפתחו – מחר תסגרו.

שרון אלרעי-פרייס: צריכה לקבע את זה לתקופה, לומר: אני היום מריצה את הרמזור על הערים הירוקות של היום.

שרון אלרעי-פרייס: עכשיו מערכת החינוך פתוחה שבוע.

שרון אלרעי-פרייס: מה יקרה – אם אני ביום חמישי מקבעת את הרשימה, ומערכת החינוך סגורה, וביום ראשון העיר שהיתה צהובה, הפכה ירוקה.

שרון אלרעי-פרייס: בשבוע של יום ראשון היא ירוקה.

שרון אלרעי-פרייס: למה אני לא פותחת אותה?

יואב סגלוביץ': מה שאת אומרת עכשיו הוא שיקול של מדיניות לא אפידמיולוגית.

יואב סגלוביץ': את צריכה לומר רק דבר אחד מבחינה מקצועית: האם בעיר ירוקה, שהיתה חודש ירוקה, האם ניתן לפתוח את מערכת החינוך?

יעקב אשר: היא אומרת שיש דבר שאתה צריך לגשר בין לקבע משהו לשגע את האנשים.

יעקב אשר: אם אתה אומר – ואני לא מסכים ולא הסכמתי גם בעבר – שברגע שכרגע ירוק, אתה אומר: יוצאים.

יעקב אשר: כשהופך לצהוב: עיצרו.

יואב סגלוביץ': זה לא מה שאמרתי.

יואב סגלוביץ': זה האם אתה הולך תפיסתית על רמזור, או אתה הולך על רמזור רק על אדום?

יואב סגלוביץ': זו השאלה.

יואב סגלוביץ': עכשיו תמצא את הפתרונות.

יואב סגלוביץ': אני חושב שיש אותם.

יעקב אשר: היא אומרת שהיא רוצה לאזן.

יעקב אשר: לכן היא לא רוצה לקבע.

שרון אלרעי-פרייס: המעבר ההפוך עוד יותר מורכב.

שרון אלרעי-פרייס: אם קיבלתי את הרשימה של החינוך ביום חמישי, וביום ראשון עיר שהיתה ירוקה הפכה להיות צהובה וכתומה – וזה קורה מאוד מהר – אני עכשיו סוגרת את מערכת החינוך?

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שכל יום אני צריכה להריץ את הרשימה הזאת, כי יש תנועה, וראינו את זה בספטמבר עם סגירת מערכת החינוך בערים האדומות, עם ערעורים של ראשי ערים בצדק שאמרו: עכשיו תוציאו לי את האנשים האלה ואת אלה.

שרון אלרעי-פרייס: זה משהו שיהיה קשה מאוד לנהל אותו.

שרון אלרעי-פרייס: יחד עם זה אמרנו למשרד החינוך: תביאו הצעה, ונראה איך אפשר לעשות את זה.

שרון אלרעי-פרייס: כמי שהתעסק עם זה בספטמבר בצד השני - זה מאוד מסובך, כולל שאלות מה אתה עושה עם ילד מעיר ירוקה שצריך ללמוד בעיר כתומה ומורה שעוברת.

שרון אלרעי-פרייס: הרבה שאלות מורכבות כאלה.

יואב סגלוביץ': אם זה יהיה מנוהל בצורה עירונית, חלק גדול מהשאלות הכלליות לא תישאלנה.

יואב סגלוביץ': שמענו סיפורים על התפיסה של איך זה עובד.

יעקב אשר: אנחנו לא מכריעים על המקום.

יעקב אשר: היא באה לפה גם כדי להשמיע ואני חושב שהיא גם שומעת.

יעקב אשר: היא גם לא לבד ולא הכול על הכתפיים שלה.

יעקב אשר: היא היום נמצאת כאן.

יעקב אשר: הדיון עד עכשיו – כשראיתי את התשובה לגבי מה שהעלתה קארין - אני מבין שיש חשיבה.

יעקב אשר: כוועדה אני יכולה לבקש ממך, ד"ר אלרעי, שתסיימו עם החשיבה ותגיעו למסקנות כי אם באמת אפשר יהיה להפעיל את כל מערכת החינוך או בשיטה שאמרה קארין או גם בשיתוף עם השיטה של יואב – אני חולק על יואב, אבל אני מבין שאת אומרת:

יעקב אשר: אני לא יכולה לקחת את זה כזה ראה וקדש, כי אם אני מתקבעת על זה, אני או משגעת את המערכת או לא עובדת נכון מבחינת המינונים.

יעקב אשר: אנחנו מעבירים לך את הדברים האלה כדי שתבואו.

יעקב אשר: אבל אני אומר דברים שאולי אומרים כולם במילים אחרות: אתם מנהלים סיכונים, זה נכון.

יעקב אשר: ייתנו לך ביקורת.

יעקב אשר: מה שלא תעשי, תהיה לך ביקורת.

יעקב אשר: אבל בסוף אתם צריכים להגיע לשיטה שבוחנים אותה, שמנוהלת על ניהול סיכונים.

יעקב אשר: כי אנחנו שם.

יעקב אשר: אנחנו לא בבית מרקחת.

יעקב אשר: אף רופא ואף אפידמיולוג לא יכול להביא לך שיטת עבודה.

יעקב אשר: שיטת עבודה בסוף לוקחת את השיקולים האפידמיולוגיים, את השיקולים הכלכליים, את השיקולים הפדגוגים החינוכיים, שמה במינון הנכון.

יעקב אשר: אבל אנחנו כן משוועים – כל המדינה משוועת.

יעקב אשר: אנחנו פעם ראשונה נחשפים לתוכנית שקודם כל בנויה, היא מוסברת נכון, אנחנו חולקים על חלק מהדברים, אבל אני חושב, ויסכים אתי גם היועץ המשפטי, שפעם ראשונה – כי היתה לנו הרבה ביקורת על זה – מדברים על זה.

יעקב אשר: ראינו מתווה, תוכנית אב.

יעקב אשר: עדיין אנחנו לא מסכימים עם כולה, אבל לגבי הסעיף הקטן שמטריד את חברי הכנסת ואותי, קבלו החלטה.

יעקב אשר: קחו עוד יומיים, עוד שלושה.

יעקב אשר: שמעתם את הדברים.

יעקב אשר: נסו לאגם את זה לתוכנית, כי בסוף, מה שאני רואה כתחזית לעתיד – עד שיהיו חיסונים, צריך עוד לחיות עם זה.

יעקב אשר: יש דברים שאנחנו צריכים לאלץ את המחלה לחיות אתם, שזה אומר תוכנית נכונה בדברים שאנחנו בטוחים.

יעקב אשר: צריך להיות גרעין שעובד.

יעקב אשר: אי אפשר לקחת ילדים ולהחזיר אותם.

יעקב אשר: צריך גישה.

יעקב אשר: צריך לקחת סדרי עדיפויות.

יעקב אשר: יכול להיות שזה יבוא לפני משהו אחר מאוד חשוב.

יעקב אשר: אבל תחליטו את זה.

יעקב אשר: אתם בכיוון.

יעקב אשר: אתם מדברים יותר סיסטמטי.

יעקב אשר: סליחה שאני משבח את הממשלה, אבל התוכנית יותר מובנית וברורה.

יעקב אשר: אנחנו בהקשבה מלאה.

אלי אבידר: המדיניות בבסיס היא שגויה.

יעקב אשר: לי חסר פה החלטות על דברים שיהפכו להיות דבר קבוע שמלווה אותנו.

יעקב אשר: שהם יהיו הבסיס, הלו"ז של העניין.

יעקב אשר: אחריו פתיחה כזו או אחרת, ימינה, אחורה, שגם זה יש לעשות בדחילו ורחימו.

יעקב אשר: ואני חושב שהקונצנזוס הגדול ביותר הוא על נושא החינוך שהוא לא על סדר-היום שלנו כוועדה.

יעקב אשר: בבקשה.

אלי אבידר: הבעיה שלי היא עם המדיניות שהכתיבו לך כדי שתוציאי את התוכנית הזאת.

אלי אבידר: כל הכבוד על התוכנית, אבל המדיניות היא שגויה.

אלי אבידר: יש משפט אחד שחוזר מתחילת הקורונה: אנחנו לא מכירים את המחלה, היא לא מדברת אתנו, אנחנו לא מנהלים אתה משאים ומתנים – כולנו זוכרים את המשפטים – אבל: צריך לחיות עם הקורונה.

אלי אבידר: מה זה לחיות עם הקורונה?

אלי אבידר: איך חיים איתה?

אלי אבידר: זה לא לעבור מסגר א' לסגר ב', ולא שראש הממשלה יגיד בישיבה עם צוות המומחים שהוא לא יהסס להטיל סגר ג' וסגר ד'.

אלי אבידר: זה לא לחיות עם הקורונה; זה לחיות בהכחשה, עם פופוליזם.

אלי אבידר: מדיניות היא לדעת לחיות עם הקורונה.

אלי אבידר: מה זה לחיות עם הקורונה – להשאיר את מוסדות החינוך פתוחים, עד הסוף.

אלי אבידר: זה להשאיר את הכלכלה פתוחה.

אלי אבידר: זה להשאיר מוסדות תפילה פתוחים ולומר לך, גברתי: עכשיו תני לנו תוכנית עם תו כחול, תו צהוב, תו אדום שיאפשר לנו למזער את הסיכונים.

אלי אבידר: לחיות עם הקורונה זה לדעת שאנחנו ניפגע.

אלי אבידר: לחיות עם הקורונה זה לאפשר למשק להתקיים.

אלי אבידר: זה לא לשגע אותם.

אלי אבידר: כי מה יקרה – את פתחת חנויות.

אלי אבידר: למה שביג לא יפתח?

אלי אבידר: הרי גם לו יש חנויות.

אלי אבידר: אין לו מולים.

אלי אבידר: יש לו חנויות שפתוחות לכביש.

אלי אבידר: וזה לא יסתיים עם ביג.

אלי אבידר: יגיע מול ויעשה לך חשבון ויביא לך מומחה ויגיד לך שבתוך עזריאלי מרכיב ההדבקה הוא כזה זניח – יעשה לך חישוב, כמה מטר מרובע יש לכל קליינט.

אלי אבידר: ואיך תתמודדי עם זה?

אלי אבידר: זה לא יסתיים.

אלי אבידר: הדבר המשמעותי פה הוא לייצר פרוטוקולים שמאפשרים למדינה הזאת לחיות.

אלי אבידר: אין דבר כזה, לפתוח א' עד ד'.

אלי אבידר: הם חוזרים הביתה – נפגשים עם י"ב.

אלי אבידר: אמרו לך את זה פה בצורה הברורה ביותר.

אלי אבידר: גם ילדים נפגשים עם ההורים שחזרו מהעבודה.

אלי אבידר: הם לא ידביקו?

אלי אבידר: המחלה הזאת לא תיעצר.

אלי אבידר: והדבר המשמעותי, שאני כאן מופתע מראשי עיר במדינת ישראל.

אלי אבידר: הם יודעים לגבות ארנונה כל חודש על השעון.

אלי אבידר: ואם האנשים האלה כאן מביג ומהמולים לא ישלמו, הם ישלחו להם פקחים, אבל הם יושבים בשקט, אומרים: את זה תפתח ואת זה תסגור.

אלי אבידר: מה קורה לראשת עיריית חיפה שיושבת בשקט?

אלי אבידר: מה קורה לפרדס חנה שיושב בשקט?

יעקב אשר: יש חמישה ראשי עיר בזום עכשיו שמחכים שנסיים את הנאומים שלנו.

אלי אבידר: מה קורה בבאר שבע שיושבים בשקט?

אלי אבידר: למה הם לא פותחים את הפה שלהם?

אלי אבידר: הם לוקחים ארנונה מהאנשים.

אלי אבידר: האנשים האלה משלמים את המיסים שמחזיקים את כולנו.

לומר לעם: לסיכום, הבעיה היא במנהיגות.

לומר לעם: לא בתוכנית.

קארין אלהרר: למה אתה מכחיש את הקורונה, אלי?

אלי אבידר: מי הכחיש?

אלי אבידר: אף אחד לא מכחיש.

אלי אבידר: להבדיל, עברתי את סארס.

אלי אבידר: לא הכחשתי גם את סארס, אבל ראיתי איך מטפלים בזה.

יעקב אשר: אף אחד לא רוצה להגיע ל-9,000 חולים.

יעקב אשר: לדיון הזה יש שתי מטרות – קודם כל, לקבל סקירה מלאה, לשאול שאלות, ולהבהיר תובנות, כי כשיושבים הפקידים הבכירים של מדינת ישראל, ובהם ד"ר אלרעי ואחרים, יש הרגשה כאילו שם כל השכל הגיע.

קארין אלהרר: לא, אין לנו ההרגשה הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: גם לנו אין.

יעקב אשר: הבעיה שלי היא בין חברותי עם חברי הוועדה לבין למצות את הדיון הזה.

יעקב אשר: אני רוצה להגיע לתקנות, למרכזים הפתוחים.

יעקב אשר: עידן ביקש כאורח בוועדה, חצי דקה, בבקשה.

עידן רול: תודה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: אני רוצה לדבר על המקרו.

עידן רול: אנחנו יושבים פה ומנהלים דיון על התקנות.

עידן רול: אנחנו מדברים על איך נפתח ביתיות, אבל בסופו של דבר הכותרת של ידיעות היום היא ישראל בדרך לסגר שלישי.

עידן רול: מרגע שדובר על פתיחת הסגר השני כל התדרוכים וכל האמירות שיוצאות מהקבינט וממשרד הבריאות זה זהירות, סגר שלישי.

עידן רול: מה אמורים כל האנשים שמחכים לפתוח את העסקים שלהם, ומה אמור הציבור לעשות, ואיך זה בונה את האמון של הציבור בתהליך הפתיחה, אם בערב שהכרזתם על תשעת השלבים ליציאה, כמה ימים אחרי זה אדלשטיין התריע: אנחנו לקראת סגר שלישי.

עידן רול: אז או אתם לא מאמינים במה שאתם עושים, ואז נתקן או ניתן לאנשים לפעול דעת עצמם, או תבינו שאי אפשר לדבר בשני קולות?

עידן רול: זה חוסר אחריות.

עידן רול: אנשים יושבים ומחכים, ואומרים: יש תהליך, אחכה, מתי אפתח את העסק, ואז אומרים: למה לחכות?

עידן רול: גם ככה אומרים שיהיה סגר שלישי, אז בואו נספיק להתפרנס לפני שזה קורה.

עידן רול: לא ייתכן שימשיכו להיות התדרוכים האלה של צמרת משרד הבריאות ושל קבינט הקורונה שמפחידים, מהסגר שנכנסנו לסגר שני – הסגר השלישי.

עידן רול: אם אתם חושבים שאתם יכולים למנוע סגר שלישי, בבקשה להימנע מזה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת, המשנה ליועמ"ש, אני קודם כל רוצה לדבר על הנושא הזה שהחריג שהכנסנו בחוק הקורונה הגדול שמדבר על התכיפות ומתי התקנות נכנסות לתוקף, אבל החריג כבר הפך לכלל.

יעקב אשר: אתה הופך את סדרי הדיון.

יעקב אשר: אנחנו נסיים את הנושאים האלה, את השאלות והתשובות.

יעקב אשר: אז נעבור להקראת התקנות.

יעקב אשר: ראית את מסמך ההכנה שהכינו היועצים המשפטיים שהם עצמאיים בעניין הזה.

יעקב אשר: השאלה הזאת צפה, ולכן גם רז הגיע, גם בשביל זה, ואני מעריך את זה.

יעקב אשר: נעשה את זה אחר כך.

אוסאמה סעדי: חשבתי שרז דיבר.

יעקב אשר: טרם.

יעקב אשר: בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: אעבור לשאלה על הקטע הכלכלי.

שרון אלרעי-פרייס: אני חושבת שאסטרטגיית היציאה, שאנו מאוד מאמינים בה- - -

עידן רול: גם שר הבריאות, שמדבר על סגר שלישי כל יום?

יעקב אשר: עידן, אתה לא הרבה פה.

יעקב אשר: תשמור לנו על הסדר.

יעקב אשר: נתתי לך לדבר, אמרת שיש לך שדולה - תן לה לדבר.

עידן רול: אתה קצת מגזים, לא?

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: בבקשה.

עידן רול: בדרך כלל מתייחסים לאורחים יותר יפה.

יעקב אשר: אין יותר יפה מאיך שהתייחסתי.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו מאוד מאמינים בתוכנית וגם שר הבריאות מאוד מאמין בה, ועם זאת מתריע, שאם לא נלך לפיה, אנחנו עלולים לצאת משליטה.

שרון אלרעי-פרייס: מה שקרה בשבועת האחרונים זה בדיוק זה.

שרון אלרעי-פרייס: היו כמה עקרונות לתוכנית הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: התוכנית היתה אמורה להיות לפי מדדי תחלואה.

שרון אלרעי-פרייס: פתחנו את החנויות בלי מדדי תחלורה.

שרון אלרעי-פרייס: התוכנית היתה אמורה להיות עם הבדלים של שבועיים בין שלב לשלב כדי שנראה את האימפקט של השלב הקודם.

שרון אלרעי-פרייס: עשינו משהו שהוא בחצי צעד.

שרון אלרעי-פרייס: התוכנית היתה אמורה להיות מדודה.

שרון אלרעי-פרייס: נכנסו עוד כמה דברים, שלא היו אמורים להיות.

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שאנחנו מאוד מאמינים בתוכנית, אם באמת הולכים לפיה.

שרון אלרעי-פרייס: אם לא, מחובתנו כמשרד הבריאות צריך להתריע על כך שחריגה מהתוכנית שאנו מאמינים בה, תוביל למשהו לא טוב.

עידן רול: החריגה היא של קבינט הקורונה והממשלה.

יעקב אשר: אין לך רשות דיבור.

תפקידו לומר: לגבי הקטע הכלכלי, אני חושבת שהתוכנית הזאת, לא פחות מזה שהיא תוכנית בריאותית – היא תוכנית בהסתכלות כלכלית.

עופר כסיף: שאלתי על האיזונים באופן כללי.

