ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 94, 2020-11-04 09:00

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': התכנסנו הבוקר לדון בהצעה לסדר של חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודה לו על הצפת הנושא החשוב הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כידוע, אני מנהלת סדרת דיונים בנושא התנהלות המשטרה מזה מספר חודשים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כפי שהצהרתי בדיון האחרון, בכוונתי להתעמק גם בנושא של התנהלות המשטרה ספציפית בחברה החרדית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כפי שנראה תכף בשורה של סרטונים שהועברו לנו על-ידי חבר הכנסת בוסו, בני החברה החרדית סובלים ממה שנקרא טיפול אלים, בין השאר עם שוטרים שמתמודדים אתם עם התקהלויות, הפגנות, הפרות סדר, בישובים ובשכונות החרדיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': במקרים רבים האלימות או השימוש הבלתי סביר בכוח מופנים כלפי ילדים וכלפי בעלי מוגבלויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לצערי הרב, זה קורה בלי הבחנה ובלי הרגישות הנדרשת למקרים מסוג זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני פונה בפתח הדברים פה לנציגי אכיפת החוק בדיון, אנא מכם לא לברוח להסברים של כל מקרה לגופו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בדרך כלל מה שקורה, אומרים: זה היה מקרה פרטני, השוטר לא נהג במקרה הזה נכון, העבירו את זה למח"ש או לבירור משמעתי וכך נטפל בזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שריבוי המקרים שקרה – זה בשנים האחרונות, אבל במיוחד בתקופת האחרונה כי המציאות של הקורונה גורמות לנו לחיכוך הרבה יותר גדול בין אזרחים לשוטרים, אי אפשר לומר שחלק מהמקרים נידונים במח"ש או בדין משמעתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנו מנסים פה להסתכל על זה בצורה רוחבית באמצעות מקרים נקודתיים ולא להפך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא לומר: אלה מקרים נקודתיים אלא דרך המקרים הנקודתיים האלה, להבין שיש פה בעיה שהיא רוחבית, עמוקה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ומכיוון שאני יודעת שזה נושא שידוע ומוכר למשטרה – זה לא חדש – עובדה שאפילו השר לביטחון פנים מצא לנכון למנות ניצב בדימוס, אריק יקואל, שנמצא פה אתנו, כראש הצוות המייעץ לשר בנוגע לחברה החרדית, אני מקווה לשמוע כאן מנציגי הבט"פ, המשטרה ומח"ש הנוגע לצעדים הללו שננקטים הספציפיים את היחס לראייה רוחבית של הבעיה הזאת, ומה עושים כדי לשפר את המצב בנקודות החיכוך הללו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אליך תחילה, חבר הכנסת אוריאל בוסו, יוזם הדיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אוריאל בוסו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אוריאל בוסו: אני מודה לך על זימון הדיון, ובזריזות - הצעה לסדר.

אוריאל בוסו: מודה למשתתפים.

אוריאל בוסו: מצד אחד, כואב לי שאנו צריכים ליזום דיון אחר דיון כלפי המשטרה.

אוריאל בוסו: עשינו כמה דיונים בנושאים הללו, לא רק כלפי המגזר החרדי.

אוריאל בוסו: בתחילת הדיון אני רוצה לומר: אין לנו משטרה אחרת.

אוריאל בוסו: אין לנו תחליף, והמשטרה צריכה לשמוח לכאורה שיש להם כאן גוף מבקר ומוביל, כי המטרה היחידה שלנו בדיון הזה ובהצפת הנושאים הללו – ליצור אמון בין המשטרה לבין הציבור.

אוריאל בוסו: אם אין אמון ולא נצליח ליצור את החיבור הזה, נגיע פעם אחר פעם לחיכוכים ולמה שאנו רואים.

אוריאל בוסו: הקורונה הציפה לדעתי, את מה שקיים שנים רבות וחוסר אמון וחוסר הנגשה לכאורה בין המשטרה לציבור החרדי.

אוריאל בוסו: בסרטונים שהעברתי פה, שתכף נראה מדגמית, נראה לא רק השתוללות או השתלחות או לעיתים איבוד עשתונות של קצינים או אפילו שוטרים דרגי מעלה שמובילים את כל הנושא הזה, לצד חסרי ישע – לא רק כלפי הציבור אלא לצד ילדים שהמקסימום שהם יכולים לעשות זה לגדף או משהו אבל לא לפגוע, בטח פיזית, לא בשוטר חסון ממדים, וגם בעלי מוגבלויות.

אוריאל בוסו: זו נקודה נוספת שראניו פעם אחר פעם – כנראה שיש חוסר הבנה לפעמים בסיסי בין האדם שמגיע לשטח לפגוש את הציבור לבין הציבור שנמצא מולו, להבין את המהות.

אוריאל בוסו: כשאני מגיע למקום, אני עושה שיעורי בית – מי נמצא מולי, מה דפוסי ההתנהגות שלהם ואורח חייהם, כדי שאדע איך לדבר אתם.

אוריאל בוסו: ראניו דוגמה של שני שוטרים שמובילים חסיד למעצר.

אוריאל בוסו: הלך יציב.

אוריאל בוסו: לפתע ראניו שוטרת שמגיעה אלינו ומנסה לתפוס לו את היד.

אוריאל בוסו: באותו רגע הוא השתולל, ולפתו אותו עוד יותר חזק.

אוריאל בוסו: מבחינתם זה ניסיון לברוח מהמשפט, בזמן שמבחינתו זה מיותר מבחינתו.

אוריאל בוסו: זה חוסר הבנה מהותי ולא היה מגיע להתפרעות של החסיד הזה.

אוריאל בוסו: רואים אותו הולך בצורה מסודרת לניידת, ואז תופסת אותו שוטרת.

אוריאל בוסו: זו דוגמה למשהו אחד.

אוריאל בוסו: ראניו סרטון של ילד שעובר עם קורקינט, רואים שוטר שתופס אותו, נראה לי אפילו קצין, מעיף אותו לרצפה עם הקורקינט ומטיח אותו לרצפה.

אוריאל בוסו: לצערנו אחר כך גם התברר שזה ילד יתום שאיבד את אביו בפיגוע אכזר.

אוריאל בוסו: אנו כאן חברי הכנסת נמצאים במשכן הכנסת כדי להביא את רחשי העם כל אחד ממקומו אבל לא רק.

אוריאל בוסו: אני רוצה לשמוע את המשטרה, את הצוותים שנמצאים בזום – יש תמיד האופציה של מח"ש, ואני רוצה לשאול, האם במשטרה נעשים תחקירים פנימיים שלהם לפני שמגיעים למח"ש?

אוריאל בוסו: היו עשרות מקרים.

אוריאל בוסו: גם אתם יודעים שהיו בעיות.

אוריאל בוסו: עשיתם תחקיר פנימי שלכם לדעת, לפני שמגיעים למח"ש – יש בעיה בעיה?

אוריאל בוסו: מישהו ננזף לפני כן?

אוריאל בוסו: בכל גוף מסודר – ברשויות, במשרדי ממשלה, לפני הנציבות קודם כל בודקים מה המחלקה.

אוריאל בוסו: נעשתה פה טעות?

אוריאל בוסו: לא נעשתה?

אוריאל בוסו: המשטרה נמנעת מלעשות תחקירים כאלה כדי לא להכין את עצמם למח"ש?

אוריאל בוסו: אולי לא לעמוד בפני תביעות אזרחיות?

אוריאל בוסו: אני לא יודע מה השיקולים, אבל לא ראניו תחקיר אחד בתקופה האחרונה שנעשה בידי משטרה.

אוריאל בוסו: שאלתי עצמי פעם אחר פעם מה באמת ניתן לעשות.

אוריאל בוסו: נאמנו מעל דוכן הכנסת, נאמנו, הצפנו וזעקנו.

אוריאל בוסו: מה באמת ניתן לעשות?

אוריאל בוסו: מה אנו יוצאים מהדיון הזה ככלי אופרטיבי?

אוריאל בוסו: יש פה ניצב אריק יקואל, שמונה בידי הממשלה והמשטרה כניצב בדימוס, שמכיר את אורח החיים של הציבור החרדי וגם את דפוס הפעולות של המשטרה כדי לנסות ליצר אמון.

אוריאל בוסו: אבל יש לזכור שהוא בא רק לתקופה.

אוריאל בוסו: הצפתי רעיון, למינהלת החברה החרדית, בדומה למינהלת החברה הערבית שקיים במשטרה בראשות ניצב מכהן עם קצינים, עם מינהלת מסודרת, עם תקציבים, עם הסברה.

אוריאל בוסו: מדובר בהרבה כסף, זו האמת.

אוריאל בוסו: נכון שאנו מדברים על דפוסי פעולה אחרים, על בעיות אחרות, אבל המטרה שלי לא לטפל רק בהפגנות - לטפל באמון.

אוריאל בוסו: ראניו כמה פעמים מקרים של שוטרים שמגיעים למוסד ציבורי, לתוך בית כנסת, לישיבה שהכניסה שלהם בחוסר רגישות גורמת לאמוציות הנוספות שמגיעות מהצד השני.

אוריאל בוסו: ראניו שוטר שהגיעה למוסד ציבורי עם רובה – לא אקדח – נכנס לתוך כיתה של ילדים.

אוריאל בוסו: הילדים האלה, שנמצאים בכיתה, ראו את השוטר שנכנס עם רובה.

אוריאל בוסו: אמרתי: ממש שוטרים בצ'צ'ניה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה גם בבלפור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש הרבה שוטרים שמסתובבים עם M16 בימים אלה.

אוריאל בוסו: להיכנס ככה לכיתה כדי לדעת אם המוסד הפר את ההנחיות?

אוריאל בוסו: מה חשבת כשנכנסת עם הרובה לכיתה?

אוריאל בוסו: זה השאיר להם טראומה.

אוריאל בוסו: איפה הבעיה של הטרומה – שמחר אתה פוגש אותו במצב רגיל, שהוא צריך לתת בך את האמון ואז נוצרים הסרטונים האחרים שבאים להזדהות.

אוריאל בוסו: נכון, כששוטר מגיע, אתה צריך להזדהות.

אוריאל בוסו: יש כמה פרמטרים – רוצה לדעת אם אתה חולה שברח מבידוד, אבל כבר יש בינך לבינו מחסום, אז הוא לא מזדהה, ואז מתחילות המלחמות והמריבות וכל מה שאנו רואים.

אוריאל בוסו: אני רוצה לשמוע מה המשטרה עושה לעצמה כשיעורי בית.

אוריאל בוסו: ונקודה נוספת – בעלי מוגבלויות.