שרון אלרעי-פרייס: כי אם אנחנו נאבד שליטה, כפי שאיבדנו שליטה אחרי הסגר הקודם – ותכף נגיע למונשמים וכו', נגיע לסגר שלישי באמת, שיהיה לא טוב לא מבחינה חברתית, לא כלכלית וכו'.

שרון אלרעי-פרייס: כלומר היציאה המדורגת, האחראית, הזהירה היא זו שאמורה למנוע את הדברים האלה – לא רק את הקטע הבריאותי.

שרון אלרעי-פרייס: בצד הבריאותי יכולתי להיות הרבה יותר חמורה ולומר אני יוצאת במאה.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא מה שאמרנו.

שרון אלרעי-פרייס: אמרנו שאנחנו מסתכלים על החברה, על הכלכלה, על החינוך, על הכול, ומבינים שצריכים לקחת סיכונים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו לא חיים בבית מרקחת, לוקחים סיכונים, יוצאים במספר יותר גבוה, אבל עושים זאת לאט ובזהירות כדי לשמור גם על הכלכלה.

שרון אלרעי-פרייס: אם הייתי יכולה לומר: עכשיו תחכו עוד שבוע כדי להגיע למדדי תחלואה נורמליים כדי לפתוח את החנויות, היה יותר בטוח.

שרון אלרעי-פרייס: בעינינו, ההסתכלות של לנסות לבנות תוכנית אחראית, כדי שהמשק לא ייסגר שוב – זו הסתכלות לא רק בריאותית אלא גם על אספקטים של כלכלה.

שרון אלרעי-פרייס: מבחינת העמודה, אף אחד לא הוריד שום עמודה של מונשמים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו ממשיכים להסתכל על זה, גם על המונשמים, גם על הקריטיים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו לא מנהגים את המחלה הזאת לפי כמות המונשמים.

אלי אבידר: למה הורידו את זה?

יעקב אשר: כי שכנעתם אותם שזה אידיוטי.

אלי אבידר: גם אנחנו רוצים להסתכל על זה.

אלי אבידר: לכן אנחנו פה.

שרון אלרעי-פרייס: אז נביא את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו מסתכלים על הנתונים של כמה מונשמים יש וכמה חולים קריטיים.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להביא לכם את הנתונים מהיום, אם תרצו.

אלי אבידר: לפני שלושה חודשים הגיע הסגן, ורצה לדבר על סגר ב', על עלייה של מונשמים.

אלי אבידר: לכן זה חשוב.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: היא אמרה שתגיד את המספר.

יעקב אשר: זה מופיע בכל אתר חדשות.

שרון אלרעי-פרייס: זה מופיע בכל מקום.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אם אתם רוצים, אני יכולה להביא את הנתונים.

שרון אלרעי-פרייס: נאום המדיניות הוא נאום באמת חשוב.

שרון אלרעי-פרייס: יש ארבע אסטרטגיות שונות: אחת, לומר: אפס הדבקה.

שרון אלרעי-פרייס: ניו זילנד עשתה את זה.

שרון אלרעי-פרייס: יש שלושה מאומתים – סוגרים את כל המדינה.

שרון אלרעי-פרייס: כל אדם נכנס לבידוד שבועיים.

שרון אלרעי-פרייס: אנו לא נוקטים בגישה הזאת.

שרון אלרעי-פרייס: משרד הבריאות לא חושב שצריכה להיות אפס הדבקה, לא חי באשליה הזאת שאנחנו אי כמו ניו זילנד.

שרון אלרעי-פרייס: הגישה השנייה – להפחית תחלואה במדינת ישראל.

שרון אלרעי-פרייס: לומר: מבינים שיש פה אש מבעבעת, אבל אנחנו צריכים לנסות להפחית את התחלואה וזו הגישה של משרד הבריאות.

שרון אלרעי-פרייס: הגישה שלך: בוא נפחית תחלואה קשה.

שרון אלרעי-פרייס: לא מעניין אותי שאנשים צעירים ובריאים יסתובבו - אני רוצה שלא תהיה תחלואה קשה, ובזה אני מתמקד.

שרון אלרעי-פרייס: גישה רביעית: חיסון עדר.

שרון אלרעי-פרייס: שתי האופציות שבאמת צריך לדבר בהן, ואני הצגתי אותם בקבינט הקורונה לפני שהלכנו לתוכנית הזאת היו שתי האופציות האמצעיות.

שרון אלרעי-פרייס: או אני אומר: אני מפחית תחלואה, ואז יש לך מדדי ניהוג אחרים, שזה אומר R ו-N.

שרון אלרעי-פרייס: יש לך מדיניות בדיקות אחרת ויש לך גישה שונה לעומת האמירה: לא מעניין אותנו כמה הדבקה יש.

שרון אלרעי-פרייס: יותר חשוב לי להפחית את התחלואה הקשה.

שרון אלרעי-פרייס: זה פשוט גישה אסטרטגית אחרת, שמחייבת מדדי ניהוג אחרים – זה להסתכל רק כמה חולים קשים וקריטיים יש לך ומונשמים אולי.

שרון אלרעי-פרייס: אתה לא מסתכל על R ו-N, ואתה מסתכל על מדיניות הדגימות שלך - שונה.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא דוגמת בכל מקום בארץ אלא דוגמת מהערים שמהן הגיעה תחלואה שונה.

שרון אלרעי-פרייס: הכול שונה.

שרון אלרעי-פרייס: למה אני חושבת שהאסטרטגיה השנייה היא פחות טובה – לא שהיא לא הגיונית אבל פחות טובה – כי זה כמו הסיר שנמצא על האש, והוא מבעבע ואתה מרים את המכסה.

שרון אלרעי-פרייס: אם אתה לא שולט בתחלואה במדינה, אתה לא באמת שולט במה קורה.

שרון אלרעי-פרייס: אז אני יכולה להסתכל על כמה חולים קשים יש, ויהיו לי 500, 600, 700, ואין לי דרך לשלוט בכך באמת.

שרון אלרעי-פרייס: הניסיון להגביל את כמות החולים הקשים שמגיעים ממקומות עם תחלואה קשה, שזה הדיירים במוסדות, נעשה כבר.

שרון אלרעי-פרייס: במגן אבות עושים בדיקות סדרתיות של העובדים, וכשצריך, של הדיירים.

שרון אלרעי-פרייס: עושים בדיקות בהתפרצויות מתוך מטרה להפחית את התחלואה.

שרון אלרעי-פרייס: גם בזה יש 11% מהנפטרים שהם נפטרים בתוך בתי חולים גריאטריים וזה נכון ש-30% מהנפטרים מגיעים משכבת הגיל הגבוהה.

יואב סגלוביץ': 33% מסיעודיים.

יואב סגלוביץ': אם ההתייחסות לסיעודיים תהיה אחרת- - -

שרון אלרעי-פרייס: אבל ההתייחסות לסיעודיים היא במקסימום.

שרון אלרעי-פרייס: הם במגן אבות, הם נבדקים כל שבוע.

שרון אלרעי-פרייס: כל הזמן מסתכלים על מדיניות הדיגום, איך לשפר אותה.

אלי אבידר: הצגת את האופציות 2 ו-3, והקבינט קיבל את 2.

אלי אבידר: מה את חושבת?

שרון אלרעי-פרייס: יש אפידמיולוגיים שחושבים אחרת, וזה בסדר.

שרון אלרעי-פרייס: ברגע שההסתכלות שלנו היא רק להפחית תחלואה קשה, זה כמו סיר עם מים.

שרון אלרעי-פרייס: לדעתי כך יש יותר סיכון להיכנס לסגר ולצאת ממנו.

שרון אלרעי-פרייס: 35% מהחולים הקשים והקריטיים הם מתחת לגיל 60.

שרון אלרעי-פרייס: זה אומר שאני מסתכלת מאיפה מגיעה לי תחלואה מבוגרת.

שרון אלרעי-פרייס: 35% זה דיירים ממוסדות סיעוריים, אבל כמעט 705 הם לא, ו-33% מהחולים הקריטיים והקשים, כולל יתר לחץ דם והשמנה – רואים אנשים עם מחלות קקע שגם נפטרים מהמחלה הזו כולל צעירים.

שרון אלרעי-פרייס: אם אני ממנסה להפחית חלואה קשה נגיע הרבה יותר מהר לסגרים האלה, ועם היכולות שלנו ולעשות סגרים עם תחלואה מאוד גבוהה, לנהל את המחלה הזאת כך ולחיות לצדה.

יעקב אשר: חבר הכנסת הורוביץ שאל – אם אפשר להשלים את התשובה שלו.

שרון אלרעי-פרייס: יש אפידמיולוגיים שחושבים אחרת, וזה בסדר.

שרון אלרעי-פרייס: לדעתי, ברגע שההסתכלות שלנו היא רק להפחית תחלואה קשה זה כמו סיר עם מים מבעבעים, וכל פעם אנחנו מרימים את המכסה ומורידים אותו – לא מורידים את עוצמת הלהבות.

שרון אלרעי-פרייס: לדעתי, בדרך הזאת יש יותר סיכון להיכנס לסגר ולצאת מסגר.

שרון אלרעי-פרייס: כ-35% מהחולים הקשים והקריטיים הם מתחת לגיל 60.

שרון אלרעי-פרייס: 33% הם באמת הדיירים ממוסדות סיעודיים, אבל 70% כמעט הם לא.

שרון אלרעי-פרייס: 35% מהחולים הקריטיים והקשים, כולל הסיפור – אני אכנס לסיפור הזה של היתר לחץ דם והשמנה – אנחנו רואים אנשים שהם עם מחלות רקע מאוד בסיסיות שמאוד שכיחות באוכלוסייה, שגם נפטרים מהמחלה הזאת, כולל אנשים צעירים.

שרון אלרעי-פרייס: אם אני רק אסתכל, אם אני מנסה להפחית תחלואה קשה, אני חושבת שנגיע הרבה יותר מהר לסגרים האלה מאשר לנסות להפחית את התחלואה במדינת ישראל, ועם היכולות שלנו של קטיעת שרשראות והדבקה ולעשות סגרים במקומות עם תחלואה מאוד גבוהה, לנהל את המחלה הזאת ככה ולחיות לצידה.

שרון אלרעי-פרייס: כ-30% עד 40% מהחולים קשים – יש להם מחלות רקע בסיסיות ביותר, שזה יתר לחץ דם, סוכרת, השמנת יתר.

שרון אלרעי-פרייס: זה הוצג פה בוועדות בכנסת, המספרים המדויקים.

שרון אלרעי-פרייס: אני יכולה להביא את המספרים המדויקים, אם אתם רוצים, אבל זה פחות או יותר סדר הגודל.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו כבר לא בעולם שבו - בגל הראשון היה נראה ברור שמי שנמצא בסכנה זה האנשים המאוד קשישים שיש להם הרבה מאוד מחלות רקע.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו בגל השני, אולי בגלל הטיפול הטוב במגן אבות והשמירה על האוכלוסייה הזאת, רואים תמונה אחרת.

שרון אלרעי-פרייס: רואים אותה גם בעולם, שיש אנשים צעירים עם מחלות רקע בסיסיות – השמנת יתר היא אחת מהן, שגורם סיכון לקורונה ולתחלואה קשה.

שרון אלרעי-פרייס: לכן הסיפור של להסתכל רק על האוכלוסיות בסיכון הקונבנציונליות- - -

יעקב אשר: יש שאלה שאני שאלתי על הסרולוגי.

שרון אלרעי-פרייס: הבדיקות הסרולוגיות הן כלי נהדר.

שרון אלרעי-פרייס: אומר בזהירות – משרד הבריאות כרגע בוחן נושא של הדבקות חוזרות.

שרון אלרעי-פרייס: איני יכולה להגיד שאני נותנת פה תעודת ביטוח למישהו לשלושה חודשים או לארבעה חודשים או לחודשיים, כי כרגע אנחנו מסתכלים על נתונים של אנשים שהיתה להם בדיקה חיובית אחרי כמה בדיקות שליליות ובדיקה חיובית חוזרת כדי לנסות ללמוד מתי זה קורה.

שרון אלרעי-פרייס: ב-5% מהאוכלוסייה, אנשים שאנחנו יודעים שהיו חולי קורונה, אין בכלל היווצרות של נוגדנים.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו לא יודעים מה זה אומר, אם הם ייבדקו שוב, והרמה של הנוגדנים בכאלה שכן עקבנו אחריהם יורדת עם הזמן - תוך כמה זמן איני יודעת.

שרון אלרעי-פרייס: אבל אין ספק שבדיקות סרולוגיות יכולות להיות כלי, והן כלי.

שרון אלרעי-פרייס: סיימנו את הסקר הסרולוגי הלאומי ופרסמנו אותו.

שרון אלרעי-פרייס: היו עוד סקרים.

יעקב אשר: מזמן.

יעקב אשר: למה לא ממשיכים הלאה?

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו ממשיכים הלאה – ההמשך הלאה התחיל השבוע עם סקרים בתוך מערכת הבריאות בקהילה ועם תוכנית נוספת לסקרים ומערכות עובדים חיוניים.

יעקב אשר: למה אי אפשר לפתוח את זה, נגיד, אותם אנשים שחלו - לכו להיבדק סרולוגית.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא צריכה שייבדקו, כי אני יודעת שחלו והחלימו.

יעקב אשר: יש להם נוגדנים או לא?

שרון אלרעי-פרייס: גם אם אין להם נוגדנים, אני יודעת שב-5% מהם לא אמצא נוגדנים.

קארין אלהרר: הם מקבלים תעודת מחלים?

שרון אלרעי-פרייס: אין לי תעודת מחלים.

יעקב אשר: למה לא לייצר?

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יודעת דבר על הדבקה חוזרת.

יעקב אשר: אבל הסיכון הוא קטן.

שרון אלרעי-פרייס: כשאתה אומר את זה, זה יפה.

שרון אלרעי-פרייס: כשאני אומרת את זה כמשרד הבריאות, אני צריכה שיתמכו במה שאני אומרת עובדות.

שרון אלרעי-פרייס: לכן מקצועית לעולם לא אגיד אמירה פופוליסטית שאיני יכולה לעמוד מאחוריה.

יעקב אשר: היא לא פופוליסטית.

שרון אלרעי-פרייס: יכול להיות שהיא נכונה מאוד, והיא לא פופוליסטית, אבל אני לא יכולה לומר את זה, ואם יש לי בין 21 למעל 100 אנשים, שאנחנו בודקים אותם היום במדינת ישראל, שהיתה להם בדיקה אחת, ואז בדיקות שליליות ואז נוספת חיובית, וזה נע בין 20 ל-100, כי תלוי איך אתה חותך- - -

יעקב אשר: מתוך 309,000 מחלימים.

יעקב אשר: מה שאתם צריכים לבדוק ולהחליט – ונכון שצריכים לעשות בדיקות רפואיות - במקרה הזה לא יהיה משהו סופי.

יעקב אשר: הוא תמיד יהיה הערכה.

יעקב אשר: ואם הערכה שעד גבול מסוים אתם לוקחים את הסיכון, ברגע שאתם משחררים דבר כזה ויודעים שיש לכם עוד כלי עבודה – ייקל עליכם.

יעקב אשר: תסיימו את זה.

יעקב אשר: קבלו החלטה.

שרון אלרעי-פרייס: סיימנו וקיבלנו.

שרון אלרעי-פרייס: יש נוהל מחלים של משרד הבריאות, שיצא כבר לפני כמה שבועות, וכתוב בו שמי שנמצא חיובי לסרולוגיה, בדרך שבה משרד הבריאות דורש את זה, הוא נחשב מחלים לכל דבר.

שרון אלרעי-פרייס: הוא לא מקבל תעודה, כי לתעודה יש תוקף.

שרון אלרעי-פרייס: אדם שיש לו תוצאות של בדיקה סרולוגית לא צריך להיכנס לבידוד אחרי שהוא חוזר מארץ אדומה, לא צריך להיכנס לבידוד אחרי שהוא בא במגע עם חולה מאומת, והוא כן, כפי שאמרת - מסתובב עם מסכה בריחוק חברתי כמו כל היתר.

יעקב אשר: אבל אם אותו ילד שחזר מחו"ל ואישור המחלים עבד בשבילו, הוא גם יכול להיות ילד שבית הספר או הרשות המקומית שמסדרת את הפסולות, יודעת לומר שיש קפסולה שיכולה לעבוד.

יעקב אשר: זה כלי עבודה.

יעקב אשר: תגיעו לזה.

יעקב אשר: אבל זה ייקח לכם עוד חודשים.

יעקב אשר: זו הבעיה.

שרון אלרעי-פרייס: לא, זה לא ייקח.

שרון אלרעי-פרייס: חלק מהכלים שאנחנו מסתכלים עליהם זה גם שימוש בבדיקות סרולוגיות, גם שימוש בבדיקות- - - וגם שימוש בבדיקות צופיה במתווים של משרד החינוך וגם במקומות אחרים.

שרון אלרעי-פרייס: אבל ההגדרה של מה עושים עם מחלים לפי בדיקה סרולוגית כבר יצאה ויש לו הנחות – אני פשוט לא יכולה לתת תעודה כי אני לא יודעת לכמה זמן.

יעקב אשר: כל השאלות נענו חוץ מהשאלה של קארין?

אלי אבידר: מכונות הנשמה.

יעקב אשר: היא ענתה.

אלי אבידר: אני לא יודע כמה מונשמים יש.

יעקב אשר: 290 ומשהו.

יעקב אשר: אפשר להסתכל ב-YNET.

רז נזרי: אין החלטה כזאת.

קארין אלהרר: אני רוצה לחזור לעניין החינוך.

קארין אלהרר: שמחתי לגלות שבמגזר החרדי היתה ירידה מאוד דרמטית.

יעקב אשר: מה הנתונים במגזר החרדי?

יעקב אשר: דיברתם על המגזר הערבי.

אלי אבידר: למה אתם עושים את ההחרגה הזאת של המגזרים?

יעקב אשר: צודק.

אלי אבידר: מה תעשה שבוע הבא, כשזה יעלה?

רז נזרי: דיברתם על דיפרנציאציה.

שרון אלרעי-פרייס: מקדם ההדבקה של המגזר החרדי – 0.6.

יעקב אשר: במקום הראשון.

יעקב אשר: אין ערבים, אין חרדים.

יעקב אשר: צריך לדאוג לכולם.

יעקב אשר: נדאג לכולם.

יעקב אשר: אני שמח מאוד.

קארין אלהרר: ד"ר אלרעי, אני שמחה מאוד על הנתון הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, מה סוד הקסם?

קארין אלהרר: כי במגזר החרדי, להבנתי, כל מסגרות החינוך פתוחות.

קארין אלהרר: אם זה עובד ככה, בואו נפתח גם את המגזר הכללי.

שרון אלרעי-פרייס: אני לא יודעת מה סוד הקסם.

אלי אבידר: אמונה ואדמו"רים שיודעים לקבל החלטות.

קארין אלהרר: אני מבקשת תשובה.

יעקב אשר: אני חושב שאת צודקת.

יעקב אשר: תקבלי תשובה אחר כך.

יעקב אשר: ב-14:00 צריך לסיים.

יעקב אשר: ב-13:00 הולך רז נזרי.

יעקב אשר: אם רק זה על סדר-היום – אין בעיה.

יעקב אשר: בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: במגזר החרדי היתה ירידה מאוד משמעותית בכמות הבדיקות.

יעקב אשר: לא יותר ממקומות אחרים.

שרון אלרעי-פרייס: הרבה יותר.

יעקב אשר: באופן יחסי.

יעקב אשר: אבל כמה היום בדיקות?

יעקב אשר: אם כבר, גם אני רוצה תשובה.

יעקב אשר: שבועי, כמה בדיקות בציבור הכללי, כמה בחרדי וכמה בערבי?

יעקב אשר: אבל לא בשבת.

שרון אלרעי-פרייס: במגזר הכללי מספר הבדיקות היומי ל-10,000 תושבים היה בכלל מדינת ישראל 31.8, במגזר הכללי 37.1, כלומר גבוה מהממוצע, ובמגזר הערבי והחרדי – 21.

שרון אלרעי-פרייס: המגזר החרדי – ירד בחצי.

יעקב אשר: אבל כשהוא היה נדבק, המגזר הזה, יש הרבה מחלימים.

שרון אלרעי-פרייס: יכול להיות שמרכיב מסוים- - -

יעקב אשר: ברור.

יעקב אשר: לא היתה קריאה אפילו לא של רב אחד לא ללכת להיבדק.

שרון אלרעי-פרייס: כשאנחנו עושים סקרים במגזרים שונים, התשובה במגזר החרדי לגבי מה תעשה עם מי שהוא חולה, או מרגיש לא טוב, הילד שלך או אתה - ב-50% מהמקרים אנשים אומרים: אשאר בבית ולא אלך להיבדק.

שרון אלרעי-פרייס: נראה אם זה עובר סקר של מכון גיאוקרטוגרפיה, ויש סקרים שהם ייעודיים לחברה החרדית- - -

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: סיימנו את הדיון הסקטוריאלי.

יעקב אשר: אני מבקש מהיועץ המשפטי להקריא לנו את התקנות שיש לנו, נדבר עליהן.

יעקב אשר: הייתי מציע להגיע לתיקון – נחזור אחר כך לתקנות הקודמות.

יעקב אשר: הייתי מציע, מאחר שיש אנשים בזום שלא נתנו להם לדבר, ואנו רוצים שידברו – אני מציע שתקריא את ההחלטות שהיו בסוף השבוע האחרון, האחרונות.

יעקב אשר: אנחנו מאשררים פה דברים קודמים.

יעקב אשר: יש מה לדבר, גם על התהליך, על הדחיפות, אבל זה אפשר אחר כך.

יעקב אשר: בואו נדבר על זה, ונתקדם.

יעקב אשר: בבקשה, 9, 3 ו-4.

גור בליי: תיקון מס' 9.

גור בליי: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 9), התשפ"א–2020.

גור בליי: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 8, 23, 24, 25, ו-27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

גור בליי: –2020, ובהנחה שהוועדה תאשר - באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות), התש"ף-2020, להלן התקנות העיקריות, בתקנה 1, אחרי ההגדרה התקהלות יבוא: חנות רחוב – חנות לרבות דוכן שכניסת הלקוחות אליה נעשית ישירות מהרחוב ואינה מקום כאמור בתקנה 7(1) או (3).

גור בליי: 2.

גור בליי: בתקנה 7 לתקנות העיקריות, אחרי פסקה (1א) יבוא: (1ב) חנות רחוב, למעט חנות כאמור הפועלת בקניון מקורה, בקניון שאינו מקורה הכולל 20 חנויות או בתי עסק לפחות, בשוק קמעונאי או ביריד;

אירוח יבוא: 3.

אירוח יבוא: בתקנה 9 לתקנות העיקריות – 1.

אירוח יבוא: בתקנת משנה (א), אחרי ממקום ציבורי עסקי יבוא: למעט חנות רחוב.

העיקריות, אחרי: 5.

העיקריות, אחרי: בתקנה 21 לתקנות העיקריות, במקום עד יום כ"ז בחשוון תשפ"א, 14 בנובמבר 2020, יבוא: עד יום ב' בכסלו התשפ"א, 18 בנובמבר 2020.

העיקריות, אחרי: 6א.

העיקריות, אחרי: תחילתן של תקנות אלה ביום כ"א בחשוון התשפ"א (8 בנובמבר 2020), בשעה 6:00.

העיקריות, אחרי: ב.

העיקריות, אחרי: על אף האמור בתקנת משנה (א), תחילתה של תקנה 7(7א) לתקנות העיקריות כתיקונה בתקנה 2(2) לתקנות אלה במועד פרסומן של תקנות אלה.

העיקריות, אחרי: זה הצימרים – זה נכנס מייד לתוקף.

העיקריות, אחרי: זה הצימרים.

רז נזרי: הצימרים נפתחו בראשון שעבר, בתיקון 8.

גור בליי: לתיקון מספר 9 נעשה עוד תיקון.

גור בליי: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 9)(תיקון), התשפ"א–2020.

גור בליי: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 23, 24, 25, ו-27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

גור בליי: –2020 (להלן – החוק), מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 9), התש"ף-2020, בתקנה 2(1), במקום פסקה (1ב) המובאת בה יבוא: (1ב) חנות רחוב, למעט חנות כאמור הפועלת בקניון, במתחם קניות פתוח, בשוק קמעונאי או ביריד.

גור בליי: לעניין זה – מתחם קניות פתוח – מתחם קניות שאינו קניון ושכולל 20 חנויות ובתי עסק לפחות, ומופעל באמצעות חברת ניהול.

אוסאמה סעדי: מה הרציונל פה?

אוסאמה סעדי: בסעיף 5, מה זה, במקום 14 - 18?

גור בליי: זה המועד, כל התקנות, הגבלת פעילות, עד 18.

יעקב אשר: השאלה הגדולה שמסתובבת כבר מיום חמישי, ששי – מה ההבדל בין חנות שפונה – שהדרך היחידה שלה היא לרחוב – מה ההבדל בין עשר חנויות באלנבי, או 50 חנויות – וכל חנות בפני עצמה נכנסים ויוצאים אליה, ומה ההבדל בין חנויות כאלה שנמצאות ברחוב רגיל, צמודות, אבל פתוחות לציבור, למרכז קניות שהוא גם פתוח לרחוב?

יעקב אשר: אמנם הוא בבעלות אחת, מה ההבדל - גם אפידמיולוגית וגם בשכל?

ניצן הורוביץ: ולמה ארבעה אנשים בלי התחשבות בגודל החנות?

יעקב אשר: גם זו שאלה נכונה, כי אם היו עושים שני סוגי חנויות – גדולה, עד 30, 50 מטר, נאמר, ומ-50ו הלאה, גם היה עושה יותר שכל, ולא רק זה – גם עושה פחות תור בחוץ, כי אנשים נמצאים בחוץ, אז אנשים באים, וכשהם באים זה לא טוב – הם לא יכולים להיכנס.

יעקב אשר: אנחנו לא מחפשים הפקרות אלא מחפשים היגיון.

יעקב אשר: בבקשה.

מיכל גולדברג: אשמח להסביר.

מיכל גולדברג: תיקון מס' 9 לתקנות הוא תוצאה של דיונים מאוד-מאוד ממושכים שהתקיימו בעניין הזה בקבינט הקורונה, שמורכב משרי ממשלה שונים.

מיכל גולדברג: כל משרד מגיע עם האינטרס שלחו.

מיכל גולדברג: העמדה של משרד הבריאות, כפי שהוצגה גם הבוקר על-ידי הד"ר שרון אלרעי, היתה שאת המסחר אין לפתוח בשלב 2, ואני מזכירה – אנחנו עדיין בשלב השני של היציאה.

מיכל גולדברג: נכון להשאיר אפידמיולוגית מקצועית את כלל המסחר, לשלב 3, עם התנאים כפי שהוצגו כאן, שנוגעים לפתיחה של אותו שלב 3.

מיכל גולדברג: יחד עם זה, הובעו בקבינט דעות שונות.

מיכל גולדברג: בין היתר, הוצגה שם המצוקה – האמיתית, יש לומר, של אותם סוחרים, בפרט סוחרים קטנים, עסקים קטנים, שנמצאים בפני מצוקה אמיתית.

מיכל גולדברג: יש כאן באמת דילמות מתחומים שונים – הבריאות, המסחר, האוצר.

מיכל גולדברג: מה שהקבינט הכריע בסופו של דבר בישיבה ביום 4 בנובמבר היתה שחנויות הרחוב ייפתחו בסוג של שלב ביניים.

מיכל גולדברג: השלב הראשון של הפתיחה היה ב-1 בנובמבר – אז פתחנו – זה תיקון מס' 6 ו-7, שגם הם עומדים חלקית בפני אישור הוועדה היום.

מיכל גולדברג: זה היה השלב הראשון עם מה שנפתח שם.

מיכל גולדברג: השלב השני היה לאחר מכן.

מיכל גולדברג: בשלב השני הוחלט לעשות שלב ביניים – זו היתה החלטת הקבינט – לפתוח את חנויות הרחוב בלבד.

מיכל גולדברג: כן, מדובר בפשרה, והפשרה היתה כזאת שייפתחו חנויות רחוב בלבד עם תפוסה של עד 4 לקוחות בחנות.

מיכל גולדברג: בכוונה לא הכנסנו פה אלמנט של גודל, כי המטרה היא לפתוח את אותן חנויות רחוב קטנות, אותם עסקים קטנים כשהמחשבה היא שחנות בשטח מאוד-מאוד גדול, ולא ננקוט פה בשמות, אבל יש חנויות מאוד גדולות, שאולי דומות לקניונים, אכן לא ייפתחו, כי לא כלכלי לחנות כזו לפתוח.

אוסאמה סעדי: אבל אם הם רוצים לפתוח עם 4, מה אכפת לכם?

אוסאמה סעדי: אם זה אותה חנות, בביג או לא בביג, והיא רוצה לקבל 4 אנשים, עומדת בתו הסגול, מה ההבדל?

מיכל גולדברג: הגבול שהממשלה שמה, המטרה היתה לפתוח בצורה מצומצמת ומבוקרת.

מיכל גולדברג: אני מזכיר - אנחנו נמצאים פה בסוג של שלב וחצי.

אוסאמה סעדי: אני מבין את עמדת משרד הבריאות, שהיו מתנגדים מלכתחילה.

אוסאמה סעדי: אם הפשרה התקבלה, שעסקים יכניסו עד 4 אנשים, מה ההבדל בין אותה חנות נעליים- - -

מיכל גולדברג: ההחלטה שהתקבלה היתה לפתוח חנויות רחוב עד 4 אנשים למעט חנויות שנמצאות בקניונים- - -

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: את זה קראנו מיום חמישי.

אוסאמה סעדי: זה מיושם ונכנס לתוקף החל מהיום.

אוסאמה סעדי: עוד לא אישרנו את זה.

אוסאמה סעדי: מה ההבדל?

קארין אלהרר: ד"ר אלרעי, אני מבקשת לחדד.

קארין אלהרר: אני מבינה שאתם רוצים כמה שפחות התקהלויות, אבל אתן לכם מה שקורה באמת ברחוב.

קארין אלהרר: יש מעט חנויות פתוחות, ויש צורך של אנשים לרכוש בחנויות.

קארין אלהרר: הדוגמה הכי פשוטה, שהיא נחלת כולנו – נתקענו בלי בגדים לילדים בחורף.

קארין אלהרר: החורף הגיע.

קארין אלהרר: אז אני הולכת לחנות, שאני מחפשת באינטרנט איפה יש חנות פתוחה.

קארין אלהרר: איתי יש עוד הרבה אנשים באזור המגורים שלי.

קארין אלהרר: במקום שזה יתפרס על הרבה מאוד חנויות, יעמדו בפחות תורים, ירכשו מה שצריך לפי התו סגול, צהוב, מה שאתם רוצים – אנחנו עומדים בתור בחוץ, וההתקהלות הרבה יותר גדולה.

מיכאל מלכיאלי: זה מה שקורה היום.

קארין אלהרר: זה המצב שקורה מיום ראשון האחרון.

קארין אלהרר: וזה הרי לא ייפסק.

קארין אלהרר: יש צורך.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים לחזק את הכלכלה הישראלית.

קארין אלהרר: לא רוצים להזמין באינטרנט.

קארין אלהרר: באמת גם נתקענו.

קארין אלהרר: תנו לאנשים אפשרות לא להתקהל.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: שאלתי כמה פעמים, וגם חברי חבר הנכסת סעדי שאל – מה הרציונל?

עופר כסיף: אנחנו מכירים את העובדות שכתובות במסמך, אבל אין שום רציונל והסבר הגיוני מאחורי זה.

עופר כסיף: אני רוצה לחזור על מה שאמר האדון חי - כולנו יודעים: העסקים, בעיקר הקטנים, נמצאים בקריסה מוחלטת.

עופר כסיף: אנשים מאבדים את מטה לחמם, ואנחנו משחקים בנדמה לי.

עופר כסיף: לא ייתכן שאם כבר מקבלים על בסיס אפידמיולוגי שיש אפשרות לפתוח חנויות רחוב, עם המגבלות של התו הסגול וארבעה, ואני כרגע לא נכנס, למרות שאני מסכים עם ידידי חבר הכנסת הורוביץ לגבי היחס בין גודל למספר – אם זה אפשרי, שיאפשרו לפתוח גם במרכזים מהסגנון שהוזכר קודם וגם בשווקים שאפשר למנוע מהם עומס.

עופר כסיף: יש אפשרות.

עופר כסיף: אנחנו מונעים פרנסה מאנשים פעם אחר פעם, ואיני רואה את הרציונל.

עופר כסיף: אפשר לפתוח חנויות רחוב?

עופר כסיף: אז שיפתחו את הכול.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להזכיר את נושא הטייק אווי.

אוסאמה סעדי: קיימנו דיונים, וכל חברי הוועדה כאן מכל הסיעות אמרו שצריך להחריג טייק אווי, ומשרד הבריאות התנגדו.

אוסאמה סעדי: אחרי שבוע-שבועיים אמרו: בסדר.

אוסאמה סעדי: היום טייק אווי עובד והמסעדות עובדות, למרות שהן סגורות.

אוסאמה סעדי: לפחות זה חצי נחמה.

אוסאמה סעדי: גם פה, תמיד נזכרים מאוחר, ותמיד גורמים לעסקים האלה להפר את החוק.

אוסאמה סעדי: זה מה שאתם דוחפים את האנשים האלה.

אוסאמה סעדי: אני לא מבין שום היגיון.

אוסאמה סעדי: הייתי בביג בכרמיאל.

אוסאמה סעדי: מה הבדל בין החנויות שם לחנויות ברחוב יפו שפתוחות?

אוסאמה סעדי: אני לא מבין שום היגיון.

אוסאמה סעדי: אתה בא, מעמיד את האוטו, ירוד לחנות וחוזר לאוטו.

אוסאמה סעדי: יש חניה בשפע.

אוסאמה סעדי: ברחוב יפו בירושלים – אין חניה.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע איפה אתה צריך לעמוד, באוטובוס או להגיע באוטו, ואז אתה מתערבב בין אנשים.

אוסאמה סעדי: זו ההתקהלות.

אוסאמה סעדי: ראינו את התורים.

אוסאמה סעדי: אני מבין מה שהסבירה חברתנו היקרה ממשרד הבריאות, אנחנו יודעים לקרוא ושמענו את ההחלטה, אבל מה ההיגיון, מה ההבדל בין אותה חנות נעליים או חנות ביגוד לחנות נעליים או ביגוד במתחמי קניות?

מיכאל מלכיאלי: בבקשה, חבר הכנסת עמית הלוי.

עמית הלוי: אני מצטרף לחבר הכנסת אוסאמה סעדי ולאחרים שדיברו.

עמית הלוי: יש פה גם שאלה של רציונל; יש פה גם ממילא שאלה של מוסר.

עמית הלוי: גם בהיבט המוסרי, כמחוקקים אנחנו מבינים שנכנסתם פה לאזור מסחר, בעצמכם, של מסחר ביחס בין פוטנציאל התחלואה לבין הרצון לפתוח את המשק ולא לפגוע בזכויות אחרות, אבל זה לא איזון של שוק; הוא חייב להיות תואם גם לרציונל וגם למוסר.

עמית הלוי: ההבחנה הזו, כפי שנשמעת כאן גם על-ידך, נתפסת כדבר לא מוסרי, ההבחנה הזאת בין לפתוח חנויות רחוב ללא לפתוח – להפך, מתחמי החנויות שאנחנו מכירים אותם בדרך כלל יותר מרווחים אפילו מאשר ברחובות.

עמית הלוי: מה שאמרה קארין, אתמול ברח' יפו בירושלים את רואה בכניסה לפוקס תור ארוך, צפוף מאוד של אנשים בגלל המגבלה בחנויות, במתחמים האלה יש בדרך כלל מרחבי חניה גדולים, גם התור יכול להיות יותר.

עמית הלוי: לכן ההבחנה הזאת גם מבחינה מוסרית וגם מבחינת הרציונל, של התחלואה, בגלל התורים – גם לי לא ברורה ההבחנה.