אוריאל בוסו: פעם אחר פעם שוטרים פוגעים בבעלי מוגבלויות, ומתברר שהם לא ידעו.

אוריאל בוסו: אבל איך הם יידעו?

אוריאל בוסו: האם הם בבית ספר לשוטרים, כשמכשירים שוטרים, נתנו להם 10 או 15 שעות לזהות בעלי מוגבלויות, בכל הספקטורים, בכל הגילאים?

אוריאל בוסו: יש ילדים בעלי אוטיזם כאלה ואחרים שבחזות לא רואים דבר, אבל מתברר שהוא מתנגד כי זה חלק מההפרעה הקשה שלו.

אוריאל בוסו: האם העבירו אותם הכשרה?

אוריאל בוסו: התברר שאין הכשרה כזו בבית ספר לשוטרים ללמד אותם.

אוריאל בוסו: מביאים גדוד של חיילים או יס"מניקים, לפעמים מג"בניקים, לתוך מקום.

אוריאל בוסו: חיילים צעירים שאין להם עדיין הבנה בציבור כזה או אחר, ויאללה תשמרו על ההנחיות.

אוריאל בוסו: כך נוצרת המלחמה.

אוריאל בוסו: האם נעשית פה פעולה תשתיתית אמיתית של המשטרה כדי למנוע את הסרטונים הבאים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלום.

אליהו ברוכי: הדיון היה כל כך מתבקש לאור כל מה שראניו בתקופה האחרונה.

אליהו ברוכי: זה רק חידד את זה שאין נהלים מסודרים, איך מתנהלים שוטרים מול ילדים.

אליהו ברוכי: הנושא של ילדים עם מוגבלויות, זה כבר בכלל חוצה את הגבולות.

אליהו ברוכי: אשמח לשמוע.

אליהו ברוכי: נתחיל לשמוע נהלים.

אליהו ברוכי: מה יש למשטרה לומר לנו, אילו נהלים יש להם במפגש של השוטר עם הילד?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כדי שניכנס לאווירה, נעשה תזכורת קצרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נראה כמה סרטונים מהתקופה האחרונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת להעיר – כיוון שאני לפעמים נמצאת בשטח, היה שם מקרה שממש שומעים את אחד המפגינים אומר לשוטרת: את תקבלי סרטן, ואמירה של נאצים.

אוריאל בוסו: אני מגנה בכל תוקף אמירה של נאצים כלפי שוטרים.

אוריאל בוסו: לקלל שוטרים זה גרוע.

אוריאל בוסו: חד וחלק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה מאפיין את המתח.

אוריאל בוסו: חוסר אמון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כששוטר מגיע ומתייחסים אליו בכזו צורה, הכול הופך להיות הרבה יותר טעון ומתוח, ואנו צריכים למצוא את הדרך, איך מגיעים למצב שמראש יש יותר דיבור ויותר הבנה כדי שזה לא יגיע לזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משני הצדדים, אין טהורים.

אוריאל בוסו: אין ספק שיש פה הפרות משני הצדדים.

אוריאל בוסו: שוטרים שתופסים ילד עם הראש שלו, מה יכול לעשות?.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרבה פעמים אתה לא יודע מה היה לפני כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה מנותק מההקשר, ואתה לא יודע אם זרקו אבנים או פחי אשפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לדברים האלה יש מהלך של אסקלציה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל אין ספק שיש פה קושי גדול מאוד בחיכוך הזה, שנשען על היסטוריה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא חדש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אלימות של משטרה כלפי חרדים והפגנות חרדים – היו פה כל הדיונים של המחזיות, ואמרו: נכון, זה לא התחיל בבלפור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה התחיל במגזר החרדי דווקא עם בואשים.

אוריאל בוסו: ואף אחד לא נזעק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו פה, כדי לפעול בכל החזיתות וכלפי כל המגזרים, ולדאוג שהתמונות הנוראיות האלה נראה אותן כמה שפחות והמשטרה תוכל לעשות עבודה בצורה הבטוחה, ולהבטיח סדר ציבורי לכולם, כי זה מה שכולנו רוצים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נמשיך עם עוד עדויות, ונתחיל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני משתפת את סיון תהל מהאגודה לזכויות האזרח.

סיון תהל: שלום.

סיון תהל: תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

סיון תהל: שמי סיון, אני רכזת חופש המחאה ושטח באגודה לזכויות האזרח.

סיון תהל: רוב העדויות שמגיעות לאגודה, מגיעות אליי.

סיון תהל: אני רוצה להתייחס להיבט העקרוני מבחינתנו ובהמשך לעדויות שמגיעות אלינו.

סיון תהל: אנחנו רואים את האלימות המשטרתית כלפי החברה החרדית כתופעה מערכתית, יוצאת דופן, שגם מצריכה פתרון ייחודי.

סיון תהל: אנו מקבלים עדויות על אלימות קשה מאוד, בין היתר גם כלפי קטינים וכלפי בעלי מוגבלויות.

סיון תהל: ממש לא מדובר רק באלימות במחאות או כתגובה להפרות סדר.

סיון תהל: נכון, יש הפרות סדר אבל יש גם אלימות ללא הצדקה ויחס מאוד משפיל, דחיפות, בעיטות וחניקות כלפי אנשים שבכלל לא מתנגדים באופן אקטיבי או שסתם עוברים או נמצאים במרחב הציבור.

סיון תהל: יש שימוש חוזר בכלי אכיפה בלתי חוקיים כמו רימוני הלם בתוך שכונת מגורים צפופה, שזה דבר שלא יעלה על הדעת, ומסכן מאוד את התושבים, אלות ופרשים, וזה רק קצה הקרחון.

סיון תהל: מה שכן מצליח לעורר שיח ובצדק אלה עדויות ותיעודים שכן מגיעים מהתקשורת המיינסטרימית מאנשים שיש להם מצלמות בטלפון או שהו בקרבת מקום.

סיון תהל: גם פה אנו עדים למקרים של התנכלות למתעדים.

סיון תהל: אבל אנו צריכים לזכור שלחלק גדול מהאוכלוסייה החרדית - למשל מי שגר באזור מאה שערים, בית שמש וכדומה – אין כלל טלפונים חכמים או גישה לרשתות חברתיות או יכולת להציף את המקרים האלה, ומשם מגיעות עדויות שמיעה מאוד קשות על מעצרים לפנות בוקר וכוחות משטרה גדולים שנכנסים לבתים חמושים ואנשים שאף הגיעו לאשפוז.

סיון תהל: אנו פנינו יחד עם הוועד נגד- - - מספר פנים גם לשר לביטחון פנים וגם ליועמ"ש המשטרה, בדרישה שהמשטרה תתייחס לבעיה כתופעה מערכתית שיש להכיר בה ולטפל בה בצורה הזאת.

סיון תהל: בתשובות שקיבלנו לא היתה הכרה בקושי המערכתי אלא התעקשות להתייחס לכל מקרה כמקרה פרטני שיש לטפל בו בנפרד והפניה שוב ושוב למח"ש לבחינת כל מקרה בצורה פרטנית.

סיון תהל: אי אפשר להתנות כל עדות כזו, על כמה וכמה שעדויות כאלה נשמעות מעשרות ומאות ילדים לאורך שנים, בהוכחה פלילית במח"ש, ובאופן כללי עולה תמונה קשה של חוסר אמון כלפי המשטרה וכלפי מח"ש בחברה החרדית.

סיון תהל: יש לתת פתרון נקודתי שמתאים לאוכלוסייה הזו ולהחזיר את האמון שלה במשטרה.

סיון תהל: שלל פניות פרטניות בסופו של דבר מתגבשות לידי תופעה, ועל משטרת ישראל לטפל בתופעה באופן מערכתי, וכשמדברים על טיפול מערכתי, הכוונה היא קודם כל להכיר בבעיה כבעיה מערכתית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש בידינו שתי פניות שהגשתם – פנייה ששלחתם ליועצת המשפטית של משטרת ישראל מ-15 באוקטובר, תזכורת על זה ששלחתם באוגוסט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שם אפילו אתם- - -

סיון תהל: התחלנו לשלוח מכתבים מאפריל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קיבלתם תשובות?

סיון תהל: קיבלנו תשובות, כפי שאמרתי, שצריך להתייחס לכל מקרה באופן פרטני ולבחון כל מקרה לגופו, ועם זה אנחנו לא מסכימים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מיטל בק, המועצה לשלום הילד.

מיטל בק: תודה רבה.

מיטל בק: אני מודה לחברי הכנסת חיימוביץ ובוסו על העלאת הדיון היום.

מיטל בק: ברשותכם, אני רוצה לדבר על ילדים.

מיטל בק: אנחנו מדברים על סרטונים ועל החברה הערבית, קודם כל צריך לדבר על ילדים – לא רק על בעלי מוגבלויות או על מגזר כזה או אחר.

מיטל בק: זה לא מקרה בודד.

מיטל בק: אנחנו מדברים על תופעה רחבה יותר ששמים אליה לב בזמן האחרון.

מיטל בק: רק לפני שבועיים צפינו בתמונות מאוד קשות, כמו שחבר הכנסת בוסו הזכיר, של שוטרים שנכנסים לתוך מוסדות חינוך של ילדים בגיל הרך עם נשקים שלופים ודרוכים.

מיטל בק: אכיפה כזו לעיני ילדים באופן הזה אין לה שום הצדקה.

מיטל בק: המקרים הולכים ומצטברים לאורך חודשים, והסרטונים שראינו פה גם הבוקר קשים מאוד.

מיטל בק: אכיפת הנחיות הקורונה בסביבה של ילדים, של קטינים, לא צריכה להיעשות באופן הזה.

מיטל בק: המועצה משמיעה דברים אלה משך חודשים.

מיטל בק: מדיווחים שמגיעים אלינו למועצה, בין על ידי קטינים או על ידי הורים, וכמובן מדברים שאנחנו שומעים על-ידי אנשי המקצוע, הטיפול של המשטרה כלפי קטינים במקרים האלה, במיוחד בתקופת הקורונה, משפיע עליהם לרעה מבחינה נפשית, עלול לגרום להם לטראומה, לנזקים נפשיים ארוכי טווח.

מיטל בק: ודאי שזה גם פוגע באמון הציבור ובמשטרה.

מיטל בק: כפי שאמרת נכון, יש למצוא את האיזון העדין בין שמירה על בריאות הציבור לבין שמירה על זכויות הקטינים ועל אמון הציבור.

מיטל בק: החשש מפגיעה בזכויות של קטינים בהליך הפלילי – אנחנו יודעים – הניב חקיקה רחבה שנועדה להבטיח את שלומם, ונוסחו לא מעט נהלים וחוקים בכל הקשור לטיפול בקטינים.