עמית הלוי: אני מציע – יכול להיות שבמתחמים כאלה, יש כן אפשרות, כיוון שברובם מגיעים עם רכב, אולי שם אפשר לעשות מגבלה בכניסה לחניון.

אוסאמה סעדי: יש ויסות.

אוסאמה סעדי: יש מגבלה.

עמית הלוי: אני מצטרף לאי ההבנה של ההבחנה הזאת – לא מוסרית ולא רציונלית, ואני חושב שאנחנו צריכים לתת מענה.

עמית הלוי: אפשר לומר שאנחנו לא נותנים בכלל.

עמית הלוי: אי אפשר לחלק ככה בין זכויות של אנשים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: בבקשה, חברת הכנסת אילת שקד.

איילת שקד: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

איילת שקד: לא אחזור על מה שאמרו חבריי – אני מסכימה איתם.

איילת שקד: אני לא רואה שום היגיון – יש המרכזים הפתוחים, שיישארו סגורים.

איילת שקד: סתם עושה עומס על החנויות האחרות.

איילת שקד: עוד שאלה – אני יודעת מסיור שעשיתי בשווקים שדוכני או חנויות בגדים בשווקים גם סגורים.

איילת שקד: בשוק ברמלה, בשוק הכרמל, בשוק התקווה כל הדוכנים של האוכל פתוחים, והדוכנים שמוכרים תחתונים, לבנים ובגדים – סגורים.

איילת שקד: מה ההיגיון?

איילת שקד: למה לא לפתוח גם אותן?

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חברת עידית סילמן, בעבר ובעתיד, בבקשה.

עידית סילמן: יש פה משהו שלא נכון, אבל הוא די פשרה מבחינתכם.

עידית סילמן: אתם התפשרתם בצורה כזו או אחרת, וההתפשרות היתה על מרכזי הביג.

עידית סילמן: אתמול הייתי במרכז ביג בצומת ביל"ו.

עידית סילמן: אלפי מכוניות נכנסו לשם.

עידית סילמן: יש אפשרות לסנן בכניסה את הכניסה של המכוניות, כמה רכבים נכנסים וכמה לא נכנסים.

עידית סילמן: השיקול שלכם צריך להיות אפידמיולוגי בסיסי וזהו.

עידית סילמן: גם כמה אנשים נמצאים בכל חנות, ואפשר לאכוף את זה.

עידית סילמן: שם האכיפה צריכה להיות.

עידית סילמן: חנויות הרחוב לא פחות קשוחות בנושא הזה מאשר הביגים.

עידית סילמן: ברחוב קשה ואין איפה להחנות במרכזי הערים, ובביג יש.

עידית סילמן: אם אנחנו רוצים לבוא לקראת אנשים ולקראת אימהות צעירות כמוני שנתקעו בלי נעליים לילדים ובלי בגדים כשמתחיל החורף, וזה שיקול אפידמיולוגי לא פחות חמור עבור הילדים שלנו, שהולכים לא מסודר לגן – הולכים עם סנדלים וגרביים או גם בלי גרביים, כי אין.

עידית סילמן: אי אפשר לבוא לאנשים עם משהו שאין מאחוריו היגיון.

עידית סילמן: צריך היגיון שעושה סדר בראש.

עידית סילמן: אם אתם לא יכולים לומר את זה, תגידו: אנחנו מתפשרים.

עידית סילמן: אתם צודקים, זה לא נכון, אבל יש פה פשרה.

עידית סילמן: אבל הפשרה הזאת צריכה להיאמר לציבור.

עידית סילמן: הציבור מבין, הוא חכם.

עידית סילמן: אנחנו מבינים כשאומרים לנו: התפשרנו.

עידית סילמן: כמו כשאמרו לנו על הפגנות: התפשרנו – הבנו.

עידית סילמן: אנחנו מבינים שיש פשרות, אבל תגידו את האמת, כי בסוף כשאני נוסעת לביג, וכל הביג סגור, ומי שכן פתח קיבל קנס – זה לא פייר, כי אני לא יכולה לעשות את הקניות שלי ברחוב הרצל ברחובות, כי זה לא מספק.

עידית סילמן: היום כל הרשתות הגדולות נמצאות בביג.

עידית סילמן: בביג יש חניות ויש שם מרווחים בין חנויות ובביג אפשר לאכוף כי זה פקח אחד שלא מסתובב ברחוב ענק בעיר אלא מסתובב במרכז קניות.

עידית סילמן: בואו נעשה שכל גם לתושבים ולא נחכה עוד שבוע או שבועיים שהתחלואה תעלה.

עידית סילמן: מקדם ההדבקה עולה, נכנסו לגל שלישי.

עידית סילמן: אם אנחנו רוצים להקל על אנשים, למה במקדם הדבקה של מעל 1 או 0.95, שזה קרוב לאחד ואז צריכים להתחיל להגביל – למה להגביל מה שלא צריך?

עידית סילמן: לעמוד ברחוב שאין בו מקום לעמוד – זו בעיה.

עידית סילמן: לעמוד בביג זה פחות בעיה כי יש איפה לעמוד.

עידית סילמן: מרכזי הקניות האלה הם גדולים, הם מסודרים, לא קניונים, הם נמצאים בחוץ.

עידית סילמן: העיקרון האפידמיולוגי שלהם הוא צודק ונכון.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: ראש עיריית כרמיאל, משה קונינסקי, בבקשה.

משה קונינסקי: מכובדיי כולם, תודה על ההזדמנות.

משה קונינסקי: בשם לא מעט ראשי רשויות אני רוצה לפנות אליכם ולבקש כמה דברים.

משה קונינסקי: קודם כל, אנו עושים זאת בכל ישיבה, בכל פורום ועם כל חבר כנסת וכל שר; בטח אותם שרים שקשורים לליבת הקורונה, וקודם כל הנושא של הרמזור – לא ייתכן שהרמזור לא יופעל בשלמותו בין הרשויות, וכל רשות תעבוד בהתאם למדדי הרמזור, כולל בנושא של מתחמי המסחר.

משה קונינסקי: גם פה, עיר ירוקה חייבת להפעיל את הכלכלה שלה.

משה קונינסקי: צריך להבין שמה שקורה ברשויות המקומיות - יש פה משפחות שמידפקות פה על דלתותינו בלי אפשרות אפילו לחיות בצורה מכובדת.

משה קונינסקי: אצלי בעיר 20% כרגע נמצאים או בחל"ת או באבטלה.

משה קונינסקי: יש לי עלייה של 35% באלימות במשפחה.

משה קונינסקי: זה בא לידי ביטוי בכל דבר.

משה קונינסקי: אבל במקביל יש לדעת שיש מקום לחיות בשגרת קורונה.

משה קונינסקי: אנו יודעים מה ואיך ניתן לעשות.

משה קונינסקי: אז קודם כל, שחררו ככל הניתן את הכלכלה, ובטח לא לעשות איפה ואיפה בין מסחר פתוח ברחובות לבין ביגים.

משה קונינסקי: המצב היום הוא כזה שמגיעים אלינו סוחרים, לא מסוגלים לשלם ארנונה.

משה קונינסקי: אנחנו גם לא יכולים לומר להם: אל תשלמו ארנונה, כי הם מחויבים.

משה קונינסקי: כל השיפוי של הארנונה מתעכב, כל הבדיקות של רשויות המס מול התעשיינים ובעלי העסקים מתעכב, ובינתיים באים אלינו ומבקשים הנחות בארנונה.

משה קונינסקי: בסופו של דבר איני בטוח שהם יעמדו באמות המידה.

משה קונינסקי: בפעם הקודמת נתנו שיפוי לכולם.

משה קונינסקי: אולי שווה שגם פה ייתנו שיפוי לכולם.

משה קונינסקי: כולם נפגעים מזה.

משה קונינסקי: איני רואה שום עסק שלא נפגע מזה.

משה קונינסקי: חשוב לי – שחררו כמה שיותר עסקים לעבודה רגילה.

משה קונינסקי: סמכו עלינו – תנו לנו את כל הנהלים - תו סגול, נהלי כניסה ויציאה פר מטר, פר בדיקות.

משה קונינסקי: אנחנו נאכוף ונדאג שהדברים יעבדו כסדרם.

משה קונינסקי: אי אפשר להמשיך לסגור את הכלכלה עשיתם טיפה בים – חייבים לפתוח כמה שיותר.

משה קונינסקי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חי גאליס, בבקשה.

חי גאליס: תודה רבה.

חי גאליס: אני חושב שהד"ר אלרעי הציגה את המשולש היפה בתחילת המצגת, והצלע השמאלית היתה ההסברה.

חי גאליס: אני חושב שאתם מאבדים את הצלע הזו בצורה קיצונית בימים האלה עם ההמצאה של ההבדלה, כי הציבור לא מבין את ההבדלה האת, העסקים לא מבינים את ההבדלה הזאת, והכי גרוע שהמים כבר זורמים בנחל, ואתם לא יכולים לעצור את זה.

חי גאליס: היה עדיף, בשביל האמון והיכולת להסביר, שתודו שזו היתה טעות; שבלתי אפשרי לעשות הבדלה כזאת, שזה לא הגיוני, שמעולם לא נעשתה הבדלה שכזו.

חי גאליס: אין פריט רישוי שנקרא מתחם פתוח.

חי גאליס: לא היה מעולם בתולדות מדינת ישראל פריט רישוי שנקרא פריט פתוח כי הוא לא שונה מרחוב ומעולם לא היה שונה מרחוב.

חי גאליס: זה אוסף חנויות, רק הרבה פחות חנויות מאשר ברחוב, כי ברחוב ביאליק ברמת גן יש 300 חנויות, ובמרכז ביג בממוצע יש 50 חנויות.

חי גאליס: לא הגיוני לעשות את ההבדלה הזאת.

חי גאליס: זה אותו בניין, חנות, דלת, מדרכה, כביש.

חי גאליס: אין היגיון.

חי גאליס: הציבור לא מבין את זה ויש לי בווטסאפ 14 קבוצות מכל הארץ, מקריית שמונה עד אילת.

חי גאליס: הציבור במרכזים - החנויות פתוחות.

חי גאליס: אתם כבר לא יכולים לעצור את זה.

חי גאליס: הסוחרים איבדו את זה.

חי גאליס: הם לא מסוגלים לעצור את עצמם.

חי גאליס: הם צריכים אוויר, וגוף שלא מקבל אוויר, עושה כל מה שיכול כדי לקבל אוויר, וזה מה שהסוחרים עושים היום.

חי גאליס: הם לוקחים אוויר, הם פותחים חנויות.

חי גאליס: הם עושים משהו שאסור להם כדי לקבל אוויר, כי אם לא יקבלו את האוויר, הם ימותו.

חי גאליס: והפדיונות שהם עושים עכשיו מצילים אותם ונותנים להם טיפת אוויר לנשום ולהחזיק עוד קצת כי הם על סף תהום.

חי גאליס: ולא מבינים את זה.

חי גאליס: ומשרד הבריאות לא מבין את זה, וכנראה שאנשים בקבינט קורונה לא מבינים את זה.

חי גאליס: הסוחרים בקצה.

חי גאליס: 5 מיליארד שקל של סחורת חורף במחסנים, אם לא תימכר בחודש וחצי הקרוב, עשרות חברות פושטות רגל.

חי גאליס: אין להם איך להמשיך להתגלגל.

חי גאליס: שום עזרה של משרד האוצר, ואני שומע את שר הבריאות אומר: שמשרד האוצר יפתור את זה.

חי גאליס: אי אפשר לפתור את זה.

חי גאליס: הסוחרים לא יכולים לקחת עוד הלוואות.

חי גאליס: הם לקחו הלוואות במאי ויוני כדי לקנות את סחורת החורף.

חי גאליס: אי אפשר יהיה להציל אותם אם לא תפתחו את זה היום - לא עוד שבוע.

חי גאליס: אני רואה כותרת של השר כץ.

חי גאליס: היום להוריד את המגבלה האיוולת הזאת של הבדלה בין חנות ברחוב לחנות במרכז פתוח.

חי גאליס: אני לא מדבר רק בשם ביג.

חי גאליס: יש עשרות מרכזי קניות פתוחים בכל הארץ, מקריית שמונה עד אילת.

חי גאליס: יש אלפי חנויות, אלפי בעלי עסקים שחייבים.

חי גאליס: הסוחרים, זה הרשתות המאוגדות, הרשתות המסודרות.

חי גאליס: הן שומרות חוק תמיד, הן הם יעמדו בכל כלל שתקבעו.

חי גאליס: גם אם הוא לא הגיוני, של ארבעה לקוחות.

חי גאליס: מי שלא יעמוד בזה שיחטוף קנס, אבל היום אתם שולחים את משטרת ישראל לעשות – אני מרחם עליהם.

חי גאליס: הם באים למרכזים, הם באים לחנויות, הם מתווכחים עם מנהלי חנויות והם מסכנים.

חי גאליס: שלחתם אותם למשימה בלתי אפשרית.

חי גאליס: המתחמים שלנו, זה שהם מנוהלים, וכתבתם ביום שישי ב-16:00 שבזכות זה אתם מפילים אותנו משפטית – ולא נוותר.

חי גאליס: הלכנו לבג"ץ.

חי גאליס: זה שהם מנוהלים, זה יתרון ולא חיסרון.

חי גאליס: כי אני מחזיק נאמן בריאות שעובר במדרכות ובודק שהלקוחות מסודרים בתור כמו שצריך, מה שלא קורה ברחוב, ואני מפקח על החנויות ועל הלקוחות, ששמים מסכה כמו שצריך, אנשים שלנו.

חי גאליס: ניהול זה יתרון ולא חיסרון.

חי גאליס: איך הפכתם את זה לחיסרון, ובזכות זה משפטית אתם סוגרים אותנו?

חי גאליס: הלכנו לבג"ץ, אבל אנחנו לא רוצים את הבג"ץ הזה.

חי גאליס: אנחנו רוצים היום החלטה – אני מבקש מכל מי שנוכח פה – לפתוח חנויות רחוב באופן מלא.

חי גאליס: חנות רחוב זה חנות רחוב.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: פרופ' חגי לוין, יו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור.

חגי לוין: אני שומע את הדיון, ואני רוצה להזכיר – אפידמיולוגיה זה כלי לעזור לאנשים בצרה.

חגי לוין: כאשר עושים החמרות יתר בזמן מגפה, מזיקים לבריאות הציבור.

חגי לוין: היום התפרסם מחקר מארצות הברית שבו תואר כיצד אנשים שנמצאים במצוקה כלכלית ותעסוקתית שומרים פחות על ההנחיות הבריאותיות בתקופת הקורונה.

חגי לוין: זה קשה אבל יש למצוא פתרונות – למשל, ארבעה אנשים בחנות – לא סביר לפעול אותו דבר בחנויות קטנות וגדולות.

חגי לוין: לא סביר כאשר אנחנו נותנים הנחיה רוחבית במדינה, שאפשר לשמור עליה של עשרה אנשים בחלל סגור, אז אנחנו דווקא מחמירים במקומות מסוימים.

חגי לוין: זה משהו שהציבור לא מבין ולכן לא מיישם אותו.

חגי לוין: יש נתק בין המדיניות למה שקורה בשטח.

חגי לוין: יש לגשר עליו על-ידי החלטות יותר הגיוניות.

חגי לוין: שמעתי פה להפריד בין חנויות מסוג א', מסוג ב'.

חגי לוין: זה לא נכון.

חגי לוין: זה כן נכון להפריד בין קניון, שהוא חלל סגור, ששם הסיכון גבוה יותר.

חגי לוין: זה בהחלט הגיוני, אבל לא הגיוני להפריד בין סוגי חנויות בגלל המיקום שלהן.

חגי לוין: אני לא שומע בתוכנית של משרד הבריאות איך מחזקים את מערכת הבריאות – הציגה הד"ר אלרעי-פרייס ביושר שיש שתי דרכים: או מנסים לווסת את רמת ההדבקה – לא תחלואה – או מנסים למנוע תחלואה קשה.

חגי לוין: אנחנו אומרים: צריך שהתוכנית תהיה מבוססת על מניעת תחלואה קשה.

חגי לוין: ברגע שזו התוכנית האסטרטגית, ברור שפעילות כמו זו שאסרו אותה בשלב 1, אסור לעצור אותה בשום שלב.

חגי לוין: בשום שלב לא סוגרים את גני הילדים.

חגי לוין: ומצד שני, אנחנו מבינים שיש פעילויות שאסור לעשות אותן, ואז צריך לפצות.

חגי לוין: אם אין פיצוי על עסקים שהם סגורים, אנשים יפתחו באופן פיראטי ונסכן את בריאות הציבור.

חגי לוין: לכן הוועדה כן צריכה לדרוש מהממשלה את תוכנית הפיצוי לפעילויות שסגורות, ואז קבלת ההחלטות תהיה יותר מאוזנת.

חגי לוין: כרגע ניהול הסיכונים אינו מאוזן.

חגי לוין: הסיכונים נופלים על הציבור – הסיכון מההתמוטטות הכלכלית, מההתמוטטות הבריאותית.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: גלעד אביגד, נציג בריכות השחייה.

גלעד אביגד: אני מייצג כרגע לאו דווקא את בעלי הבריכות, ואני לא מדבר אתכם על עניינים כספיים; אני מדבר על עניינים בריאותיים.

גלעד אביגד: שמתי לב שכבר שעתיים וחצי אתם דואגים לבריאות הציבור.

גלעד אביגד: יש מקום אחד בעולם – גם משרד הבריאות, גם הפרופ' גרוטו, כולם אומרים שבריכות השחייה אנין מדבקות.

גלעד אביגד: אין הדבקה שם.

גלעד אביגד: למה אתם סוגרים אותן?

גלעד אביגד: אנשים מבוגרים, אנשים צעירים – כולם צריכים את בריכות השחייה, כי אין להן תחליף.

גלעד אביגד: אנו רואים את הפעילות שמתרחשת בים.

גלעד אביגד: אנו רואים את הסטטיסטיקה של מגן דוד, שאומרת שהשנה 51% יותר מקרי טביעה בעם.

גלעד אביגד: את זה אתם מאפשרים.