מיטל בק: כפי שיש יחידות נוער, כפי שיש יחידה לחוקר ילדים, זכויות ייחודיות לקטינים בחקירה, בהליכי חיפוש, בעדות - כך גם יש פקודת המטה הארצי, שנקראת עבודת המשטרה עם קטינים.

מיטל בק: היא קובעת שורת נהלים, ובין היתר קובעת שכששוטר מטפל בענייני ילד קטן, יש להימנע מלהגיע עם מדי שוטר, עם ניידת, עם סמני זיהוי שנועדו להרתיע אותו.

מיטל בק: הרי הפקודה לא נכתבה בכדי.

מיטל בק: יש לה משמעות.

מיטל בק: ההשלכות הפסיכולוגיות הן רחבות.

מיטל בק: המועצה לשלום הילד ישבה בדיון בוועדת חוקה בקיץ, ביולי, בנושא הזה בדיוק, וגם אז ישבה עו"ד ורד וידמן, מנכ"לית המועצה שלנו, וביקשה לחדד את הנהלים ולהתוות דרך התנהלות ייחודית ורגישה מול קטינים, שמביאה בחשבון את גילם ואת זכויותיהם.

מיטל בק: כבר אז שמענו מנציג המשטרה על חידוד נהלים, על עבודה רגישה מול קטינים.

מיטל בק: שמענו שהם מוציאים לומדות, מתחקרים אירועים, אבל המציאות בשטח מראה לנו שאם עדיין מתרחשים אירועים כאלה, משהו לא מחלחל למטה.

מיטל בק: אנחנו צריכים שהנהלים האלה יחלחלו למטה, עד אחרון השוטרים.

מיטל בק: המועצה לשלום הילד הוציאה לא מעט מכתבים לאורך השנים, וביתר שאת גם בתקופת הקורונה על התנהלות שוטרים באירועים כאלה.

מיטל בק: אנו מודעים לכך שהתקופה מורכבת.

מיטל בק: המשטרה נמצאת בחזית האכיפה מול הציבור בכל מה שקשור לנהלי הקורונה, ברור לכולם.

מיטל בק: והאכיפה הזו מולידה אתגרים לכל מי שנמצא משני צדי המתרס, ולמעשה לא צריכים להיות פה שני צדי המתרס אבל זו המציאות.

מיטל בק: המשטרה חייבת לתווך את האופן שבו מבוצעת אכיפה כלפי ילדים ולרענן נהלים שמתייחסים לעבודה רגישה יותר מול קטינים ובסביבה של קטינים.

מיטל בק: אנו במועצה מאמינים שיש צורך בהסברה רחבה יותר – לא בהתנהלות שמעוררת חלילה בהלה, חרדה, מקרים קשים של טראומה שלוקח שנים להתגבר עליה.

מיטל בק: אנחנו לא רואים שילדים ונוער יפחדו מהמשטרה, וגם המשטרה לא מעוניינת בזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בניסיון של העבודה מול המשטרה, אם אתם למדים על מקרה כזה, שבאו לפנות כנראה מוסד חינוכי, שיש בו ילדים קטנים, ונכנסו שוטרים עם נשקים שנתפסים מאיימים על הילדים הקטנים, ואפשר להבין את זה – האם בעקבות מקרה כזה נוצר קשר עם המשטרה ונעשה ניסיון לעבוד אתם על נוהל?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כי במצב כזה צריך לפנות למנהל המוסד, לא להיכנס שוטרים לשטח עצמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם הדיאלוג הזה קרה?

מיטל בק: האכיפה צריכה להיות לגמרי מול מבוגרים - ודאי שלא צריך להיכנס לכיתות אלא לחדר מנהל המוסד.

מיטל בק: פנינו למשטרה בכמה הזדמנויות.

מיטל בק: עדיין לא נוצר הקשר שמאפשר בניית נוהל משותף כזה.

מיטל בק: נשמח לשבת עם נציגי המשטרה ולבנות נוהל כזה.

מיטל בק: נאמר לנו שיש נהלים כאלה, שהם חודדו, אבל המציאות בשטח מראה שזה לא המצב.

מיטל בק: אנו רוצים לשמוע תשובות היום.

מיטל בק: ככל שזה לא נעשה או נעשה חלקית - כמובן שהמועצה לשלום הילד תשמח לעמוד לרשות הגורמים הרלוונטיים במשטרה, לנסח נוהל כזה ולבנות דרך נכונה יותר להתנהלות בשטח.

מיטל בק: אבל מהתשובות שקיבלנו, לא קיבלנו מענה כזו ולא פנייה כזו, לעבוד יחד על נוהל כזה, לצערי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טל שחר לוצאטו, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

טל שחר לוצאטו: בוקר טוב לכולם ולחברי הכנסת שהעלו את הנושא.

טל שחר לוצאטו: המקרים של היתקלות גורמי אכיפה מול אנשים עם מוגבלות היו בכותרות לא מעט באחרונה, מקרים מורכבים כאלה של היתקלויות מורכבות ומקרי קיצון וכאלה, ואכן בעקבות זה קמה ועדה שכבוד הנשיא הקים אותה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עם שר המשפטים.

טל שחר לוצאטו: נכון, ושר העבודה והרווחה היו חלק ממנה, והיא בימים אלה מסיימת כתיבת ההמלצות שאנו נותנים החוצה כדי להראות – אחת הועדות שהתכנסה עסקה בתוכנית ההכשרה שאנו חושבים שיש לעשות לגורמי האכיפה בדגש על המשטרה.

טל שחר לוצאטו: זה לא שהשוטרים לא עוברים הכשרות, אבל הם עוברים הכשרות מעטות, ובדרך כלל שוטר עובר את זה פעם אחת, וכמובן שמפעם אחת קצת קשה להבין איך לזהות אנשים עם מוגבלות, וכמובן זה תחום מאוד רחב, ואיך להתנהל במצבי קיצון.

טל שחר לוצאטו: אכן כתבנו – וזה אמור להתפרסם בימים הקרובים, הדוח המלא שלנו והתוכנית המלאה שאנו מציעים לגורמי האכיפה ולמשטרה.

טל שחר לוצאטו: אני מקווה שאכן זה יעבור לגורמים הנכונים ויישמו את זה, כי התוכנית מכילה כמה קפסולות וכמה מודלים של היכרות עם אנשים עם מוגבלות, של הכשרתם.

טל שחר לוצאטו: מה לעשות במקרי מפגש, איך להתנהל במפגשים רגילים ואיך במפגשי קיצון, ויותר מזה – ההשתלבות של אנשים עם מוגבלות במשטרה עצמה כעובדים בשביל לייצר את הסרת הסטיגמות וההיכרות הזו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מתי הצפי של הדוח להסתיים?

טל שחר לוצאטו: למיטב הבנתי, זה אמור להתפרסם בחודש הקרוב.

טל שחר לוצאטו: ברגע שכל הגורמים יאשרו אותם, הוועדות אמורות להגיש את הדוח לנשיא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אוריאל בוסו: ברשותך, עו"ד שחר, האם אחד מהמקרים של המוגבלויות שצפו בחודשים האחרונים – שמענו שזה תיק שנסגר במח"ש – זה הילד יענק'ה רוזנברג, ילד בעל מוגבלות ששוטרות ושוטרים היכו אותו עד זוב דם, ואנשים מסביב צועקים להם: אנחנו מכירים אותו – הוא ילד עם אוטיזם קשה.

אוריאל בוסו: הפצע נשאר אחר כך ארוך.

אוריאל בוסו: האם יש לכם מעקב אחרי התיק הזה?

אוריאל בוסו: שמענו שהוא נסגר, ואז השוטר ביקש לסגור לא רק מחוסר ראיות אלא מחוסר אשמה.

אוריאל בוסו: הגדיל לעשות.

אוריאל בוסו: זו רק דוגמה אחת, ואתה מדבר על ועדה שקמה בנושא.

אוריאל בוסו: האם הסיפור הזה הוא אחד מאבני נגף שאתם מלווים ויודעים מה נעשה עם זה?

טל שחר לוצאטו: את המקרה הספציפי הזה - אנחנו מכירים את כל המקרים ועוקבים אחריהם ברמה שאנחנו עוקבים במחלקה המשפטית שלנו מול גורמי המשטרה.

טל שחר לוצאטו: אנחנו בהחלט נמצאים בקשר קבוע עם המשטרה לאורך השנים סביב הנושא הזה של המפגש עם אנשים עם מוגבלויות, בין גורמי האכיפה לבינם והמורכבות שיש שם, אבל אין לי תשובה ספציפית לומר לך בעניין המקרה הזה ספציפית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש, תודה לחברים היוזמים על הנושא והדיון החשוב הזה.

סעיד אלחרומי: נצרב לי בזיכרון המראה של הצעיר, ספק נער חרדי שהוכה עד זוב דם.

סעיד אלחרומי: הוא היה מוגבל, וצעק: אמא, אמא.

סעיד אלחרומי: שמעתי את זה בטלוויזיה, ברשתות החברתיות, והם לא הפסיקו להרביץ לו, למרות שהמון אנשים מסביב היו שם, שכונה חרדית, ואמרו להם שהילד מוגבל.

סעיד אלחרומי: הוא נכה.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה המקרה שדיברת עליו.

סעיד אלחרומי: אחר כך היתה תמונה שרואים שכל הפנים של הנער הזה דם, והוא מוגבל.

סעיד אלחרומי: אני לא יודע איך הם הרגישו כשהתנפלו – לצערי היו גם שוטרות – ראיתי אחת או שתיים.

סעיד אלחרומי: אבל אמא כזאת, שמתנפלים על נער נכה, מוגבל, ועוצרים אותו.

סעיד אלחרומי: כל הכבוד למשטרת ישראל.

סעיד אלחרומי: התגברה על נער מוגבל ועצרה אותו.

סעיד אלחרומי: מחיאות כפיים.

סעיד אלחרומי: זה נמשך יותר מפעם.

סעיד אלחרומי: החברה החרדית, יש לה מאפיינים מיוחדים.

סעיד אלחרומי: הנערים מקבלים הנחיות.

סעיד אלחרומי: יש היררכיה.

סעיד אלחרומי: זה גם דומה לחברה הבדואית אצלנו – אתה נכנס לבית ספר, והיו מקרים שנכנסו לבית ספר וזרקו רימוני עשן בתוך בית ספר שיש בו מאות ילדים.

סעיד אלחרומי: המשטרה צריכה לעשות חושבים.

סעיד אלחרומי: אני לא מצפה הרבה ממח"ש.

סעיד אלחרומי: מח"ש הפכה להיות – זה תהליך שבסוף השוטר ייצא זכאי.

סעיד אלחרומי: מערכת האמון הזאת במח"ש נפגעה לחלוטין.

סעיד אלחרומי: אחד הדברים שאנחנו צריכים לצאת עם מסקנה מהישיבה האת – אל"ף, לראות מה הכשרת השוטרים כשהם נפגשים עם אנשים עם מוגבלויות, עם בני נוער, עם ילדים.

סעיד אלחרומי: השוטר צריך להיות עם הכשרה מסוימת.

סעיד אלחרומי: בי"ת, הנושא של מח"ש נדון הרבה, אבל לטעמי צריכה להיות אמירה שלא יכולים להמשיך עם המצב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סונדוס סאלח.

סונדוס סאלח: תודה רבה על הדיון המאוד חשוב.

סונדוס סאלח: בתקופה האחרונה אנו עדים לעלייה גדולה ומדאיגה באלימות המשטרתית בכלל ובמיוחד בקרב האוכלוסיות החרדיות, הערביות, ואנשים עם מוגבלויות.

סונדוס סאלח: אני רוצה להתייחס – יש ניצול, לנוכח העובדה שבחברה החרדית יש פחות תיעוד און ליין של הצעירים ושל האנשים בשטח, כמו שמתבצע בשאר האוכלוסיות, ויש ניצול לרעה על ידי המשטרה, שאין כל כך חומר שמגיע לתקשורת מתוך החובות שם ומתוך הגזרות שמתבצעת בהם האלימות.

סונדוס סאלח: אני מניחה שיש כל כך הרבה חומרים ואלימות שלא מגיעה – לא לתקשורת, והמשטרה מעלימה אותה.

סונדוס סאלח: יחד עם זאת, אני רוצה לשאול את גורמי המשטרה – האם משולבים אנשים עם מוגבלויות בתוך צוותי המשטרה?

סונדוס סאלח: זה שהם לא מזהים אותם זה תוצאה שהממשלה לא דואגת לשלב אותם בחברה, במוסדות החברתיים השונים.

סונדוס סאלח: הם לא מזהים אותם.

סונדוס סאלח: ככל שאנחנו משאירים אותם בבתי ספר משלהם, לא משלבים אותם במקומות עבודה, לא באקדמיה כמו שצריך, גם המשטרה לא תוכל לזהות אותם מבין האנשים.

סונדוס סאלח: נשמח לשמוע על ייצוג הולם לאוכלוסייה עצמה, אחוזם גם בתוך המשטרה – זה חשוב מאוד.

סונדוס סאלח: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נמצא אתנו מר אבי מימרן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה עיתונאי חרדי, פעיל חברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבינה שאתה מלווה את הנושא של האלימות המשטרתית בחברה החרדית מקרוב, גם הסוגיה של בעלי מוגבלויות.

אבי מימרן: בוקר טוב.

אבי מימרן: תודה על הדיון החשוב מאין כמותו בנושא הזה, כי ככל שהנושא יצוף, זה כבר חלק מהפתרון.

אבי מימרן: ככל שמערכת הניווט וקבלת החלטות במשטרה תדע שהציבור ערני, שהכנסת ערנית, שמדברים על זה – זה יוביל לשינוי הרבה יותר מהר.

אבי מימרן: גם אני בעצמי אב לנער בן 18 שהוא עם אוטיזם קשה.

אבי מימרן: זה הוביל אותי לפעילות חברתית רבה בתחום הזה, ותפקידי כעיתונאי חיבר בין שני הדברים – בין המעקב אחר פעילות משטרת ישראל וספציפית גם בנושא הזה.

אבי מימרן: קודם כל, אין שוטרים רעים.

אבי מימרן: לשמחתי הרבה, אנו לא נמצאים במשטר אפל.

אבי מימרן: אני לא מאמין שיש שוטר שבא עם מניע להרע.

אבי מימרן: אני מאמין בבורות, בחוסר ידע ובמצבים שמתרחשים בשטח כשאין מבוגר אחראי.

אבי מימרן: אני מכיר את כל אירועי האלימות שהתרחשו במגזר החרדי כמעט לפרטים.

אבי מימרן: דיברתי עם האנשים, עם הנערים שחטפו אותן מכות קשות, עם ההורים, עם עדי ראיה.

אבי מימרן: כמעט בכל מקרה אני יכול לתאר לכם את המיקום, את הרחוב והשעה שהאירוע התרחש, ואיזה שוטר עשה מה ואיזה מפקד הסתכל ולא עשה דבר.

אבי מימרן: שוטרים מגיעים לזירת אירוע במגזר החרדי כשהם טעונים מתקשורת שלצערנו מאוד עוינת את המגזר החרדי, עם סטריאוטיפים שבאים מהבית.

אבי מימרן: שוטר מג"ב, שהוא בסך הכול בן 18, 19, מעולם לא נתקל בחרדי לפני זה, לא ראה, לא שמע, לא יודע מה זה חרדי.

אבי מימרן: ראה אותם רק על מסך הטלוויזיה.

אבי מימרן: בטוח שכולם גנבים, שודדי הקופה הציבורית, פרזיטים וסתם טפילים שחיים במדינה כי זה הרושם למי שנחשף רק לתקשורת כל כך הרבה שנים, והנה הוא מגיע לראשונה למגזר חרדי, להפגנה, לאירוע אלים.

אבי מימרן: מה אנו מצפים מהשוטר הזה?

אבי מימרן: שיתעלה על מידותיו?

אבי מימרן: שיהיה מאיר פנים?

אבי מימרן: שינסה לדבר במקום להרביץ?

אבי מימרן: זה באמת ידרוש ממנו להיות בעל כישורי מלאך.

אבי מימרן: מנגד, שוטרים גם לא נחשפו מעולם לעולם המוגבלויות, למעט בודדים שמכירים את זה מהחוג המצומצם שלהם.

אבי מימרן: הם לא יודעים לזהות מה שכל מי שקצת מתעסק בתחום, יודע לזהות ברגע, שהנער הזה מוגבל, עם אוטיזם, עם פיגור.

אבי מימרן: לא צריך להיות חכם גדול או תואר ראשון בחינוך מיוחד כדי להבין את זה.

אבי מימרן: המסקנה המתבקשת היא שהמשטרה צריכה לעשות בדק בית לגבי כל המידע שנמצא אצל כל שוטר, כשיוצא לשטח.

אבי מימרן: בדיוק כמו שנותנים לשוטר נשק והמשטרה מוודאת שהשוטר הזה עבר את כל ההכשרה שהוא צריך כדי להיות מספיק אחראי על הנשק שיש ברשותו – אחרת הוא לא יוצא לשטח.

אבי מימרן: אלימות היא נשק מסוג אחר.

אבי מימרן: היא נשק קר.

אבי מימרן: שם אין מטווחים ואין הכנה.

אבי מימרן: יש כמובן כללים, מה זה הפרת כוח יתרה וכו'.

אבי מימרן: אגב, היום אחר הצהריים יש לי פגישה עם עוד שני אנשים עם סגן המפכ"ל בעניין הזה, כדי להכניס לבתי הספר לשוטרים הכשרה בעניין, אבל זה לא מספיק.

אוריאל בוסו: ניסית לפני שנתיים ושלוש עם השר לביטחון הפנים.

אבי מימרן: נכון, זה התחיל עם השר גלעד ארגן, ועכשיו זה יוצא לדרך.

אבי מימרן: זה לא מספיק, כי שוטרים לומדים הרבה מאוד דברים בבית הספר, ומהשלב שהם נמצאים שם עד שנתיים שלוש אחרי שהם בשטח, עובר הרבה מאוד זמן.

אבי מימרן: אני חושב, ששוטרים צריכים לעשות פעילות חיובית במגזר החרדי, וזה יפתור את הבעיה.

אבי מימרן: למשל, כל קבוצה, כל מחלקה של שוטרים תסתובב שבוע שבועיים בארגוני החסד בבני ברק ותלווה מקרוב אנשים, ותראה את עזר מציון ואת יד שרה, ותשב לשיחה עם הרב פירר, אחר כך תראה את ארגון המתנדבים זק"א, ותתנדב אתם יומיים, ויומיים יתנדבו באיחוד הצלה, ויומיים אחר כך ישאילו ציוד, ויום אחד יהיו בבית תמחוי, וייתקלו עם כל סוגי האוכלוסיות במגזר החרדי - החסידים, הליטאים, הספרדים.

אבי מימרן: לא בקטע אלים, לא בקטע של בהפגנה.

אבי מימרן: חלק מהשירות.

אבי מימרן: שוטר עובר טירונות, הולך לכותל המערבי, להר הרצל.

אבי מימרן: יש ליין אפ מסודר, מה עושים במסגרת הזאת.

אבי מימרן: בצבא יש את זה בהרבה מאוד יחידות.

אבי מימרן: צריכים להכניס את זה למשטרה.

אבי מימרן: זה יפתור הרבה בעיות אחר כך.

אבי מימרן: במקביל, נושא המוגבלויות – אני מסכים עם מה שאמרה חברת הכנסת, וחבר הכנסת אוריאל בוסו מציף את העניין הזה שוב ושוב.

אבי מימרן: אין לי שום טענה לשוטרים שבאים בלי ידע.

אבי מימרן: יש לי טענה על מפקד.

אבי מימרן: אני לא מצפה שכל שוטר משטר הגבול ילמד מה זה אוטיזם, מה זה פיגור קל ומה זה פיגור בינוני.

אבי מימרן: אבל לכל צוות יש מפקד.

אבי מימרן: מפקדים הם אנשים עם קצת יותר ניסיון, הם אחראים באמת השטח.

אבי מימרן: לפחות הם צריכים לעבור הכשרה בסיסית, אם הם רואים ילד שצועק: אמא, והוא בגיל 18 – משהו פה לא תקין.

אבי מימרן: מישהו צריך לעצור – זה לא האיש הנכון, ואף אחד לא עושה את זה.

אבי מימרן: והאלימות ממשיכה.

אבי מימרן: מישהו צריך לעצור במקום, בשטח, ולומר: אם כולם צועקים שהוא מוגבל – אבדוק.

אבי מימרן: אולי עובדים עליי.

אבי מימרן: זה משטרה מל אזרחים במקום עם אלימות אבל בואו נעצור לבדוק.

אבי מימרן: אני חושב שהמפקדים בשטח הם הנקודה.

אבי מימרן: דבר אחרון – כשאנחנו מדברים על אלימות של שוטרים, ודיברו פה על מח"ש, ובסוף לא קורה עם זה דבר, פעם אחר פעם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ככה לא בונים אמון.

אבי מימרן: אם מתוך עשרה שמונים שניים היו – אני לא מדבר על איזון.