גלעד אביגד: אבל בריכת שחייה, שהיא מפוקחת, יש בה ציוד עזרה ראשונה, היא נקייה, מאווררת, פתוחה.

גלעד אביגד: אותה אתם סוגרים כמקום של פנאי ונופש.

גלעד אביגד: 600,000 איש זקוקים לשחייה יום-יומית מטעמי בריאות בלבד.

גלעד אביגד: לא כולם שחיינים תחרותיים ולא כולם, לא עלינו, זקוקים לטיפולים במים.

גלעד אביגד: הרוב הגדול זקוק לשחייה לצורך נפשי ופיזי.

גלעד אביגד: רובם נשלחים על-ידי הרופאים שלהם לבעיות גב, לבעית אסטמה, כולסטרול וכו'.

גלעד אביגד: תפתחו את הבריכות.

גלעד אביגד: ידוע לכולם שהיא לא מקום מדבק אז למה לסגור את זה?

גלעד אביגד: מעבר לזה שעשרות אלפי מצילים, עובדי ניקיון – שלא יעשו הסבה להייטק - יקבלו את האפשרות להתפרנס בכבוד.

גלעד אביגד: בריכה משתרעת – במינימום היא חצי דונם.

גלעד אביגד: כמה אנשים שוחים בבריכה בו זמנית?

גלעד אביגד: ואנחנו לא מדברים על אטרקציות או על עמידה בתור במגלשות או בקייטנות.

גלעד אביגד: אנחנו מדברים על אנשים שבאים ב-06:00 בבוקר לשחייה, אנשים בני 90 פלוס, בני 9 פלוס וכו'.

גלעד אביגד: אין שום סיבה נורמלית, הגיונית, בריאותית.

גלעד אביגד: אין התקהלויות.

גלעד אביגד: מעבר לזה, בסגר הראשון דרשתם לפי התו הסגול – בריכות השחייה השקיעות עשרות אלפי שקלים בהכנה ובסוף הן סגורות סתם.

גלעד אביגד: למה בריכות השחייה סגורות?

גלעד אביגד: למה הן נכנסות לקטגוריה של נופש ופנאי במקום בריאות?

גלעד אביגד: זה מקום לבריאות.

גלעד אביגד: אני רואה אנשים נכים, זקנים, שמנים בחוף הים סובלים, אבל נאלצים לשחות.

גלעד אביגד: אשמח לקבל תשובה.

יעקב אשר: שחר תורג'מן, התאגדות לשכות המסחר.

יעקב אשר: לאחר מכן נשמע את תשובות הממשלה.

שחר תורגמן: חברים, אנחנו מאגדים 400 רשתות, 18,000 חנויות, 80 מיליארד שקל מחזור עסקי שנתי ו-350,000 מועסקים.

שחר תורגמן: אנו עוסקים כרגע בהחרגה המקוממת בין חנויות רחוב לבין חנויות רחוב שנמצאות במרכזי קנייה פתוחים.

שחר תורגמן: הנחת העבודה שלנו, כל מי שזורק את הכדור למשרד האוצר שייתנו פיצוי – לא יהיה בפיצוי.

שחר תורגמן: כפי שחי אמר, אי אפשר יהיה לפצות כזו כמות ענקית.

שחר תורגמן: זו הנחת העבודה שלנו.

שחר תורגמן: שר האוצר אמר את זה גם הוא.

שחר תורגמן: הנחת העבודה השנייה שלנו, שלפי המתווה של אלרעי, התור שלנו לעולם לא יגיע, כי כל הזמן פותחים סגמנטים אחרים, שהם מסוכנים, ומדדי התחלואה ימשיכו לטפס.

שחר תורגמן: כל פעם יגידו: מדדי התחלואה עולים - אנא התאזרו בסבלנות.

שחר תורגמן: הנחת העבודה שלנו, שכשמחריגים את מרכזי הקניות הגדולים פוגעים בעיקר בפריפריה.

שחר תורגמן: 80% ממרכזי הקניות הגדולים נמצאים בפריפריה.

שחר תורגמן: הגב' כהן מאופקים, שתרצה לקנות מותג, לא תוכל לעשות את זה, והגב' כהן מתל אביב שתרצה לקנות מותג, כן תוכל לעשות את זה.

שחר תורגמן: לא חשבו על זה.

שחר תורגמן: החנויות במרכזי הקניות הפתוחים זה הדבר הכי בטוח עלי אדמות.

יעקב אשר: כמה הם בפריפריה?

שחר תורגמן: אלפי הנקודות שמוכרים סו קולד מוצרים חיוניים, אותם פקדו מדי יום בסגר כל יום חצי מיליון איש בצפיפות בלתי נסבלת, וראה זה פלא – מדדי התחלואה ירדו.

שחר תורגמן: משמע שהטיעון שלנו, שהמסחר אינו מדבק ולא תורם לתחלואה, הוא הנכון.

שחר תורגמן: אנו לא מתרגשים מסגר שלישי.

שחר תורגמן: יש הנחת עבודה שיהיה סגר שלישי ואולי רביעי ואולי חמישי בטווח של שנה וחצי מהיום.

שחר תורגמן: אבל אם לא תפתחו את המסחר עכשיו, לא יהיה את מי לפתוח לקראת הסגר השלישי.

שחר תורגמן: כולם מתרסקים.

שחר תורגמן: אנא, לא מתקנים תקנות שהציבור לא עומד בהן.

שחר תורגמן: מרכזי הקניות הגדולים כבר פתוחים, כי זה צורך השעה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: עו"ד בני ברץ, בבקשה, בקצרה.

בני ברץ: אבקש להמשיך את מה שנאמר פה לגבי בריכות השחייה ולהאיר את הפן של בריכות שחייה וחדרי כושר בבתים משותפים שהם בריכות וחדרי כושר בבעלות הדיירים עצמם.

בני ברץ: אם אני דייר בבית שכולו שלי ויש לי בריכת שחייה פרטית וחדר כושר פרטי – כמובן שאני יכול להשתמש בזה.

בני ברץ: ואם יש בבעלותי רכוש משותף עם עוד שלושה, ארבעה, חמישים – לא משנה כמה - דיירים אחרים ואנו מקפידים על התו הסגול, מדוע יפריעו לנו לעשות שימוש בנכס שהוא שלנו?

בני ברץ: אף אחד מהציבור לא יכול להיכנס לשם.

בני ברץ: אנו צריכים ליישם את התו הסגול ברכושנו.

בני ברץ: מדוע זה לא ישוחרר גם כן כחלק מהתהליך?

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: תומר מור, מסעדנים חזקים ביחד.

יעקב אשר: בינתיים עו"ד אלון גלרט.

אלון גלרט: מטעם ביג.

אלון גלרט: סעיף 4ד לתקנות אומר שתקנות שהחליטה הממשלה להתקין לפי סעיף קטן (א) יוגשו לוועדה של הכנסת בליווי דברי הסבר והתשתית העובדתית שעמדה בבסיס ההצעה להתקינן.

אלון גלרט: אני עברתי וראיתי שגם חברי הכנסת עברו על המסמך שהעביר מזכיר הממשלה, הן בתיקון והן בתיקון לתיקון והוא כותב:

אלון גלרט: מצורף בזה תיקון לתקנות בליווי דברי הסבר הכוללים את התשתית העובדתית שעמדה בבסיס ההצעה לתקן את התקנות.

אלון גלרט: אני עברתי בשני המקרים, ואתייחס כרגע לתיקון לתיקון.

אלון גלרט: לא מצאתי בדברי ההסבר ולו תשתית עובדתית אחת שמתייחסת להבחנה בין חנויות רגילות לחנויות שהתיקון לתיקון החריג אותם מהמשך פתיחתם, כלומר התנאי הבסיסי שהממשלה נדרשת כדי להתקין תקנות ולהביא תשתית עובדתית, פשוט לא הביאו לידי הוועדה.

אלון גלרט: מה נאמר פה – פשרה.

אלון גלרט: ההבחנה הזאת היא פרי פשרה.

אלון גלרט: פשרה זה לא תשתית עובדתית.

אלון גלרט: לכן לפי הוראות החוק, איני רואה איך לאשר תקנות כאלה, כשלא ניתנה להן שום תשתית עובדתית, לא ניתנה שום חוות דעת אפידמיולוגית או אחרת שעושה הבחנה בין סוגי החנויות האלה ונאמר לנו שאין הבחנה כזו אלא זה פרי של פשרה.

אלון גלרט: זו לא תשתית עובדתית, ובהתאם לסעיף 4ד לחוק לדעתי אין מקום לעשות את זה.

אלון גלרט: המשפטנים כאן יכולים לומר זאת.

קארין אלהרר: צודק מאה אחוז.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: יורם מועלמי, יו"ר העמותה לצמצום פערים, בבקשה.

יורם מועלמי: שלום.

יורם מועלמי: אני מבקש לדבר על שני נושאים.

יורם מועלמי: לגבי העניין של מתחמי החנויות הפתוחים, קודם כל, בראש ובראשונה מדובר על עצמאים שמאבדים את הפרנסה שלהם.

יורם מועלמי: יש עצמאים שנתנו להם לפתוח חנויות רחוב, והם אותם עצמאים שמחזיקים את החנויות שלהם, צריכים להתפרנס.

יורם מועלמי: הם לא מחכים לנדיבות של הממשלה שתיתן להם את המענקים שלהם.

יורם מועלמי: אין להם שום מתווה של פיצוי, ואתם משחקים איתם – כן פותחים, לא פותחים.

יורם מועלמי: מעבר לזה, יש העניין שיש המוצרים החיוניים.

יורם מועלמי: יש שם הלבשה והנעלה, אנשים צריכים בגדים ונעליים לחורף.

יורם מועלמי: יותר נוח להם להגיע למתחם הפתוח הזה, שיש שם חניה, ולקנות שם – כמובן, במגבלות התו הסגול.

יורם מועלמי: למה לא לאפשר להם לפתוח את החנויות האלה?

יורם מועלמי: מעבר לכך שאלה חנויות גדולות מאוד ואפשר לעשות את המסכות והתו הסגול.

יורם מועלמי: תנו להם להתפרנס.

יורם מועלמי: יש פה עסקים שמתרסקים.

יורם מועלמי: אנחנו מתרסקים.

יורם מועלמי: אני עצמאי, אנחנו עומדים מאחורי הקמת איגוד של עצמאים, והעצמאים מתרסקים.

יורם מועלמי: אין להם פרנסה היום.

יורם מועלמי: הם לא מחכים למענקים של המדינה.

יורם מועלמי: תאפשרו להם לפתוח.

יורם מועלמי: כבוד היושב-ראש, יש ברח' הפטיש בנס ציונה, מעבר למתחם, בצד השני, יש חנויות.

יורם מועלמי: הם מוגדרים כביכול לפי החוק שלכם, כחנויות שיכולות להיפתח.

יורם מועלמי: בצד השני יש מתחם של הסנטר, שאתם אוסרים עליהם לפתוח, וגם שוטרים פקחים ושוטרים ששמים להם קנסות.

יורם מועלמי: על מה?

יורם מועלמי: לפגוע להם בפרנסה?

יורם מועלמי: לדרדר אותם?

יורם מועלמי: להביא אותם להתאבדויות?

יורם מועלמי: לריסוק כלכלי?

יורם מועלמי: אני לא מבין איך אתם חיים.

יורם מועלמי: פרייס ומשרד הבריאות מדבר על הדבקות, מתחת 500, מעל 500.

יורם מועלמי: אנשים פה מתרסקים כלכלית.

יורם מועלמי: לא ברור לי.

יורם מועלמי: הנושא השני - תקנה 7 מדברת על סגירת העסקים, והתנהל דו שיח בין פיקוד העורף ונציג מאמני הכושר, שאמרו לו: אתה לא יכול לאמן בחוץ.

יורם מועלמי: עוול נוראי.

יורם מועלמי: זה לא נכון.

יורם מועלמי: אתם פוגעים באנשים, בחופש העיסוק שלהם.

יורם מועלמי: אם מאמן כושר לא יכול לפתוח את הסטודיו שלו, לצאת החוצה ולאמן, למה משטרת ישראל מאיימת על מאמני הכושר?

יורם מועלמי: למה לא אומרים להם: אתם יכולים לצאת החוצה ולעבוד בעיסוק שלכם.

יורם מועלמי: יש לכם כל הזכות לעבוד לפי חופש העיסוק.

יורם מועלמי: מבחינה אפידמיולוגית, תן לו לצאת החוצה ולעבוד בחוץ.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: הועלו פה הטיעונים הללו.

יעקב אשר: אני רוצה שתתייחס לחלק המשפטי, עו"ד רז נזרי, לגבי חלוקת המתחמים הללו בצורה כזו למרות האפיונים המאוד דומים.

גור בליי: עלו המון דברים, אבל בסוף התמקדו בכמה דברים שחזרו על עצמם – אחד, ההבחנה בין מתחמי ביג וחנויות רחוב אחרות.

יעקב אשר: זה לא רק ביג.

גור בליי: זו דוגמה.

גור בליי: מתחמי קניות גדולים שמחוץ לערים לבין חנויות רחוב ברחוב עירוני רגיל.

יעקב אשר: 80% מהם בפריפריה.

גור בליי: שאלה שנייה, לגבי המגבלה לארבעה אנשים בלי קשר לגודל החנות.

גור בליי: עלו גם שאלות שלא קשורות להיבט הספציפי הזה – שעולות בתקנות - בריכות שחייה כחלק מהמתחמים.

גור בליי: זה גם עלה כשאלות.

גור בליי: הן לא קשורות לתיקון 9.

גור בליי: שתי שאלות לגבי מתחמי הקניות זה לגבי ההבחנה שם וקיומו של שווני רלוונטי ומספר האנשים המותר.

יעקב אשר: וגם השאלה שנשאלה על ידי עורך הדין שמייצג אותם על התשתית העובדתית.

גור בליי: זו גם שאלה שהעלינו, לגבי התשתית העובדתית החסרה.

יעקב אשר: בבקשה.

שרון אלרעי-פרייס: רז, אתה רוצה שאני אתחיל?

רז נזרי: בסוף ההבחנה המשפטית באה על סמך ההצדקה האפידמיולוגית.

רז נזרי: שרון, בבקשה – היא ביקשה.

שרון אלרעי-פרייס: אענה.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו – וזה ברור, ואמרתי את זה פה ובקבינט – התנגדנו לזה.

שרון אלרעי-פרייס: הכנסנו את חנויות המסחר בדיוק מהלמידה של היציאה מהסגר הקודם, שבו נפתח משהו, ואז היו בג"צים, ואז אי אפשר להגן על זה, ואז אמרנו: אז צריך לפתוח.

שרון אלרעי-פרייס: אמרו שהכול צריך להיפתח בצורה שוויונית בשלב 3.

שרון אלרעי-פרייס: עדיין עומדת מאחורי זה.

שרון אלרעי-פרייס: לכן לשאול למה בחרנו לפתוח חנויות רחוב ולא את הביגים – זו החלטה של הקבינט.

שרון אלרעי-פרייס: זו לא החלטה של משרד הבריאות, ושר הבריאות התנגד.

קארין אלהרר: זו לא היתה פשרה?

שרון אלרעי-פרייס: לא.

יעקב אשר: תני לה.

שרון אלרעי-פרייס: בהינתן זה שהקבינט החליט לפתוח - וזו זכותו הלגיטימית לקבל החלטות שאינן רק משיקולים בריאותיים- - -

יעקב אשר: התפשרתם.

שרון אלרעי-פרייס: לא.

שרון אלרעי-פרייס: הפשרה הזאת לא היתה מקובלת לא על משרד האוצר ולא על משרד הבריאות.

שרון אלרעי-פרייס: שני השרים האלה הצביעו נגד.

שרון אלרעי-פרייס: בואו נדייק – זו לא פשרה של משרד הבריאות, אבל בהינתן שזה שהקבינט החליט שכן פותחים, האמירה היתה: אנחנו מבינים שיש תחלואה מאוד משמעותית.

שרון אלרעי-פרייס: אנו מבינים שזה עלול ליצור סיכון - בואו נצמצם.

שרון אלרעי-פרייס: בואו ננהל סיכונים.

יעקב אשר: למה לא צמצמתם – הרי אם הייתם הולכים על משהו שהכניעו אתכם – נאמר, בניגוד לדעתכם, לא משנה למה, אבל ברגע שהכניעו, אם הולכים עם היגיון, ההיגיון היה צריך להיות כפשרה – אתם רוצים למנוע שיהיה המוני, ולכן עשו את הפשרה המפא"יניקית הזאת, אז אולי היה אפשר להחליט שכל החנויות בארץ יעבדו רק שלושה או ארבעה ימים כולל חנויות הרחוב שפתוחות, במרכזים, ואסביר למה.

יעקב אשר: יש עוד דבר.

יעקב אשר: עם כל הכבוד, אולי בממשלה לא חשבו – אני מתאר לעצמי שכן.

יעקב אשר: כשפותחים בסוף ענף מסוים, אנו לא רוצים שתהיה הסתערות על המקומות שנפתחו.

יעקב אשר: אני למדתי שכשיש לך אלף חנויות, הלקוחות מתפזרים, וכשיש לך רק 200 חנויות, כולם באים ל-200.

יעקב אשר: אפשר היה לראות את זה בחנויות הרחוב הקטנות שעמדו אנשים בתור הרבה יותר משיכולים להיכנס לחנות בכלל.

יעקב אשר: כלומר אתם מונעים בזה שעוצרים את מרכזי הקניות, אתם מגדילים את הסיכון גם בתור, גם בזה שיסתננו יותר אנשים לחנות.

יעקב אשר: גם מעשית צריך לדעת איך.

יעקב אשר: אם נתקבלה החלטה, בניגוד לדעתכם, וזה בסדר - למה לעשות אותה עקום?

יעקב אשר: למה לא לעשות אותה נכון גם אפידמיולוגית?

יעקב אשר: כי בסוף אין ספק שאנשים ביקנעם או בכרמיאל - ושם כמעט אין חנויות של בגדים וכאלה ברחובות, כי אלה ערים חדשות שנבנו בצורה החדשה שיש רק מרכזים מסחריים, זה לא עובד עם חנויות כמו רבי עקיבא בבני ברק או אלנבי בתל אביב או במקומות האלה.