אבי מימרן: לא מחפש שעיר לעזאזל, אבל זה לא הגיוני.

אבי מימרן: משהו פה באמת כנראה עובד על אוטומט.

אבי מימרן: וזה מחלחל לציבור – שכמה שתצלם ותצעק ותתבע, לא יקרה עם זה כלום.

אבי מימרן: זו בעיה הרבה יותר קשה, כי משטרה לאחר מעשה שלא יודעת לבדוק את עצמה - אנחנו כבר במקום אחר.

אבי מימרן: אני חושב שאם אנו גם מעברים את השוטרים סדנה על חרדים, את המפקדים סדנה על בעלי מוגבלויות – לא מורכב.

אבי מימרן: אני מכיר עשרות בעלי מקצוע שיכולים להעביר את זה בארבע חמש שעות.

אבי מימרן: כל מפקד, האיש עם הניסיון יידע מה מותר, מה אסור ומה עושים, ששוטר יתערה בחברה החרדית במקום חיובי, ילמד קצת על האנשים שהוא הולך להרביץ להם, ושבמח"ש לפחות יהיה גורם אמיתי.

אבי מימרן: יש מקרים שאפילו לא זימנו את העדים.

אבי מימרן: אני מכיר מקרים קיצוניים, קשים.

אבי מימרן: כולם מדברים על יענקי רוזנפלד.

אבי מימרן: לא זה המקרה הקיצוני.

אבי מימרן: שבועיים אחר כך היה בשכונת גבעת משה בירושלים – מדברים על ימי ערב חג הפסח האחרון – שיא הקורונה, כשהסתובבנו עם כפפות ופחדנו לדבר אחד עם השני.

אבי מימרן: נער מוגבל מאוד – אי אפשר לנהל אתו שיחה של שנייה - היה עוצר, ומי שהסתובב ברחוב היה צריך לתת הסברים.

אבי מימרן: הוא הסתובב ברחוב, ניגשו אליו שני שוטרים.

אבי מימרן: בחור מקומה שלישית צילם את זה.

אבי מימרן: הוא לא ידע להסביר להם מה הוא עושה בחוץ, כי הוא מוגבל.

אבי מימרן: הם פירשו את זה כאילו מתחצף אליהם.

אבי מימרן: התפתחה שם אלימות קיצונית וקשה.

אבי מימרן: ראיתי את זה וישבתי ובכיתי.

אבי מימרן: בחור אומלל, חסר ישע, מה רוצים ממנו.

אבי מימרן: ישר השפה השנייה היתה אלימות.

אבי מימרן: אדם אחד מוגבל מול שני שוטרים.

אבי מימרן: ואז הגיעה שיירת ניידות, אחרי שנייה רואים, כאילו מדובר במחבל עם פצצה מתקתקת, מסתערים עליו שוטרים.

אבי מימרן: זה מצב שאפילו לא קראו לנער, להוריו, לבחור שצילם.

אבי מימרן: לא קראו למח"ש – רק לשוטרים.

אבי מימרן: הגרסה שלהם בלבד.

אבי מימרן: נמצאים פה נציגי מח"ש - נשמח שיתקנו אותי אם אני טועה.

אבי מימרן: הגשתי שאילתות.

אבי מימרן: לא קרה דבר.

אבי מימרן: זה מובל ישירות לאיבוד אמון מוחלט וקשה ומתמשך.

אבי מימרן: ככה אי-אפשר לבנות אמון.

אבי מימרן: אם אני כחרדי, נער בן 17, 18, חרדי, אראה שוטר שמסייע לאגודת עזר מיון, אסתכל על השוטרים אחרים.

אבי מימרן: אם השוטר יראה אותי עושה מסד, הוא יסתכל עליי אחרת.

אבי מימרן: זה דבר שלא עולה כסף, לא מורכב, קל מאוד לביצוע.

אבי מימרן: כל העמותות והארגונים במגזר החרדי ישתפו עם זה פעולה.

אבי מימרן: הרבנים ישתפו עם זה פעולה.

אבי מימרן: ראינו את חיילי פיקוד העורף בגל הראשון בבני ברק מסתובבים כתף אל כתף עם המתנדבים החרדיים בהוראת הרבנים.

אבי מימרן: אף אחד לא זרק עליהם אבנים, לא כינה אותם בשמות.

אבי מימרן: התקבלו בסבר פנים יפות.

אבי מימרן: כך צריך להיות גם לשוטרי יס"מ, לשוטרי מג"ב, לכל השוטרים שמתעסקים בתחום הזה.

אבי מימרן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לך על הדיון ולחבר הכנסת אוריאל בוסו.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להתחבר למשפט אחד של אבי – את הקורונה ננצח רק אם יהיה אמון מלא בין משרד הבריאות, הנציגים, ודאי המשטרה.

מיכאל מלכיאלי: גם ברדיו וברשתות חרדיות שדיברתי, תמיד אמרתי, שגם אנחנו כחרדים, שבאמת יש לנו הרבה השגות על המשטרה, בסוף כשיפרצו למישהו הביתה – יתקשר למשטרה, לא יתקשר לכל מקום אחר.

מיכאל מלכיאלי: לכן האמון שלנו במשטרה מאוד חשוב.

מיכאל מלכיאלי: משך שנים הציבור החרדי לא היה זמין למצלמות, להסריט את מה שקורה.

מיכאל מלכיאלי: היו מספרים סיפורים, ולא יודעים אם מאמינים או לא.

מיכאל מלכיאלי: אבל הסרטונים האחרונים מהחודשים האחרונים, עם מה שקורה בתוך הריכוזים החרדים מול המשטרה מטרידים מאוד.

מיכאל מלכיאלי: רואים מההתחלה עד הסוף.

מיכאל מלכיאלי: זה שאומרים לעשות פוטושופ - רואים את השוטרים שמכים בילדים חרדים.

מיכאל מלכיאלי: לפעמים אתה רואה את כל התהליך.

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה איך השוטר הגיע, תפס, היכה והמשיך הלאה.

מיכאל מלכיאלי: המשטרה צריכה להבין שבשביל האמון ההדדי בינינו, מח"ש חייב להיכנס לסיפור הזה, וכן אני רוצה לשבח את אריק יקואל, שעושה עבודה מאוד טובה – אני יודע שהוא לא אוהב שאני משבח אותו בקול – אבל הוא עושה עבודה מאוד טובה מול המשטרה, ושבתאי שמסנגר על המשטרה בצורה חכמה וטובה, אבל השוטר, שמכה גלים, בסוף זה גורם לאמון שלא קורה בין המשטרה לציבור החרדי, וחבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נציגי המשטרה והמשרד לביטחון פנים, אילן פרץ, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני בטוחה ששמעת את הדברים שנאמרו כאן.

אילן פרץ: בוקר טוב.

אילן פרץ: שמעצתי גם את הפתיח שלך ואת בקשתך.

אילן פרץ: אני רוצה לפתוח באמירה אישית.

אילן פרץ: אחרוג מהפרוטוקול שלנו.

אילן פרץ: אני שומע אתכם כמה דיונים שאני נוכח, אני מרגיש כבר חבר ועדה, שמדברים על אלימות משטרתית כתפיסת עולם, אג'נדה או DNA ארגני שמכפיש לצד אמירות לכאורה מאוזנות שמדברות על זה שמשטרה יש רק אחת וכו', ומכתימות את כל המשטרה – משטרה מתעללת, אלימה וכיוצא בזה.

אילן פרץ: חשוב לי להביע תחושה מאוד קשה של אכזבה – לא מהדברים – כל אחד זכאי לדעתו, וכמובן, אנחנו שמחים לעמוד בפני ביקורת וגם מבקשים את הביקורת, אבל אני מרגיש גם – זו פעם רביעית שאני מופיע, שהדברים לא חודרים.

אילן פרץ: כאילו אין טעם בתגובה שלנו שתוכל לחדור את החומות שנוצרו אצל חלק מהאנשים.

אילן פרץ: לכן אנו חוזרים לראות את אותם סרטונים חודש אחרי חודש אחרי חודש, וזה הנרטיב כאילו.

אילן פרץ: לא חלילה הייתי רוצה לראות פה סרטונים חדשים או בשורות חדשות בהקשר הזה, כי ציינו בעבר שבפעילות שלנו אנחנו גם טועים וגם מטפלים בבעיות ובסוגיות.

אילן פרץ: אני מבקש מכם, בראשית הדברים, קצת להקשיב בנפש חפצה, כי אני מרגיש שבועטים בדלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מרגישה את הכאב שלך, ויכולה להבין את גודל התסכול, כי אתה מכיר – תמיד יש שני הצדדים: איך אתה מכיר את הדברים ואיך הדברים נראים מבחוץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת לומר לך כמי שמשך שנים דיווחה על כל מה שרע במדינת ישראל, תמיד חיפשתי גם איפה טוב, ותמיד הדברים האלה באו לידי ביטוי הרבה פחות מאשר כל מה שרע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה האופי גם של התקשורת ושל הדיונים שמתקיימים פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל זה לא בא על חשבון ולא בא בלי ההבנה שיש הרבה מאוד שוטרים שעושים עבודתם, שבאים לעבודה מתחושת שליחות, אבל אתה לא מצפה מאתנו שלא נעסוק ולא נחפש איפה אפשר לתקן ולשנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה התפקיד שלנו.

מיכאל מלכיאלי: אגב, מעולם היושבת-ראש לא אמרה שהמשטרה אלימה.

מיכאל מלכיאלי: היא אמרה שיש שוטרים אלימים, שבזה אנחנו רוצים לטפל.

מיכאל מלכיאלי: אגב, יש לך דרך מאוד פשוטה - אם תצהיר פה לפרוטוקול שתחששו בפנינו, בפני מי שיתבע אתכם, את המצלמות של השוטרים שנמצא על הגוף שלהם - שנוכל לראות את הזווית – לא שערכתם אותן אחר כך – אלא שתיתנו את התמונות האותנטיות של המשטרה אמת, אמירה כזו שלך פה תגביר מאוד את האמון שלנו במשטרה.

מיכאל מלכיאלי: אם אין אלימות, אתם לא צריכים להסתיר את זה.

אילן פרץ: אין מה להסתיר.

מיכאל מלכיאלי: אז למה אתם לא מראים את זה?

אילן פרץ: את החומרים האלה המתועדים אנחנו מעבירים, כשמוגשים כתבי אישום.

אילן פרץ: הדברים הללו מועברים גם לסנגורים וכו'.

אילן פרץ: אני גם מסכים עם גברתי יושבת-הראש.

אילן פרץ: אני מקבל.

אילן פרץ: יש דברים מאוזנים שם שנאמרו.

אילן פרץ: נהניתי לשמוע לצד הביקורת הקשה גם את הדברים המאוזנים, גם את הניתוח של מר אבי מימרן ואחרים.

אילן פרץ: אני גם יודע להעריך את זה.

אילן פרץ: באופן כללי, אני מבקש דקה אחת לומר ברקע.

אילן פרץ: רשמתי כמה הערות - זה לא דף מסרים אלא דברים שאנו עושים אותם ביום-יום.

אילן פרץ: החיבור לקהילה החרדית הוא תהליך, תפיסה משטרתית, לא משהו שליד זה.

אילן פרץ: אנחנו משרתי ציבור ועושים את ההתאמות ומתחרים לכל הקהילות מתוך הבנה שכל קהילה יש לה מאפיינים ייחודיים ורגישויות מיוחדות, ואנו פועלים בהתאם.

אילן פרץ: אנו עושים זאת גם מול החברה החרדית עם 27 מרכזי שיטור קהילתיים.

אילן פרץ: גם פתחנו תחנות בקהילות האלה.

אילן פרץ: כנ"ל בחברה הערבית.

אילן פרץ: כשהיינו מפקד תחנת עירות, הוא היה ראש מועצת שגב שלום – מר סעיד אלחרומי – כשאני שומע אותו ככה מדבר על המשטרה, אני שואל: איפה ראש המועצה שאני ישבתי אתו שעות ארוכות, ומכיר אותו כל כך, והוא מכיר את העשייה של המשטרה, את השוטרים.

אילן פרץ: אז אנחנו כן מתחברים לקהילה.

אילן פרץ: כשאני אומר תהליך, אני מדבר גם על כניסה לתפקיד מהקורסים הבסיסיים במשטרה וכנה בהכנה מנטלית בכניסה, גם למפקדים, גם לקצינים שמגיעים לגזרה שיש בה אוכלוסיות כאלה וגם הכשרה תוך תפקיד וגם בשיח הקבוע.

אילן פרץ: אתייחס גם לקורונה.

אילן פרץ: גם בעבודה מול ראשי ערים – אני חושב שאריאל בוסו יודע את זה – הוא היה בפתח תקווה, היה לו קשר עם השיטור העירוני.

אילן פרץ: הוא מכיר את החיבור של המשטרה, של מפקדי התחנות והקצינים מול ראשי הערים, מול ההנהגה הציבורית; בטח רבני קהילות, ראשי ישיבות, את השיח, את ההידברות.

אילן פרץ: גם התקשורת החרדית.

אילן פרץ: בתחילת הדרך, כשכולם שפכו את דמה של הקהילה הזו, אם ניתן עוד להשתמש בביטוי הזה – אנו ראינו עצמנו גשר.

אילן פרץ: הבנו שאורח החיים של החברה הוא אחר.

אילן פרץ: זה לא שהם רואים טלוויזיה בשמונה בערב ויודעים לאילו תקנות הם יקומו בבוקר.

אילן פרץ: הם לא מקבלים פושים לטלפון הסלולרי החכם.

אילן פרץ: אנחנו תיווכנו את ההגבלות.

אילן פרץ: בהתאם, גם פעלנו במדיניות מאוד סבלנית גם היום וגם בתחילת הדרך – ידענו שהמגבלות או התקנות לא מגיעות לכל האוכלוסייה.

אילן פרץ: תרגמנו מנשרים לאידיש, כרזנו בשפות, עשינו את המפגשים עם ראשי הישיבות.

אילן פרץ: תלינו מודעות כדי לתווך את התקנות, והמדיניות שלנו היתה ונשארה גם הסברה והידברות ושיח וחלוקת מסכות.

אילן פרץ: דבר לא השתנה בעניין הזה.

אילן פרץ: עדכנו את הקהילה ועבדנו לצדה, וגם כשכולם אמרו – לא כולם, אבל בשיח הציבורי עלה כאילו החברה החרדית היא לא מצייתת ולא משתפת פעולה עם התקנות, הראינו את הצד האחר, היותר רחב של הקהילה הזו, וליווינו אותה לתוך התהליך.

אילן פרץ: אפילו הפלגים הקיצונים בתוך החברה החרדית, שראו שהחברה המתונה יותר כן משתפת פעולה, ולא רצו שהיא תתקלקל, נקרא לזה, בשיתוף פעולה עם המוסדות – זה לא רק המשטרה אלא בכלל, מוסדות המדינה, יצרו התנגדות וגם ניסו להקשות עלינו.

אילן פרץ: לכן אני חושב שאנו כן נמצאים שם.

אילן פרץ: לצד זה, כפי שראיתם, לא בהכרח אגב, כלפי קטינים וכלפי אנשים עם מוגבלויות – ראינו סרטונים של שימוש בכוח, אלימות גם בהפרות סדר כלפי אוכלוסייה בוגרת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תת ניצב פרץ, הכול טוב ויפה, אתם עושים מאמצים, אבל התמונות והדיווחים מהשטח למרבה הצער, קצת אחרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו לא נמצאים בתקופה נורמלית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש עדויות ותמונות על כניסה של כוחות גם - אם ניקח למשל את ההתייחסות של שוטרים שנכנסים עם נשק לכיתות ילדים בגיל רך – למה אין הוראה חד משמעית ששוטרים לא ייכנסו בצורה כזו למוסדות חינוך של ילדים קטנים?

אילן פרץ: אתייחס להערות שעלו.

אילן פרץ: אתייחס קודם כל לקטינים.

אילן פרץ: המדיניות המשטרתית לגבי קטינים באופן כללי הרבה יותר מקלה.

אילן פרץ: גם כשהתקנה עצמה, שקבע המחוקק, לתת או ניתן לרשום דוח לילד מגיל 7 – אנחנו הבנו את המורכבות, בטח גם את ההשפעה ששוטר ברחוב פונה לקטין מגיל 7, גם בגילאי 12 – הוצאנו הנחיה, שעד גיל 16 להימנע מלגשת לילדים ולייצר אתם שיח סביב דוח או רישום אזהרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל אנו שומעים מקרים על שוטרים שנכנסים למוסד חינוכי עם M16.

אילן פרץ: התפיסה אומרת לגבי מוסד חינוכי – אגב, אנחנו כמשטרה, התנגדנו להיכנס או לאכוף במוסדות חינוך.

אילן פרץ: חשבנו, שמוסדות החינוך, ניתן שמשרד החינוך יוכל לייצר לעצמו את היכולת לפקח מול מוסדות החינוך.

אילן פרץ: אבל מאחר שהתבקשנו כך על-ידי הדרג הממונה, כך פעלנו.

אילן פרץ: המדיניות שלנו היא להיכנס למנהל.

אילן פרץ: לא להיכנס לכיתה, ללא קשר לחימוש השוטר.

אילן פרץ: התלמידים והמורים בכיתות לא רלוונטיים.

אילן פרץ: איני יודע למה טוענים שאנו נכנסים לכיתות.

אילן פרץ: אנו נכנסים למנהל, בשלב הראשון מבקשים ממנו לפזר את הלימודים, בהנחה שהמוסד נפתח שלא לפי התקנה, ורק לאחר מכן אנו נותנים את האזהרה ורק אחר כך אנו רושמים דוח.

אילן פרץ: לומר שלשוטרים יש אינטרס להיכנס לכיתה ולפזר את התלמידים – אנחנו לא עושים את זה.

אילן פרץ: אין לנו עניין בזה.

אילן פרץ: אולי שוטר התבלבל ופנה לחדר אחר.

אילן פרץ: המנהל הוא אחראי.

אילן פרץ: לא המורה בכיתה ובטח לא התלמידים.

אילן פרץ: אנו רוצים להימנע מכל מגע של שוטר במדים ותלמידים.

אילן פרץ: זו המדיניות המשטרתית.

אילן פרץ: כל מה שבשוליים לא קשור למדיניות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יצא לגבי זה נוהל רשום, איך מתנהלים עם מוסדות חינוך?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כי לפי מה שנאמר כאן, זה קרה בשטח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמיד בסוף, גם בדיונים הקודמים, אנו מוצאים את הפער בין הנהלים הכתובים, המסודרים, לבין מה שקורה בשטח אצל בשוטרים.

אילן פרץ: אחפש את זה.

אילן פרץ: אני לא מצאתי את הפערים בין הדיווחים שלי למה שקורה בשטח.

אילן פרץ: יכול להיות, שגם הנחיה כתובה יכולה – יש שיקול דעת לשוטר.

אילן פרץ: אבל בהקשר למדיניות, לבוא במגע, להיכנס לכיתה בבית ספר – מה יש לשוטר לעשות בכיתה?

אוריאל בוסו: שוטרים הגיעו לתלמוד תורה מסוים.

אוריאל בוסו: רצו לדעת אם הפרו את ההנחיות או פתחו בתקופת הסגר.

אוריאל בוסו: במקום לעמוד בכניסה, נכנס שוטר אחד, קורא לו.

אוריאל בוסו: נכנסו שלוש ארבעה שוטרים שהיו עם ה-M16 – לא עם אקדח - בצורה שלופה, פותחים את הדלת.

אוריאל בוסו: אתה מבין את הטראומה שנשארת להם?

אילן פרץ: אני מבין את המצב, אני יכול להעלות על הדעת שמקרה כזה קורה, אבל זה לא כתפיסת עולם.

אילן פרץ: אפרופו חימוש, באו אלינו בטענות, למה יש שוטרים עם M16 שנוכחים בהפגנות.

אילן פרץ: חלק מהחימוש של השוטרים – זה לא רלוונטי.

אילן פרץ: זה לא שוטרים שבאים למלחמה.

אילן פרץ: הנשק הזה נועד להגן על עצמם.

אילן פרץ: לצערי, נושא של איומי טרור נמצאים.

אילן פרץ: לפעמים יש מפגעים שמנסים לפגוע גם בשוטרים וגם באזרחים.

אילן פרץ: הנשק הזה נועד להגנה עצמית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שוטר לא יסתפק באקדח?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא צריך M16 בהפגנות של אזרחים?

אילן פרץ: לא כל השוטרים חמושים ב-M16.

אילן פרץ: שוטרי הסיור ספציפית יש להם גם M16 בניידת.

אילן פרץ: לעתים הם יורדים איתו.

אילן פרץ: בירושלים מרבית השוטרים נמצצים עם M16.

אילן פרץ: לפעמים שוטרי מג"ב שמגיעים לאירועים בעוטף ירושים, מגיעים חמושים ב- M16.

אבי מימרן: אתה מעלה בדיוק את הנקודה שעליה אנו מדברים בנושא החינוך.