יעקב אשר: באים – תמצאו פשרה אחרת, או אולי הן ייסגרו ב-18:00 כחלק מהעוצר הלילי, ואני בעדו, אגב.

יעקב אשר: אבל אני אחד מתוך הרבה מאוד.

יעקב אשר: תעשו שהחנויות יהיו מ-10:00 עד 18:00.

יעקב אשר: אולי ימים כן, ימים לא.

יעקב אשר: משהו מהסוג הזה.

יעקב אשר: אנחנו יודעים שבסוף נתנו לציבור את האפשרות, כי היום הסיפור של הקניות - התפללתי שחנויות הבגדים יהיו סגורים – כרטיס האשראי שלי נח קצת - יש לי בנות בבית – אבל זה חורף.

יעקב אשר: הנכד שלי היום נראה גדול פי משהו ממה שהיה לפני שנה.

יעקב אשר: צריך בגדי חורף.

יעקב אשר: אנחנו לא רוצים שתהיה שפעת כי אנשים באו לא לבושים.

יעקב אשר: אני לא רוצה להכניע את משרד הבריאות או את הממשלה.

יעקב אשר: אני לא רוצה לגנוב הצבעה.

יעקב אשר: אני שם את זה על השולחן.

יעקב אשר: תחשבו שוב.

יעקב אשר: גם אני קורא לראשי המרכזים המסחריים.

יעקב אשר: אולי תמצאו פשרה של ימים או של זמן.

יעקב אשר: תחשבו.

יעקב אשר: אני חושב שזו החלטה לא נכונה בצורה שלה.

יעקב אשר: אם לא היתה מתקבלת והיה רוב בממשלה נגד, היה נופל.

יעקב אשר: אבל אין חצי דבר.

יעקב אשר: זה לא נכון גם.

יעקב אשר: ראינו את התורים אתמול.

יעקב אשר: רק נאבד את זה.

יעקב אשר: בסוף יגידו: זה הדביק.

יעקב אשר: אם יקפידו ואם כל השיח יהיה על ההקפדה של ארבעה אנשים, ואם היו שומעים בקולי, גם היו עושים הבדל של עשרה אנשים ושמונה בחנויות גדולות, אבל אני לא מבקש את זה.

יעקב אשר: הרי התירוצים על זה אינם אפידמיולוגיים אלא אכיפה.

יעקב אשר: יותר מזה – אנחנו הולכים לחיות עם מסחר עם קורונה.

יעקב אשר: למה אי אפשר לחייב את הרשויות?

יעקב אשר: אני מודיע לכם כראש רשות לשעבר – ארבעה ימים וכל העסק עובד: לשים בכל חנות בחוץ.

יעקב אשר: הרשות המקומית.

יעקב אשר: לא האדם.

יעקב אשר: שיחליטו איזה גודל חנות, שני גדלים של 4 או 8 או 10, ויכתבו בכל חנות שלט של העירייה: פה מותר להיכנס 4.

יעקב אשר: האכיפה תהיה פשוטה מזה.

יעקב אשר: כאילו נתנו הטבה, הכריחו אתכם לתת הטבה, אתם נותנים את זה צולע, ואומרים: עוד יבוא הסגר.

יעקב אשר: אני אומר – בואו היום נרגיל את האנשים שקונים פחות, מגיעים פחות לחנות.

יעקב אשר: תבואו יותר בבודדת, נגביל את זה עד 18:00.

יעקב אשר: סלחו לי אם תכעסו.

יעקב אשר: בוא נגביל ימים אולי, אבל תעשו את זה חכם.

קארין אלהרר: כמה שתגביל יותר, הם יותר יתקהלו.

יעקב אשר: שנותן פריסה לכל הארץ, 80%.

יעקב אשר: את זה בדקתי כבר אתמול – 80% מהמרכזים האלה נמצאים בפריפריה כי שם אין חנויות מתחת לבתים.

יעקב אשר: זה או בתים ישנים, שלמטה זה קומת קרקע, או הבתים החדשים שהיום לא בונים עם חנויות מתחת לבית.

יעקב אשר: בבקשה, תשובתך.

שרון אלרעי-פרייס: כמו שאמרת, זה ניהול סיכונים.

שרון אלרעי-פרייס: אומר את הצד שהוצג לנו על ידי משרד האוצר ואת הצד הבריאותי שבו אנו מדברים.

שרון אלרעי-פרייס: מבחינת משרד האוצר, האמירה היתה: בוא נפתח חנויות רחוב קטנות, אנשים שבשתי ידיים בנו את החנויות שלהם ועומדים לקרוס, ולא את החנויות בהכרח דווקא בביג, שזה ברשתות, שאתם בעצמכם אמרתם שזה רשתות, וזו ההצעה שהביא משרד האוצר, לומר: אלה האנשים שקורסים פה.

שרון אלרעי-פרייס: שכל מפעל חייהם, החנות הזאת הקטנה היא מה שיקרוס.

שרון אלרעי-פרייס: זה מבחינת הצד הכלכלי, מה שהוצג על-ידי משרד האוצר.

שרון אלרעי-פרייס: מהצד הבריאותי אין ספק שבמקומות כמו ביג יכולות להיווצר יותר התקהלויות מאשר בחנויות רחוב.

קריאות: הפוך.

שרון אלרעי-פרייס: מגיעים לשם הרבה אנשים.

שרון אלרעי-פרייס: כפי שאמרתם, יש חניה בשפע.

שרון אלרעי-פרייס: כולם מגיעים.

שרון אלרעי-פרייס: כשנאמר פה שפקח יכול בקלות להסתובב ולבדוק אם יש או אין עמידה בתקנות – זה נכון, אבל למה הוא יכול לעשות את זה?

שרון אלרעי-פרייס: כי זה בכל זאת שטח מצומצם.

שרון אלרעי-פרייס: על רחובות שפרוסים בעיר הוא לא יכול לעשות את זה כי זה שטח יותר רחב.

שרון אלרעי-פרייס: אז מצד אחד, לומר: זה מקום שהוא גדול ופתוח ונרחב ומצד שני לומר: יש פקח שבקלות יכול להסתובב פה ולראות אם יש בעיה, ברור שזה לא מסתדר.

שרון אלרעי-פרייס: המקומות האלה, שהם ביגים, אפשר היה לומר מבחינת משרד הבריאות:

שרון אלרעי-פרייס: בוא נפתח רק את הביגים ולא נפתח שום חנויות רחוב, אבל אי אפשר לומר גם חנויות רחוב וגם ביגים וגם שווקים, כי הדבר הזה זה ביס יותר מדי גדול שבסוף לא נצליח לבלוע.

שרון אלרעי-פרייס: את זה יש להבין.

שרון אלרעי-פרייס: רצינו כמשרד הבריאות, לפתוח את כל המסחר יחד, בדיוק מהסיבה הזו, למרות שאני מסכימה אתכם; מסכימה עם פרופ' חגי לוין, שאומר שבקניונים, שזה בפנים, זה יותר מסוכן מאשר בחוץ.

יעקב אשר: אפילו אנחנו הבנו את זה.

שרון אלרעי-פרייס: בדיוק כדי להימנע מהדיבורים האלה, והסטימצקי בפנים והסטימצקי בחוץ, וחנות הרחוב פה וחנות הרחוב בביג - אנחנו רצינו לפתוח הכול בשלב 3, אבל אם הקבינט החליט הפוך, יש להחליט איזה חלק מהמסחר פותחים וזה לא יכול להיות הכול.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא יכול להיות גם חנויות הרחוב וגם הביגים וגם השווקים.

יעקב אשר: לדעתי משפטית יש פה בעיה.

גור בליי: אבל הממשלה מחויבת לשוויון.

גור בליי: מה השוני הרלוונטי פה?

שרון אלרעי-פרייס: בסוף מבחינה בריאותית, אנו בוחרים לפתוח את המקומות כמדינת ישראל – לא כמשרד הבריאות – שבהם הסיכון הוא יותר נמוך, שזה חנויות רחוב, שהם לא מתחם אחד שבתוכו יש שירותים משותפים ויש מקום להתקהלות אלא חנויות רחוב שמפוזרות והמחשבה שהסיכון שם הוא יותר נמוך.

שרון אלרעי-פרייס: הערך הכלכלי לאנשים האלה הוא יותר גבוה – כך הציג משרד האוצר את זה.

שרון אלרעי-פרייס: אם אנו מדברים על גוף שלא מקבל אוויר, אני מסכימה שיש לתת לו אוויר, אני רק לא חושבת שהאוויר שנותנים לו זה בפתיחת משהו שאנו יודעים שיביא לתחלואה ואז לסגור אותו.

שרון אלרעי-פרייס: זו הבעיה.

קארין אלהרר: זו שאלה משפטית.

שרון אלרעי-פרייס: כשאומרים שגוף לא מקבל אוויר, זה נכון.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו תומכים בכל העסקים האלה שצריכים לקבל אוויר כדי להמשיך למקום שאפשר לפתוח אותם בצורה בטוחה.

שרון אלרעי-פרייס: אנו פוחדים שהצורה הלא בטוחה הזו תגרום לכך שלכולנו בסוף לא יהיה אוויר, כי גם לעסקים האלה שייסגרו, שוב לא יהיה אוויר.

שרון אלרעי-פרייס: לאמירה של פרופ' חגי לוין על ארבעה בפנים לעומת עשרה בפנים.

שרון אלרעי-פרייס: יש הבדל בין עשרה אנשים שיכולים להיות בהתקהלות בפנים והם לא כל הזמן מתחלפים לבין חנות שעכשיו זה עשרה אלה ועוד שתי דקות זה עשרה אחרים ועוד שלוש דקות זה עשרים אחרים.

שרון אלרעי-פרייס: זה המצב שרצינו לפתוח בשלב 3 לכמות מתחלפת של אנשים.

שרון אלרעי-פרייס: זה לא עשרה קבועים.

שרון אלרעי-פרייס: לכן אי אפשר לומר עשר בפנים, הכול אותו דבר.

יעקב אשר: משרד האוצר.

אפרת פרוקציה: רציתי לדייק מבחינת משרד האוצר, אם כבר עלו הצעות, כי כולנו מבינים שבסוף היתה פה פשרה מפא"יניקית מבחינת ההוראות.

אפרת פרוקציה: הצעת משרד האוצר – משרד האוצר ביקש מלכתחילה לפתוח את חנויות הרחוב מתוך הבנה שחנויות בחוץ, יש להם סכנה אפידמיולוגית קטנה יותר מחנויות בקניון, מה גם שהבנו שמבחינת הציבור, יש צורך מיידי לתת צינור חמצן לעסקים האלה ולפאשר להם לפעול.

אפרת פרוקציה: לגבי כמות האנשים, שם היתה הפשרה.

אפרת פרוקציה: בהתחלה רצינו עשרה לקוחות בדומה למגבלת ההתקהלות.

אפרת פרוקציה: ירדנו בסופו של יום לארבעה כתוצאה מהפשרה הזאת.

אפרת פרוקציה: ההבנה היא שברגע שנותנים ארבעה לקוחות זה צינור חמצן שיאפשר למקומות המסחר האלה לפעול לתקופת זמן ארוכה יותר.

אפרת פרוקציה: הם לא יקבלו כל מה שהם רוצים מבחינת פעילות מסחר רגילה אבל זה יאפשר להם שרידות לטווח ארוך.

אפרת פרוקציה: ההצעה המקורית שלנו כללה גם את מרכזי המסחר הפתוחים.

אפרת פרוקציה: בסופו של יום התקבלה הפשרה שיש הבחנה, כפי שנאמר פה על ידי ד"ר אלרעי.

אפרת פרוקציה: בכל זאת, מדובר במקומות שבהם אנשים מתקהלים במקומות החניון, במקומות מסביב לחנויות.

אפרת פרוקציה: אבל זו לא היתה עמדת משרד האוצר מלכתחילה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: רז נזרי, בבקשה, תשובה על הכול.

רז נזרי: קודם כל, משפטית, כמשרד משפטים, ודאי שכל ההגבלות – בטח הגבלה כזאת - היא בעייתית.

רז נזרי: אנו וגם אתם, מגבלות על אוכלוסייה ועל אנשים, בטח שפוגע להם בעיסוק ובפרנסה, וליבי – שמענו עסקים וברורה הבעיה.

רז נזרי: אני רוצה להבהיר את המובן מאליו - ברמה המשפטית ודאי שאם אמרת פשרה מפא"יניקית, ודאי שזה לא נותן מענה משפטי, כי עדיין במסגרת חוק הסמכויות הדרישה בסעיף 4 בחוק, כדי להתקין תקנות – חוק שאתם חוקקתם פה - צריך להשתכנע שהדבר דרוש לשם מניעת הדבקה בנגיף הקורונה בקרב הציבור וצמצום התפשטותו, צמצום היקף התחלואה או הגנה על אוכלוסייה בסיכון, כלומר נקבע מבחן שהיינו פה על האבניים כאשר הוא נותר, בריאותי לצורך קביעת תקנות.

רז נזרי: מבחנים אחרים בעייתיים.

רז נזרי: לכן זה חייב לעמוד במסגרת שיקול בריאותי כלשהו, ושיקול שהוא רק פשרה מפא"יניקית כפי שהגדרת, מסכים אתך – לא יכול לעמוד.

רז נזרי: זה מובן מאליו.

רז נזרי: השיקול חייב להיות בריאותי.

רז נזרי: במסגרת ישיבת הקבינט שבוע שעבר, ששרון ואני השתתפנו – אמרתי יותר מפעם אחת - ונושא הביגים לא היה על הדרך.

רז נזרי: זה היה בצורה מפורשת.

רז נזרי: הסברתי שמשפטית זה לא הבחנה פשוטה כי קל יותר לומר: קבוצות, חנויות באשר הן, כיתות א' עד ד' באשר הן – גם זה לא הכי פשוט, כי מה עם ה' ו-ו'?

רז נזרי: גם פה אתה עושה הבחנות כאלה ואחרות.

רז נזרי: כפי שכל ניהול המגפה הזאת נעשה באיזון – גם אתם עושים את זה פה - בין כלכלה לבריאות – הרעיון היה לא לחכות עוד שבועיים, שמי יודע מה יקרה - אולי לא יפתחו את המסחר בשבוע הבא לאור הנתונים של השבוע הקרוב, כפי שהיה אמור להיות.

רז נזרי: הרעיון היה כן לפתוח.

רז נזרי: היה צריך להחליט - כפי ששרון הסבירה, אתה לא יכול לעשות את זה בצורה גורפת, כי אז שום דבר לא ייפתח.

רז נזרי: היה צריך להחליט בתוך הקבוצה הזו האם וכיצד אתה מחלק.

רז נזרי: כדי לחלק יש הבחנה שאינה פשוטה, אבל קיימת הבחנה מסוימת בין משרד הבריאות לגורמי המקצוע – של התקהלויות יתר, שקיימים במרכזי ביג, הבחנה של שירותים ומתקנים משותפים שקיימים במרכזי ביג.

רז נזרי: תגידו שלא תמיד זה כך – יכול להיות.

רז נזרי: אני לא מומחה הבריאות.

רז נזרי: מומחה הבריאות הסבירה מה הרציונל בזה.

רז נזרי: שבוע שעבר נפתחו מספרות ו-1 על 1.

קארין אלהרר: עוד לא אישרנו.

רז נזרי: אגב, סעיפי הדחיפות עוד לא אישרתם.

רז נזרי: נפתחו מספרות ו-1 על 1.

רז נזרי: נכון שיש הגדרה של 1 על 1, אבל הייתי ביום ראשון, כשפתחו, במספרה.

רז נזרי: גם בהקשר הזה ההגדרה 1 על 1 יפה, אבל בסוף יש שני ספרים, שתיים-שלוש עמדות, אז תשאלו: למה הסנדלרייה נפתחה רק השבוע והוא נפתח שבוע שעבר?

רז נזרי: בסוף אי אפשר לעשות פה מחרטה עדינה ודקה שעושה את הדבר.

רז נזרי: אני כמשפטן – זה קשה.

רז נזרי: נשמעו פה דברים נכונים, ועורכי הדין של ביג אמרו דברים נכונים.

רז נזרי: אני מסכים אתכם – משעה שגורמי המקצוע, משרד הבריאות אומרים: אנחנו לא יכולים לפתוח הכול – צריכים לחתוך, בריאותית.

רז נזרי: ואז החיתוך הוא כזה: בין הרחוב לבין הביגים הם בחרו את זה כי אמרו שבריאותית ביגים זה יותר התקהלויות.

רז נזרי: יש שם שירותים משותפים וכו' - זה השיקול שלהם.

רז נזרי: אני אומר: זה דחוק.

רז נזרי: אשמח אם תאשרו לפתוח הכול, אבל משפטית, בדוחק, אגן על זה משפטית.

רז נזרי: זו האמירה.

רז נזרי: אני מזכיר פסקי דין של בג"ץ שאמרו לא את גורמי המקצוע בניהול המערכה הזאת.

קארין אלהרר: אין פה מישהו סביב השולחן שלא דואג לעניין הבריאותי.

קארין אלהרר: אני הולכת עם משרד הבריאות, ואני לא רוצה התקהלויות.

קארין אלהרר: הרגע תיארתי לכם מה הולך באמת מסביב לחנויות ברחוב – לא בביג.

קארין אלהרר: זו המציאות.

גור בליי: עוד שאלה, כי היינו בסרט הזה גם בהקשר של צימרים והקשרים אחרים, בהקשר של יכולת לסגור מקומות משותפים.

גור בליי: אם בצימרים אתם אומרים: הסיכון הוא במטבחים ובבריכות השחייה, ופה מיקדתם ואמרתם: מה ההבדל בין מקטע ברחוב יפו של 5-0 חנויות ומקטע מחוץ לעיר של מרכז קניות פתוח של 50 חנויות – זה 50 וזה 50.

גור בליי: כמות האנשים – אותו דבר.

גור בליי: אתם מחויבים לפי החוק, לשקול חלופות, והכול בתקופה במידה הדרושה להשגת המטרות האמורות.

גור בליי: צריך שוני רלוונטי.

גור בליי: אתה מחויב לשוויון.

גור בליי: אם הדלתא היא הדברים המשותפים – תסגור אותם.

רז נזרי: תן לי להקדים כשאלה לשאלה, תענה בבקשה משפטית על השאלה, מדוע אתם לא הצבתם את זה כייעוץ משפטי לוועדה מה ששאלתי לגבי ההבחנה בין מספרות, מתפרות לסנדלר המסכן?

יעקב אשר: דיברנו על זה, אבל אם סנדלר היה מתקן את האצבע של הרגל, הוא היה ספר, אבל הוא מתקן רק את הנעל.

יעקב אשר: נעל אתה בא ושם והולך, ויכולים לבוא גם 200 ביחד.

יעקב אשר: אתה לא יכול לעשות תור.

יעקב אשר: יכולים לבוא 30 עם הנעל.

יעקב אשר: נכנסים ויוצאים.

יעקב אשר: במקומות שהם 1 על 1, מה שהסבירו לנו בצדק, שמקום של קוסמטיקאית או ספר, יודע לנהל תור.

יעקב אשר: זה נקרא 1 על 1.

יעקב אשר: תענה לה על השאלה האפידמיולוגית.

יעקב אשר: חוקתית, היום נגרם יותר נזק אפידמיולוגי בתורים הגדולים על הרחובות הצרים על ה-4 מטר מדרכה – לא על החניונים הענקיים שיש במקומות אחרים – זה לא תפקידנו לומר לכם מה לא.

רז נזרי: הסברתי משפטית מדוע, עם הקשיים שהצפנו בפני הקבינט בשבוע שעבר, ואמרתם: זה בעייתי.

רז נזרי: כשאמרו: חייבים לחתוך, נחתוך ככה ונסביר - שירותים ומרחב והתקהלויות משותפות, אם את אומרת שהמציאות השתנתה – לנו יהיה קל יותר אם משרד הבריאות יגיד: בנסיבות האלה, אם מתקהלים בחוץ, עדיף שיהיו בפנים מפוקחים עם תו סגול ועם פקחים שעוברים ועם ממונה הבריאות שיש לכל מתחם ביג.

רז נזרי: יכול להיות.

רז נזרי: צריך לבחון את זה כל הזמן, אבל משפטית- - -

קארין אלהרר: גם במתחמי ביג יש מה שבפנים וגם החנויות שבחוץ.

קארין אלהרר: אני מדברת רק על חנויות שפונות לרחוב.

קארין אלהרר: שדלת הכניסה שלהם היא ברחוב.

קארין אלהרר: לא כל המתחם.

קארין אלהרר: השירותים שעליהם אתם מדברים נמצאים בתוך הקניון.

רז נזרי: הסברתי מה היתה העמדה המשפטית שלנו בסוף שבוע שעבר, כשהיינו צריכים לקבל את ההחלטה הזאת – על סמך מה.

רז נזרי: היום יום שני.

רז נזרי: את מתארת שינויים שהיו.

רז נזרי: בינתיים הוגשה עתירה לבג"ץ.

רז נזרי: אנחנו לא נעולים.

רז נזרי: בהחלט ייתכן במסגרת הדיון בעתירה, הדיון שאנחנו עושים עם משרד הבריאות - אם הנתונים יהיו שעולים, אולי משרד הבריאות ירצו לא לפתוח, ואז יקשה לפתוח דברים נוספים.

רז נזרי: משפטית נכון שזה קשה.

רז נזרי: שרון הסבירה היגיון אפידמיולוגי מסוים בהקשר של הביגים לעומת אלה שהוא דחוק- - -

יעקב אשר: לא בהקשר של הביגים אלא בהקשר החנויות.

יעקב אשר: מה ששרון אמרה – אני רוצה לחסוך חצי מהאנשים, ובצדק.

רז נזרי: אני נמצא פה בני חברי הכנסת ובתווך ובשיות לא פשוטות עם מזכיר הממשלה ועם גורמים שרוצים כן משאל.

רז נזרי: אנחנו – המגמה שלנו היא לא להשתמש כמה שאפשר בסעיף הדחיפות של 4.

רז נזרי: זה דורש מהאנשים שנמצאים פה לעבוד לילות שלמים כדי שהקבינט, אם נקבע בשעה 13:00, יהיה בשעה 18:00 טקס ושרים לא יספיקו לדבר ונדחה למחר בבוקר – עברנו יום.

רז נזרי: קודם כל, נעשה כמיטב יכולתנו שלא יהיה סעיף שקיפות.

רז נזרי: בתקנות האחרונות, תיקון 8, זה היה ביום רביעי.

רז נזרי: ברביעי בלילה עבדנו ודיברתי עם מזכיר הממשלה שהישיבה תיקבע לחמישי בבוקר עם כל הלו"ז, נגמור לפני 16:00.

יעקב אשר: זה לא טוב גם כן.

יעקב אשר: אני לא רוצה לקבל ביום חמישי ב-16:30, כי אחרת אתם צריכים ביום ראשון – אני מבקש, ופניתי במכתב למזכיר הממשלה עם עותק אליכם.

יעקב אשר: אני מבקש שישיבות הקבינט יעברו לימי שני ושלישי.

רז נזרי: עשינו משהו יותר טוב, אני חושב.

רז נזרי: אני מבין שלכנסת קשה להתכנס בשישי.

רז נזרי: זה לא בלתי אפשרי.

רז נזרי: מנגד, נתונים – אתה רוצה להיות כמה שיותר מעודכן, לכן אי אפשר לומר שהישיבות יהיו דווקא ביום מסוים.

רז נזרי: לכן בעייתי הפתרון שהצעת.

רז נזרי: מה שכן נעשה – וזה ייתן פתרון חלקי ולא מלא – התקנות הן עד 18 בנובמבר, יום רביעי.

רז נזרי: הדברים האלה לא במקרה.

רז נזרי: למה זה חשוב- - -

יעקב אשר: מעולה.

יעקב אשר: ב-17 הם מתכנסים, ומוציאים לנו שלושה ימים איחור.

רז נזרי: ברגע שזה אמצע השבוע זה מייתר את הבעיה.

רז נזרי: נמשיך לעשות כמיטב יכולתנו אבל לא יכול להבטיח לך שלא יהיה.

רז נזרי: ואם האלטרנטיבה היא להגיד לעסקים אחרי שהחליטו לפתוח אותם – בגלל סעיף הדחיפות, התשובה היא לא- - -

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: בבקשה.

מיכל גולדברג: להדגיש – ההבדל בין הביגים לחנויות הרחוב – מילת המפתח היא התקהלויות.

מיכל גולדברג: השירותים המשותפים – לא בדקנו את כל מתחמי הקניות הפתוחים במדינת ישראל.

מיכל גולדברג: יכול להיות שיש מתחמי קניות בלי שירותים, אבל ככלל, בחנויות רחוב יש פחות התקהלות.

מיכל גולדברג: זה מה שעמד לנגד עינינו.

יעקב אשר: בבקשה.

אריאל קלנר: לאנשים יש צרכים.

אריאל קלנר: צריכים לקנות בגדים.

אריאל קלנר: במקום שכולם יתרכזו במקום אחד, מפזרים אותם, אם פותחים את הרשתות.

אריאל קלנר: אחרת יש יותר התקהלויות ויותר לחץ.

יעקב אשר: מיכל, את ספונה במשרד.

יעקב אשר: אתה לא רואה מה קורה.

יעקב אשר: על מדרכה של שלושה מטרים, עד הכביש, אנשים עומדים לא בצורה מסודרת, אין שם מפקחים או מאבטחים – שכן יכולנו להשית עליהם, על הגדולים, דווקא פה, יותר.

יעקב אשר: מצדי שוטר בשכר תשיתו עליהם.

רז נזרי: זה קרה אתמול.

רז נזרי: יש פה הסבר.

רז נזרי: נבדוק את הדברים.

יעקב אשר: תכף אומר מה נבדוק.

יעקב אשר: זכות תגובה לכם על עניין ההתקהלויות.

חי גאליס: אני חושב שבמה שאמרה גברתי, זה מקור הטעות.

חי גאליס: זה בדיוק הפוך.

חי גאליס: יותר חנויות, פחות התקהלויות.

חי גאליס: במתחמים של ביג יש חניה רחבה.

חי גאליס: רוב האנשים מגיעים עם מכונית לבד ולא בתחבורה ציבורית.

חי גאליס: זה בדיוק הפוך.

חי גאליס: כשתבינו את זה, תשחררו.

חי גאליס: אראה לכם תמונות מאתמול, מה קורה ברחובות בנתניה, בירושלים, בתל אביב – עומדים עשרות אנשים על מדרכה של שני מטר.

חי גאליס: זה הפוך.

שרון אלרעי-פרייס: אז מה שצריך זה לפתוח את הביגים ולסגור את כל חנויות הרחוב.

חי גאליס: לא.

חי גאליס: צריך לפתוח את כל המסחר הפתוח יחד, ויותר מזה – בעולם כולו – תבדקי אותי – פותחים את כל המסחר ביחד, כולל קניונים בשביל הפיזור.

חי גאליס: הכול ביחד.

שרון אלרעי-פרייס: האמירות על מה קורה בעולם הגדול צריכות להיאמר בזהירות.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: מסכים אתך.

יעקב אשר: אני לא רוצה לדעת מה בעולם.

שרון אלרעי-פרייס: אם בדיונים המקדימים משרד האוצר אמר לנו שהביגים והקניונים זה 60% עד 80% מהמסחר, ולכן אמרו: אם תעשו רק את חנויות הרחוב, זה יהיה פלח קטן שאפשר יהיה לבלוע אותו, והוא לא ממש מסכן אותנו.

שרון אלרעי-פרייס: אי אפשר מהצד השני- - -

יעקב אשר: התחילו לצאת הפרוטוקולים מישיבות הקבינט אצלי בוועדה.

שרון אלרעי-פרייס: ולגבי התו הסגול, הוא נהדר, אבל לא ראיתי שהוא נאכף בסופרמרקטים היום.

שרון אלרעי-פרייס: גם בסופרמרקטים היום יש תו סגול.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: הוא דהה.

יעקב אשר: לא מעניין אותי מה בעולם הרחב.

יעקב אשר: אבל יש עולם רחב שנקרא – השולחן הוא החכמה של כולנו.

יעקב אשר: יש אימרה ביידיש, שמים זה כמו גנב.

יעקב אשר: הם יודעים לאן להגיע.

יעקב אשר: יש פה מים, וזה הצורך של הציבור לצאת לקנות.

יעקב אשר: במקרה גם לא צורך סתם - הגיע החורף בשעה טובה ומוצלחת.

יעקב אשר: צריכים להתלבש ובגדים.

יעקב אשר: אי אפשר לעצור ציבור.

יעקב אשר: אז הציבור מגיע לחורים איפה שפתחו לו.

יעקב אשר: אם נפתחו רק הרחובות, כולם נוהרים לרחובות.

יעקב אשר: אם יפתחו מחר בחוף הים ויעשו בזאר ענק בחוף הים - יבואו לשם.

יעקב אשר: לכן כשבסטטיסטיקה – ואני לא משכיל גדול - בסטטיסטיקה בסוף, כש-9 מיליון איש, תורידי 50%, נשים הולכות לקניות – גם הגברים יכולים לקנות – מגיעים לאיקס מקומות, הוא תמיד יהיה צפוף ומבולגן יותר, ואם היה כבר מקום שהתו הסגול עוד היה קצת צבוע – הוא ידהה גם שם.

יעקב אשר: אני מבקש – אני לא רוצה לבוא בכוח.

יעקב אשר: אני גם לא מחליט לבד.

יעקב אשר: יש ועדה, והיא תגיד את שלה.

יעקב אשר: אם אפשר לעשות שיקול דעת עוד היום, נוסף, אולי בתנאים מסוימים, אולי דווקא לקחת את ההתאחדות של המקומות האלה ולהגיע איתם לסיכום.

יעקב אשר: לא הייתי פוחד להפיל גם שוטר בכל מתחם בשכר, כפי שעושים אצטדיונים – אין עכשיו משחקים.

יעקב אשר: אני כראש עיר השתמשתי בזה לכל מיני עצרות ודברים שעשיתי שהעירייה עשתה.

יעקב אשר: שם יהיה לך פיקוח יותר טוב מכל מקום אחר, עם אחריות שלהם בעניין הזה.

יעקב אשר: תעשו חשיבה.

יעקב אשר: אני פונה לשר הבריאות, אני פונה לראש הממשלה.

יעקב אשר: אני יודע שראש הממשלה יושב על המדוכה הזאת.

יעקב אשר: אני יודע ששר הבריאות אדם טוב לא פחות ממני או מקארין או מכל אדם אחר.

יעקב אשר: אין פה היגיון.

יעקב אשר: ידענו להתווכח על הרבה מאוד דברים, אבל תמיד באנו עם היגיון.

יעקב אשר: לא באנו בכוח.

יעקב אשר: גם לא בתיקונים על איים הירוקים.

יעקב אשר: לא עשינו דבר שהוא בלתי הפיך מבחינתכם.

יעקב אשר: יגידו 100 פעמים – עשינו דברים שאמרנו לכם להתוות לממשלה את הדרך שלה, אבל אתם תחליטו.

יעקב אשר: אנחנו רוצים שאתם תחליטו נכון.

יעקב אשר: אני לא באתי לבנות קריירה על הוועדה הזאת.

יעקב אשר: אני לא הולך לרוץ במפלגה נפרדת, אין לי פריימריז.

יעקב אשר: אני מתכוון באמת.

יעקב אשר: גם אני ניהלתי עסק קטן בחיים, עירייה מורכבת וקשה.

יעקב אשר: אני יודעת שאף אחד לא טוב מהשני.

יעקב אשר: אני פונה באמצעותכם לשר הבריאות.

יעקב אשר: קודם כל, אני מודה לך.

יעקב אשר: היום הארת את עינינו בהרבה דברים – התקדמתם.

יעקב אשר: הממשלה התקדמה – לפחות בתוכניות.

יעקב אשר: אני אומר את זה עם על דעת אנשי האופוזיציה למרות שהם יכחישו את זה.

קארין אלהרר: לא מכחישים.

יעקב אשר: אכפת לנו.

יעקב אשר: זה הילדים שלנו, המשפחות שלנו, זה ההורים שלנו.

יעקב אשר: אני יכול לייצג את העניין הזה בגאווה.

יעקב אשר: רב דורי.

יעקב אשר: אבל לדעתי, אין פה היגיון.

יעקב אשר: ואם נשקיע את כל כוחותינו כעת בהסברה, איך לשמור על הקנייה הבטוחה כרגע במקומות האלה – אפשר לגייס אותם ואחרים לעניין הזה, אנשים יתרגלו לחיות כך.

יעקב אשר: הייתי עושה שעות, אולי ימים.

יעקב אשר: תחשבו על משהו כזה.

יעקב אשר: זה חייב להיות שגרת חיים ולא משהו שעוד יומיים אתם הולכים אחורה.

רז נזרי: כפי שאמרתי, נבחן את הדברים.

יעקב אשר: אני מבקש היום.

רז נזרי: לא מבטיח החלטה היום.

יעקב אשר: אני מתכנן לעשות הצבעות – צריך לאשר את התקנות הקודמות – ב-15:45.

יעקב אשר: אני לא כופה את דעתי על אחרים.

יעקב אשר: אני דוחה את ההצבעות ה-15:45.

יעקב אשר: לא סגרנו הכול?

רז נזרי: אם התוצאה תהיה- - -

יעקב אשר: נעשה את זה אחר כך.

יעקב אשר: לא עכשיו.

רז נזרי: כי ההיגיון יכול להיות מה ששרון זרקה קודם – גם זה וגם זה - אם כך ההבחנה המשפטית – הכול סגור.

רז נזרי: זה מה שאתם רוצים שתהיה התוצאה?

יעקב אשר: גור, נקריא מה שאפשר להקריא.

גור בליי: אקריא.

גור בליי: אלה דברים שהופיעו במסמך ההכנה בפניכם.

גור בליי: שני תיקונים – אחד האריך בכמה ימים את תחולת התקנות בנוסח הקודם שלהן.

גור בליי: חלק כבר אושר במליאה.

גור בליי: אני מדבר על תיקון 7 – חלק אושר במליאה.

גור בליי: זה התקנות שקשורות בסעיפים 6 ו-7 לחוק הסמכויות, והחלק האחר שנגזר מחוק הסמכויות – צריך להיות מאושר על-ידי הוועדה, ותיקון מספר 8 שכלל את הפתיחה של מרבית המקומות במסגרת השלב השני שפירטנו במסמך ההכנה – תיקונים 1 על 1, נושא הצימרים, שורה של דברים אחרים – הרחבה של פעילויות הספורט, שיעורי נהיגה, דרייב אין וכו', ביטול האיסור על התפילה במבנה עם אדם נוסף.

גור בליי: אקריא את תיקון מס' 7.

גור בליי: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7), התשפ"א-2020.

גור בליי: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 23, 24, 25, 27 ו-28 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

גור בליי: –2020 (להלן – החוק), ולאחר שהתקיים האמור בסעיף 4(ד)(2)(א) לחוק, מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה)(הגבלת פעילות והוראות נוספות), התש"ף-2020, בתקנה 21, במקום "יום ט' בחשוון התשפ"א – 27 באוקטובר 2020 – יבוא "יום י"ד בחשוון התשפ"א – 1 בנובמבר 2020.

גור בליי: אלה תקנות שכבר פקעו.

גור בליי: כפי שהסברנו בהקשר המליאה – המשמעות העיקרית של האישור בדיעבד שלהן זה בגלל ההיבט הפלילי, הקנסות שניתנו מכוחן ופעולות האכיפה שעשו שם.

גור בליי: תיקון מס' 8 שנמצא עדיין בתוקף – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 8), התשפ"א-2020.