אבי מימרן: אותו שוטר עם נשק ארוך שנמצא בבוקר בהפרות סדר בשועפט, הוא השוטר שנמצא ברח' מלכי ישראל אחר הצהריים, והוא בא עם אותן אנרגיות, והוא לא יודע מה ההבדל בין המקומות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני יודעת, יודעת את העומס המטורף שמשטרת ישראל עומדת בו בימים אלה, עם כל שלל האתגרים שאתם צריכים להתמודד אתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם אין מקום לחלק בין השוטרים – להתוות שוטרים מסוימים, שתהיה להם יותר הכשרה, כפי שהציע פה אבי מימרן, לגבי היכרות מעמיקה עם האגפים השונים בחברה החרדית?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שיהיה שם מישהו שיבין את הניואנסים.

אבי מימרן: זה יחסוך הרבה נהלים.

אילן פרץ: אתם צודקים מאוד.

אילן פרץ: אמרת דברי טעם.

אילן פרץ: הקמנו מדור שלם שמתעסק בקהילות.

אילן פרץ: אנו מתעסקים ברב תרבותיות בחברה הישראלית וממקדים את זה גם עם מסרים לשוטרים, עם הדרכות.

אילן פרץ: אנו בונים מעטפת סביב זה.

אילן פרץ: אני רוצה להתייחס לזה.

אילן פרץ: נגעתם גם במורכבות של שוטר שיכול לעמוד בשער שכם, מצד אחד- - -

אבי מימרן: השוטר הזה מגן על כולם – חרדים, חילונים.

אבי מימרן: כשהוא נמצא בשער שכם מול מחבל, הוא מגן על כולנו וטוב שתהיה לו המוטיבציה הזו.

אבי מימרן: טוב שהוא שם עם נשק ארוך.

אבי מימרן: שם הוא צריך להיות חד, כי שם המלחמה היא מול אויב שבא להרוג.

אבי מימרן: הוא צריך להבין שכשהוא חוצה את הכביש, משהו בראש שלו צריך לעבור שינוי.

אבי מימרן: כשהוא יניח את הנשק הארוך ויאמר: עכשיו אני הולך להפגנה, בראש שלו יגיד: אני לא חמוש אותו דבר.

אילן פרץ: עוד רובד אוסיף: אותו שוטר, שפעם אחת עומד בשער שכם ומחפש את המפגע הבודד, אחר כך הוא צריך לאכוף עבירת תנועה, הקמת רעש בבית, מסכה בקורונה ותן לי להוסיף לך עוד נדבך – לא קטין אלא איש פגוע נפש.

אילן פרץ: תחשוב איזה מיומנויות, איזה דרישות ואיזו רמה של מוכנות מנטלית אנו מצפים מהשוטרים ואמורים גם להכין אותם למשימה הזאת.

אילן פרץ: זה מאוד מורכב.

אילן פרץ: אני מבקש שתסתכלו על זה מתוך המשקפיים של המורכבות הזו.

אילן פרץ: אנו לא מושלמים.

אילן פרץ: יש לנו שוטרים בשלים שיודעים לעשות את המעברים האלה מהר מאוד, יש שוטרים שלוקח להם יותר זמן.

אילן פרץ: אבל לשם אנו מכוונים.

אילן פרץ: המשימה של הקורונה בטח מורכבת.

אילן פרץ: חברה חרדית – יש לנו אנשים שעובדים על זה.

אילן פרץ: יש מש"קים.

אילן פרץ: המפקדים נמצאים בתוך זה, וגם אנו עושים את ההכשרות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה שעות אתם מקדישים בהכשרת שוטר להיכרות עם המגזר החרדי?

אילן פרץ: אין לי את זה במספר.

אילן פרץ: הייתי מפקד תחנה בחברה הערבית, בדרום, תחנת עיירות.

אילן פרץ: שוטרים שנכנסו לפעילות עברו חניכה, שבועיים, לפני שהם מקבלים החלטות ונכנסים למשמרת.

אילן פרץ: עוד אלמנט במורכבות - ביתר עלית, למשל, 62% שם הם קטינים מתחת לגיל 18.

אילן פרץ: חלק גדול מהאוכלוסייה הם קטינים.

אילן פרץ: אנו כן נשתמש במילה בעדינות עם האוכלוסייה הזאת.

אילן פרץ: היא נכונה לגבי כל האוכלוסיות, אבל בטח ובטח בחברה החרדית ששם החיכוך עם המשטרה – אנו גם מכירים את העוצמות של זה שנקרא לימוד, וסגירת מוסדות החינוך בחברה החרדית הוא דרמטי כי שם גם שומרים על הדבר הזה להרחיק את הילד מהיסחי דעת.

אילן פרץ: זה לא רק לימוד התורה, שהוא חשוב ובנפשם, אלא גם מרחיק אותם מהגירויים ומהסכנות האחרות.

אילן פרץ: אפשר לומר שזה קריטי יותר מאשר בחברות אחרות.

אילן פרץ: להוציא כמות כזו של ילדים שמסתובבים ברחובות משועמם זה לא טוב לא להורים וגם לא לשוטרים שמתחככים אתם.

אילן פרץ: לגבי תחקירים, עשינו בחודשים האחרונים 165 תחקירים סביב לא רק אירועי אלימות – סביב אירועי קורונה, באופן כללי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המספר הזה, 165, זה ארצי?

אילן פרץ: כן.

אילן פרץ: זה סביב אירועי קורונה למיניהם.

אילן פרץ: זה מחוץ לתחקירים אחרים שקשורים לאירועים מקצועיים שלא תחת הכותרת קורונה.

אילן פרץ: הוקצו שישה לקחים ארגוניים ללמידה על ידי אגף ההדרכה בנושא קורונה, וזה מלבד הנחיות מבצעיות, מדיניות שמתעדכנת על ידי מינהלת הקורונה ארצית.

אילן פרץ: אתם יכולים להגיע לבקר, לשמוע ולראות שאנחנו באמת- -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה היא יושבת, מינהלת הקורונה הארצית?

אילן פרץ: בתל אביב.

אילן פרץ: גם לגבי התלונות האחרות, אנחנו מתחקרים.

אילן פרץ: מה שהעלה חבר הכנסת בוסו – אם מוגשות תלונות במח"ש, אנחנו לא יכולים לתחקר אותם כדי לא לשבש חקירה, אבל כן עושים תהליך של למידה לצד זה, מבלי לשבש.

אילן פרץ: אני יכול לצפות בסרטון, לומר: השוטר עשה כך וכך, אני חושב שצריך להוציא חידוד גם מבלי לתחקר את השוטר עצמו.

אילן פרץ: אמרת לי מראש: אני רוצה תשובות פר אירוע.

אילן פרץ: אני חושב שזה לא נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': להפך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אמרתי שלא רוצה פר אירוע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה שהדיון הזה יהיה מערכתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא להיכנס למקרה כזה או אחר.

אילן פרץ: לגבי אנשים עם מוגבלויות, אמרתי גם בוועדה הזאת לפני מספר חודשים – לקחנו על עצמנו, לקיים – התקיימה פגישה רק לפני שבועיים.

אילן פרץ: אנו מקיימים צוות.

אילן פרץ: הגב' טל ברגמן, מנהלת אגף בריאות הנפש במשרד הבריאות, ד"ר ז'נט שקד, מנהלת המחלקה הפסיכיאטרית משפטית במשרד הבריאות, יש לנו גם קשר עם נציגת משרד העבודה והרווחה, עם הגב' תרצה בר-שלום, עם שרית דינוביץ לוי.

אילן פרץ: אנחנו מקיימים אתם פגישות.

אילן פרץ: אנו בשלבים של פיתוח גם של לומדות.

אילן פרץ: מעבר לקורסים הבסיסיים אנו מפתחים הכשרה לרפרנטים שיידעו לטפל ולגשת לאירועים עם אנשים עם מוגבלויות.

אילן פרץ: ברור לנו שאדם פגוע נפש צריך התייחסות אחרת, והתנהלות לא תקינה, לא נכונה מולו יכולה לייצר תוצאה רעה לשני הצדדים ואנו רוצים להימנע ממנה.

אילן פרץ: חלק גדול מהמפגשים – יכול להיות שוטר שנפגש אקראית עם אדם פגוע נפש, ולא יודע לזהות את המוגבלות הזאת בעין, לא יודע לזהות אותה לא באוזן.

אילן פרץ: הוא לא יודע להבחין בה, לכן הוא מתנהג מול אותו אדם, כאילו הוא אדם מנורמלי לחלוטין.

אילן פרץ: זה יכול לייצר תוצאה רעה.

אבי מימרן: תוצאה רעה מתרחשת כשאפשר לזהות את זה בקלות.

אילן פרץ: אנו בונים הכשרה כזאת.

אילן פרץ: ייקח לנו זמן.

אילן פרץ: מקווים שנסיים לטפל בהכשרה הזאת מהר ולפרוס קורסים במהלך השנה הבאה.

אילן פרץ: זה לא קורס מקומי של שעתיים הרצאה אלא זו הכשרה של מספר ימים שתיתן כלים לשוטרים, זה רפרנטים, ולכל שאר השוטרים, יש לנו כ-10,000 שוטרים שפרוסים ברחובות – לא קל להגיע ברמה הזאת, גם של המוכנות המנטלית וגם של ההכשרות, כדי לזהות ובטח להעלות לרמת המודעות את הנושא הזה של אנשים עם מוגבלויות.

אילן פרץ: לשאלה של חברת הכנסת סונדוס, כמה שוטרים יש לנו עם מוגבלות – אני לא יודע לומר מספר.

אילן פרץ: ב-2018 עמדנו סביב 5%, שזה היה ייצוג.

אילן פרץ: גם שוטרים עם פוסט טראומה- - -

אוריאל בוסו: תת ניצב פרץ, אמרתי שאין לנו משטרה אחרת, וכפי שאמרת, באמת עבדתי עם המשטרה, מכיר את הגוף הזה ויודע.

אוריאל בוסו: הדיון הזה מטרתו לא ניגוח המשטרה אלא ליצור אמון בין המשטרה לאוכלוסייה החרדית.

אוריאל בוסו: ציינת שנעשו 165 תחקירים של המשטרה.

אוריאל בוסו: אמנם זה כלל ארצי בקורונה.

אוריאל בוסו: אתה לא יודע לספור לחלק החרדי.

אוריאל בוסו: האם נענש שוטר אחד מכל אותם תחקירים, לפני שזה מגיע למח"ש?

אוריאל בוסו: זו נקודה אחת.

אוריאל בוסו: מר אבי מימרן אמר:

אוריאל בוסו: נעשו כל כך הרבה תחקירים, גם מח"ש.