גור בליי: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 23, 24, 25, 27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

גור בליי: –2020 (להלן – החוק), מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

גור בליי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות), התש"ף-2020 (להלן – התקנות העיקריות), בתקנה 1, אחרי ההגדרה "ספורטאי מקצועי" יבוא: "ספורטאי תחרותי" - ספורטאי שהוא אחד מאלה: (1) ספורטאי קטין, ולעניין ספורטאי בענפי השחייה והמים – גם ספורטאי בגיר, אשר המנהל הכללי של משרד התרבות והספורט אישר, על פי אישור של איגוד או התאחדות כהגדרתם בחוק הספורט, התשמ"ח-1988 (להלן – חוק הספורט) כי הוא עומד בתנאים אלה: (א) היה רשום באיגוד או בהתאחדות כאמור, ביום י"א בחשוון התשפ"א (29 באוקטובר 2020); (ב) נמצא כשיר לפי סעיף 5 לחוק הספורט; (ג) בוטח לפי סעיף 7 לחוק הספורט; (ד) התקיים בו אחד מאלה: (1) לעניין ענף ספורט אישי - הוא השתתף ב-4 תחרויות לפחות במהלך התקופה שמיום כ"א באלול התשע"ח (1 בספטמבר 2018) עד יום ה' באדר התש"ף (1 במרס 2020); (2) לעניין ענף ספורט קבוצתי - הוא היה רשום בטופס המשחק של הקבוצה ב-6 תחרויות לפחות במהלך התקופה שמיום כ"א באלול התשע"ח (1 בספטמבר 2018) עד יום ה' באדר התש"ף (1 במרס 2020); (2) נהג כלי תחרותי שהמנהל הכללי של משרד התרבות והספורט, אישר על סמך אישור התאחדות נהיגה ספורטיבית כמשמעותה בחוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ו-2005 , כי הוא רשום בהתאחדות נהיגה ספורטיבית והשתתף בשני אירועי נהיגה ספורטיבית לפחות במהלך התקופה שמיום כ"א באלול התשע"ח (1 בספטמבר 2018) עד יום ה' באדר התש"ף (1 במרס 2020).

גור בליי: "

העיקריות יבוא: 3.

העיקריות יבוא: בתקנה 7 לתקנות העיקריות - (1) בפסקה (5), המילים "למטרת מתן שירות סוציאלי חיוני" – יימחקו; (2) במקום פסקה (6) יבוא: "(6) מקום המשמש לאימון ספורט, לרבות בריכת שחייה, אשר המנהל הכללי של משרד התרבות והספורט אישר כי הוא משמש בעבור אימון או תחרות של ספורטאי מקצועי או ספורטאי תחרותי בלבד;" (3) אחרי פסקה (7) יבוא: "(7א) בלי לגרוע מהאמור בפסקה (7), מתחם אירוח הכולל 4 יחידות אירוח לכל היותר; בפסקה זו - "יחידת אירוח" – יחידה נפרדת במתחם אירוח המשמשת לאירוח ולנופש – זה תוקן ל-6 – שמפעילים בו עד 6 יחידות אירוח, במקום "הכולל" – והחל מ-1 ומעלה – היום זה מ-1 עד 6 - וכוללת חדר אחד לפחות, ובו מיטה, חדר רחצה ושירותים; "מתחם אירוח" – מקום אירוח הכולל לפחות – זה תוקן בתיקון טעות - יחידת אירוח אחת, ללא כניסה משותפת או חללים משותפים ליחידות"; (4) בפסקה (9), בסופה יבוא "או שטח פתוח באתר עתיקות כהגדרתו בחוק האמור או שטח פתוח באתר מורשת ובלבד שהמנהל הכללי של משרד התרבות והספורט אישר כי הוא אתר מורשת הנתמך בידי משרד התרבות והספורט"; (5) אחרי פסקה (9) יבוא: "(10) בריכה טיפולית לצורך טיפול במים; לעניין זה, "בריכה טיפולית" ו"טיפול במים" - כהגדרתה וכמשמעותו, בהתאמה, בפרט 1.1.1.21 לתוספת השנייה – זה נפתח - לתקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), התש"ל-1970 ; (11) מקום למתן טיפול שאינו רפואי בגוף האדם, ובכלל זה מספרה ומקום למתן טיפולי יופי וקוסמטיקה; (12) מקום למתן טיפול רפואה משלימה; (13) מקום להקרנת סרט קולנוע שהצפייה בו נעשית מתוך רכב פרטי ("חנו וצפו" - דרייב אין).

העיקריות יבוא: "

העיקריות יבוא: 5.

העיקריות יבוא: בתקנה 10 לתקנות העיקריות - (1) במקום כותרת השוליים יבוא "תנאים לבית תפילה"; (2) במקום תקנת משנה (א) יבוא: (א) לא יתפלל אדם במבנה יחד עם אנשים אחרים, במספר מתפללים כולל העולה על 10, למעט אנשים הגרים באותו מקום.

העיקריות יבוא: "; כלומר זה ביטול האיסור על תפילה בבית תפילה, וזה כפוף למגבלת ההתקהלות של עשרה אנשים.

העיקריות יבוא: (3) בתקנת משנה (ב) – (א) ברישה, המילים "בשטח פתוח" – יימחקו; (ב) בפסקה (2), בסופה יבוא "בשטח פתוח ו-10 במבנה".

העיקריות יבוא: האירוע הזה, יש פה שני דברם שיש להבחין – נותנים לעשות כמה אירועים, שזה טקס, חתונה, טקס דתי, מסיבה או טיול מאורגן בכפוף למגבלת ההתקהלות ובלבד שזה לא נעשה במקום עסקי או במקום פתוח לציבור, כלומר אתה יכול לעשות במרחב הציבורי, בפארק או בבית פרטי, בגדול.

העיקריות יבוא: זה דבר אחד שחשוב להדגיש - לא במסעדה, לא באולם, לא בגן אירועים ואפילו לא במתנ"ס, שהוא מקום פתוח לציבור, אלא רק בפארק או בבית פרטי.

העיקריות יבוא: ושנית, שלראשונה מטילים גם אחריות ומאפשרים לתת קנסות למי שנותן שירות – לצלם של החתונה או לתקליטן של החתונה, ובלבד שהוא נוכח במקום.

העיקריות יבוא: כי כל הרעיון באכיפה מינהלית – שאתה צריך ממש לראות את זה.

העיקריות יבוא: אתה לא מוכיח את זה כמו במשפט פלילי רגיל.

העיקריות יבוא: אתה צריך לתת לו את הדוח במקום.

העיקריות יבוא: בתקציר אלה שני הדברים המרכזיים פה.

העיקריות יבוא: 11ב.

העיקריות יבוא: (א) מבקר במקום ציבורי או עסקי שהכניסה אליו נעשית בתיאום או בהזמנה מראש, או מותנית ברישום או בזיהוי בעת הכניסה אליו או במועד מוקדם יותר, ימסור למחזיק או למפעיל של עסק כאמור או למי מטעמם, את מספר הטלפון שלו למטרת חקירה אפידמיולוגית, אם תידרש.

העיקריות יבוא: (ב) מחזיק או מפעיל של מקום כאמור בתקנת משנה (א) ישמור רשימה של מספרי הטלפון שנמסרו לו (להלן – רשימה טלפונית) לשם העברתם למשרד הבריאות לצורך ביצוע חקירה אפידמיולוגית, ונוסף על הרשימה הטלפונית ישמור את הפרטים האלה: (1) שם ושם משפחה של המבקרים, אם בעת התיאום, ההזמנה או הרישום נמסרים פרטים אלה על ידי המבקרים; (2) זמן הכניסה או היציאה מהמקום, אם יש בידי המחזיק או המפעיל פרטים אלה; (3) במקום אירוע – רשימה הכוללת את מספר המושב של המבקרים, אם יש בידי המחזיק או המפעיל פרטים אלה.

העיקריות יבוא: (ג) לבקשת משרד הבריאות, לשם ביצוע חקירה אפידמיולוגית, ולמטרה זו בלבד – ימסור המחזיק או המפעיל את הרשימה הטלפונית ואת הפרטים הנוספים לפי תקנת משנה (ב), אם יש בידו.

העיקריות יבוא: (ד) המחזיק או המפעיל של המקום ישמור את הרשימה הטלפונית בסוד, לא יגלה את האמור בה לאחר ולא יעשה בה כל שימוש פרט לתכלית האמורה בתקנה זו, כאמור בסעיף 48(ב) לחוק.

העיקריות יבוא: (ה) המחזיק או המפעיל של המקום ימחק את הרשימה הטלפונית בחלוף 20 ימים ממועד שמירת הפרטים, כאמור בסעיף 48(ב) לחוק.

העיקריות יבוא: (ו) הוראות תקנה זו לא יחולו על עסק שמעצם טיבו הכניסה אליו נעשית שלא בתיאום או בהזמנה מראש ואינה מותנית ברישום או בזיהוי, בין בעת הכניסה ובין במועד מוקדם יותר, למעט אם מתקיימת פעילות מסוימת בעסק כאמור המתאפיינת בריבוי משתתפים ובשהייה ממושכת משותפת של אנשים ולעניין פעילות כאמור.

העיקריות יבוא: " זה ההסדר שהוספנו בתיקון מס' 1 לחוק הסמכויות, והוא היה חלק מהתקנות של הרמזור בזמנו.

העיקריות יבוא: לא היה בו צורך כל זמן שהכל היה סגור אבל ברגע שפותחים מחדש את המקומות ההסדר הזה חוזר לתקנות.

העיקריות יבוא: במידה רבה הוא חוזר על מה שכבר קבוע גם בחוק הסמכויות עצמו.

העיקריות יבוא: 7.

העיקריות יבוא: בתקנה 13(א) לתקנות העיקריות – זה הסעיף העונשי - (1) אחרי פסקה (10) יבוא: "(10א) המפעיל מתחם אירוח – זה צימרים, מה שמדובר - שפועלים בו מיתקנים משותפים בניגוד לתקנה 8א(2);"; זה, למשל, מפעיל הצימרים שכן מפעיל בריכה או מטבח משותף לצימרים השונים.

העיקריות יבוא: (2)

העיקריות יבוא: במקום פסקה (12א) יבוא: "(12א) המתפלל יחד עם אנשים אחרים במבנה, בניגוד לתקנה 10(א);"; כלומר האיסור הוא לא על עצם התפילה אלא על החריגה ממגבלת ההתקהלות בתוך המבנה, על עשרה אנשים.

אחרי פסקה  יבוא: שוב - כל האירועים אסורים למפעיל של המקום הציבורי או העסקי.

אחרי פסקה  יבוא: לעומת זאת, (12ג) מחזיק מקום שאינו מקום ציבורי או עסקי שקיים בו אירוע אסור, או שקיים בו אירוע מוגבל במספר משתתפים העולה על מספר המשתתפים האמור בתקנה 11א(ב), בניגוד לתקנה 11א(ד); זה, נגיד, מישהו שבבית שלו עושה חתונה שחורג ממגבלת ההתקהלות.

אחרי פסקה  יבוא: כמובן שלפי החוק אסור להיכנס לבית שלו.

אחרי פסקה  יבוא: אנחנו מקווים שמקפידים על האיסור הזה, אבל נורמטיבית זה אסור – לגורמי האכיפה אסור.

יעקב אשר: זה חידדנו בחוק הסמכויות.

גור בליי: (12ד) נותן שירות לאירוע שנכח באירוע אסור ונתן לו שירות לאירוע, נכח באירוע מוגבל המתקיים במקום ציבורי או עסקי ונתן לו שירות או שנכח באירוע מוגבל המתקיים במקום אחר, שמספר המשתתפים בו עולה על מספר המשתתפים האמור בתקנה 11א(ב) ונתן לו שירות לאירוע, בניגוד לתקנה 11א(ה);".

גור בליי: זה מה שדיברנו קודם כל נותן השירות שנוכח במקום – חשוב להדגיש – הוא חייב להיות במקום.

גור בליי: אי אפשר לתת לו את זה בהקשר אחר.

גור בליי: אם הוא לא נוכח שם, אי אפשר בכלל לתת לו. 8.

גור בליי: בתקנה 18 לתקנות העיקריות - (1) בפסקה (1), אחרי "לעניין עבירה לפי תקנה 13(א)(12א)" יבוא "ו-(12ג) וכן עבירה לפי תקנה 13(א)(12ד) שנעברה במקום שאינו מקום ציבורי או עסקי"; (2) בפסקה (2), במקום "13(א)(2) עד (12) ו-(13)" יבוא "13(א)(2) עד (12), (12ב) ו-(13) וכן לעניין עבירה לפי תקנה 13(א)(12ד) שנעברה במקום ציבורי או עסקי".

גור בליי: 9.

גור בליי: בתקנה 21 לתקנות העיקריות במקום "י"ד בחשוון התשפ"א (1 בנובמבר 2020)" יבוא "כ"ז בחשוון התשפ"א (14 בנובמבר 2020)".

גור בליי: בינתיים זה תוקן שוב בתיקון מס' 9, והוארך כבר ל-18 בנובמבר, כך שדרכו על התיקון הזה.

גור בליי: 10.

גור בליי: בתוספת השלישית לתקנות העיקריות - (1) אחרי פרט (10) יבוא: "(10א) 13(א)(10א) 5,000" שקל.

אחרי פרט  יבוא: בגדול זה חוזר על מה שקיים בהקשרים האחרים, שבהקשר העסקי הולכים על הקנס המרבי של 5,000 שקלים.

אחרי פרט  יבוא: 11.

אחרי פרט  יבוא: תחילתן של תקנות אלה ביום י"ד בחשוון התשפ"א (1 בנובמבר 2020), בשעה 06:00.

אחרי פרט  יבוא: (ב) על אף האמור בתקנת משנה (א) - (1) תחילתן של תקנות 7(6) ו-8א(1) לתקנות העיקריות כנוסחן בתקנות 3(2) ו-4 לתקנות אלה, ביום י"ג בחשוון התשפ"א (31 באוקטובר 2020); (2) תחילתן של תקנות 11א, 11ב, 13(א)(12א) עד (12ד), 18 ופרטים (12ב) עד 12(ד) לתוספת השלישית לתקנות העיקריות – זה בעצם האירועים, מה שהיה בזמנו – על זה לא הרחיבו את חריג הדחיפות, באופן מפתיע - כנוסחן בתקנות אלה, ביום י"ד בחשוון התשפ"א (1 בנובמבר 2020), בשעה 14:00.

אחרי פרט  יבוא: עד כאן.

יעקב אשר: סיימנו להקריא את כל התקנות?

גור בליי: כן.

גור בליי: 7, 8, 9 ותיקון ל-9.

יעקב אשר: מאחר שחלק מהדברים אנחנו מכירים – יכולים להיבחן על זה בעל פה.

יעקב אשר: לסיכום הדיון, קודם כל, אנחנו מזמנים את הישיבה ל-15:40.

יעקב אשר: כרגע מתוכנן להצבעות.

יעקב אשר: אני שוב מודה לאנשי הממשלה, רז נזרי, גם לד"ר אלרעי, מיכל והצוות, משרד המשפטים וכו' על שעות הדיון.

יעקב אשר: אני חושב שהיה דיון מצוין.

גור בליי: אפשר לשלוח לנו את המצגת שהוצגה פה?

שרון אלרעי-פרייס: בטח.

יעקב אשר: אני חושב שהיה דיון טוב ומקצועי, עם קצת אווירה פוליטית, זה בסדר, למרות שאני מנסה כל הזמן לא להגיע לשם, בטח לא בדיונים האלה, כי בריאות הציבור זה לפני כל דבר אחר.

יעקב אשר: מכאן באמצעות

יעקב אשר: כם אני קורא ומבקש מראש הממשלה, משר הבריאות ומשר האוצר לשבת ולגבש פתרון.

יעקב אשר: אנחנו רוצים לאשר פתרון שאתם תביאו.

יעקב אשר: אני לא יודע מה הרוב בוועדה.

יעקב אשר: כל אחד יעשה לפי השקפת עולמו.

יעקב אשר: ראינו את רוח הדברים אצל כולם.

יעקב אשר: אני חושב שההחלטה הזאת היא חייבת להיות מתוקנת.

יעקב אשר: יכול להיות שצריכה להיות מתוקנת במשורה.

יעקב אשר: אני קורא לשר האוצר, לראש הממשלה ולשר הבריאות לשבת עם מפעילי – אולי אפשר להגיע לפשרה.

יעקב אשר: אני קורא גם לכם – גם אם זו תהיה פשרה שמצמצמת טיפה את הפעילות או בדברים של אכיפה, לבוא עם רצון טוב לעניין הזה ולא לגרור את זה שבוע, ושבוע הבא זה יגיע.

יעקב אשר: חבל.

יעקב אשר: בואו ניתן לציבור מה שאנחנו יכולים לתת לו בזהירות המתבקשת, באיטיות ובשכל.

יעקב אשר: אני מבקש ומקווה שיהיו תשובות מהירות מאוד ואז נוכל רק לאשרר את הסיכום, שתגיע הממשלה, ונוכל להצביע כולנו בעד העניין.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: בהצלחה.

יעקב אשר: אני לא מקנא בך ולא באנשים אחרים במיוחד במשרד הבריאות.

יעקב אשר: אני יודע כמה זה קשה, אני יודע שאתם ה"רעים", אבל זה לא נכון.

יעקב אשר: עם כל זה אני אומר, לפעמים מתוך מגננה, כדי להיות חזק, לפעמים מאבדים דברים קטנים באמצע.

יעקב אשר: צריך לחשוב עליהם.

יעקב אשר: תודה רבה.

שרון אלרעי-פרייס: למרות הלהט והדעות והשאלות – שזה מאוד לגיטימי – אני חושבת שזה היה דיון שהתנהל למופת.

שרון אלרעי-פרייס: הייתי בוועדות בכנסת שלא נותנים לך לפתוח את הפה, לא נותנים לך לסיים תשובה לשאלות שביקשו, אז כל השאלות הקשות והמאתגרות הן לגיטימיות.

שרון אלרעי-פרייס: אנחנו פה תמיד נגיע ונראה ונסביר.

שרון אלרעי-פרייס: הדיון היה תרבותי ונעים, עם כל הקושי וכל חילוקי הדעות - כל הכבוד.

יעקב אשר: נקווה שייצאו ממנו תוצאות טובות.

יעקב אשר: עכשיו לכו לעבוד.

יעקב אשר: תודה רבה, הישיבה נעולה.