אוריאל בוסו: האן מתוך כל כך הרבה תלונות וטענות שמענו על משהו שקרה עם שוטר?

אוריאל בוסו: האם הילד הזה, יענקי רוזנברג, שהוא הביא מקרה שנחנקתי מדמעות כששמעתי על הילד בגבעת מרדכי, מה המשמעות.

אוריאל בוסו: האם הסיפור הזה – יענקי רוזנברג - מישהו נענש שם?

אוריאל בוסו: נעשתה למידה אמיתית?

אוריאל בוסו: שינוי?

אוריאל בוסו: או כפי ששמענו, שהשוטר ביקש שינוי מסגירת התיק מחוסר ראיות לחוסר אשמה – הגדיל לעשות.

אוריאל בוסו: זו הנקודה שאנחנו נמצאים פה.

אוריאל בוסו: אחר כך אבקש מיושבת-ראש הוועדה לקבוע יום הוקרה למשטרה.

אוריאל בוסו: אנו יודעים את הדברים הטובים של המשטרה, אבל זה דיון בנפרד.

אוריאל בוסו: תפקידנו כחברי הכנסת הוא לא לבקר אתכם – כי אני גם חבר בוועדה לביקורת המדינה - אלא לסייע בידיכם ליצור את האמון ביניכם לציבור והאזרח הישראלי והציבור החרדי.

אוריאל בוסו: זה החלק שלנו.

אוריאל בוסו: אני כן לפה ולעשרות אלפים במדינת ישראל ששלחו אותנו לכנסת לזעוק זעקתם ולהביע דעתכם.

אוריאל בוסו: לכן אנו פה, ואל תיקח אותנו כאנשים שרק מתלוננים על המשטרה.

אילן פרץ: תודה על הדברים.

אילן פרץ: אני חושב שביקורת היא חיונית מאוד לתפקוד משטרה.

אילן פרץ: אנו מחזיקים בסמכויות נרחבות, ואני חושב שכשאדם בעל סמכות, בטח מהמגזר הציבורי, מול אזרח בציבור מחזיק בסמכות כזו, הוא צריך להיות גם מבוקר בהתאם.

אילן פרץ: נכון לעשות זאת.

אילן פרץ: בחברה דמוקרטית זה הכרח.

אילן פרץ: לגבי האירוע ששאלת, אני לא יודע לומר.

אילן פרץ: אני גם לא יודע לומר כמה מתוך האירועים האלה- -

אוריאל בוסו: מתוך 170 תחקירים שוטר אחד נענש?

אילן פרץ: אני לא יודע לומר לך את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז מי יגיד לנו את זה?

אילן פרץ: יש כמה אלמנטים.

אילן פרץ: אם זה אירוע פלילי, מח"ש יכולים לתת את הנתונים.

אילן פרץ: אם האירוע התחיל במח"ש, והוחלט להעבירו למחלקת משמעת – במשטרה יש מחלקת משמעת, גם יש תלונות הציבור ששם גם נבחנים ונבדקים, ויש האלמנים הפיקודיים.

אילן פרץ: מפקד יכול להיחשף להתנהלות של שוטר, אפילו בתחקור מצלמת גוף – זה תהליך שאנו כן עושים.

אילן פרץ: המפקדים שלנו צופים במצלמות גוף בשגרה, ובוחנים, מנטרים התנהגויות של שוטרים – לא רק בהקשר של אלימות; בהקשר של שפה, של סגנון, של התבטאויות, של סמכויות, של רמה מקצועית.

אילן פרץ: אנו כן מבקרים עצמנו.

אילן פרץ: לומר לכם מה נגמר בענישה ומה באזהרה – אין לנו המספרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמיד אנחנו מבקשים מספרים מכן, ואין לכם אותם.

אוריאל בוסו: מצלמות הגוף – זה לא שיבוש.

אוריאל בוסו: זה הרי דבר אותנטי.

אוריאל בוסו: לפני עריכה.

אוריאל בוסו: אנו כן יכולים לראות אותם במקרים מסוימים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדרך כלל אתם משחררים מצלמות גוף כשאתם באים להראות איך זה נראה מהצד שלכם אחרי שהתפרסם משהו שמאיר את המשטרה באופן לא טוב, ומראים מה קרה שם מההתחלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אלה הפעמים היחידות שאנחנו נחשפים למצלמות הגוף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשאתם באים להראות את הצד שלכם, כי יש לכם כנראה משהו להראות שמוציא אתכם בדרך טובה יותר, אבל במקרים שבהם זה לא כך, אנו לא רואים את מצלמות הגוף.

אליהו ברוכי: גם אז, זה מגיע חלקי.

אילן פרץ: יש לנו נוהל של הפעלת מצלמות הגוף.

אילן פרץ: אני גם חושב שהוא מפורסם בציבור, ואפשר לראות.

אילן פרץ: אפשר גם לאתגר אותו.

אילן פרץ: זה הנוהל.

אילן פרץ: הנוהל מאפשר לעשות את זה במקרים חריגים.

אילן פרץ: הרבה פעמים – היום יש הנשק הזה שמופעל כלפי המשטרה.

אילן פרץ: הוא גם בא בעריכה, הרבה פעמים הוא מסיט את האירוע, לפעמים גם משבש חקירה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעניין שאתה משתמש במושג נשק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לפעמים זה הכי היחיד שיש לאזרח כדי להראות מה באמת קרה שם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם בתלונות שנעשו, גם במכתבים שנשלחו אליכם על-ידי האגודה לזכויות האזרח והארגונים האחרים, עלה הסיפור של התנכלות שוטרים לאזרחים מתעדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו התנהלות שחוזרת על עצמה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הם נתנו שם דוגמאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו שיטה של הפחדה ואיומים, שאם אתם רואים שמצלם, מחרימים את הטלפון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו שיטה בעיניי פסולה.

אוריאל בוסו: מותר להם להחרים טלפון או לומר למישהו לא לצלם?

אבי מימרן: צריך להכניס את זה לנהלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנו מדווחים על זה הרבה מאוד, תת ניצב פרץ, על התנהלות משטרתית למתעדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רואה שכולם מצלמים הכול – הייתי בהפגנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא סימפטי אבל זה חלק מההליך הדמוקרטי, והדרך להראות – על-ידי זה למנוע אלימות גדולה יותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה אני מדברת מהמגזר החרדי מעדויות שהיו על הסיפור של התנכלות של מי שמתעד.

אילן פרץ: אנו חוזרים לאותו שוטר, זה חוזר על עצמו – אנחנו לא רוצים שיצלמו אותנו, כי יש לנו מה להסתיר, אנחנו מחרימים מצלמות כיח צילמו אותנו בקלקלתנו.

אילן פרץ: אנחנו אלימים.

אילן פרץ: לאן לוקחים את זה?

אילן פרץ: אנחנו מצולמים כתפיסת עולם.

אילן פרץ: יש מצלמות במרחב הציבורי.

אילן פרץ: אנחנו באים עם מצלמות גוף שמקליטות, שמתעדות ואין לנו מה להסתיר.

אילן פרץ: הציבור מצלם.

אילן פרץ: גם אני נוכח בהפגנות שאת נוכחת.

אוריאל בוסו: אז למה לא לחשוף אותן, אם אין מה להסתיר?

אילן פרץ: זה שאחר כך הסרטון יוצא חתוך, ערוך, ולא מסביר את כל האירוע – זה גם בסדר.

אילן פרץ: לפעמים גם אנחנו טועים, וזה בסדר.

אילן פרץ: אין תפיסת עולם ששוטר רואה שמישהו מצלם אותו וחוטף לו את הטלפון.

אילן פרץ: זה לא אמור לקרות, ולא קורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל יש עדויות על כך שזה קורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש סרטונים.

אילן פרץ: הגב' מיטל בק מהמועצה לשלום הילד אמרה שהיא פנתה למשטרה.

אילן פרץ: אשמח לשמוע – ביקשה נתונים וכאלה.

אילן פרץ: אשמח לראות את הפניות.

אילן פרץ: איני יודע למי מהמשטרה היא פנתה.

אילן פרץ: גם מרכזת מהאגודה לזכויות האזרח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מחזיקה את המכתבים שהם שלחו לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מחזיקה העתקים שלהם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה דברים שנשלחו אליכם, ליועצת המשפטית, איילת אלישר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש פה אחד מ-30 ביולי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש פה עוד אחד מ-15 באוקטובר עם מקרים ספציפיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להקריא לך על נער א"ב בן 17 ממודיעין עלית שישב בכיכר השבטים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לפתע הגיעו מספר ניידות ושוטרים רכובים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא צילם את המתרחש ממרחק, לפתע – כפי שניתן לראות בבירור בסרטון האירוע - אחד השוטרים – יש פה שמו – שם לב שהוא מצלם, קפץ לעברו, תפס אותו בכוח, גרר אותו לניידת בזמן שאמר לו: זוז מפה, בוא, אתה מסריט, אין בעיה, אתה גם עצור על הכשלת שוטר והרעה לשוטר במילוי תפקידו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בוא תעמוד כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש גם סרטון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו דוגמה.

אילן פרץ: יכולים לקרות גם אירועים כאלה.

אילן פרץ: איני מכיר את האירוע עצמו.

אילן פרץ: הצעת ייעול – כשאני מקבל את הזימון, אני לא מקבל מה נדרש.

אילן פרץ: אני גם לא רואה את הסרטונים לפני.

אילן פרץ: לא יודע מה הולך לעלות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה צודק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כי יש לי הרגשה שעוד ניפגש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אשמח להעביר לך לפני כדי שנזכה להתייחסות ספציפית.

אוריאל בוסו: שמעתי אותך בקשב רב, ונשארתי עם יותר שאלות מאשר נכנסתי.

אוריאל בוסו: כל חברי הוועדה, השאלות ששאלנו, ציפיתי שמתוך 170 תחקירים פנימיים לפני מח"ש, תגיד לי: ברור שאיזה 15, 20 נענשו, הודחו.

אוריאל בוסו: משהו אחד, בשביל הציבור שיידע: נעשית פעולה בתוך המשטרה.

אוריאל בוסו: מצלמות הגוף - לא רק במקרים דרמטיים אלא לחשוף אותן כל הזמן כדי שנדע.

אילן פרץ: אבל אדוני, אתה צריך לראות את התהליך.

אילן פרץ: תבחן את התהליך.

אילן פרץ: ציינתי פה תהליך.

אוריאל בוסו: אנשים בינתיים פצועים.

אוריאל בוסו: למי יש זמן לחכות לתהליך?

אוריאל בוסו: הקורונה לא מחכה לנו.

אילן פרץ: אתמול המפכ"ל פגש את כל מקדי המרחבים בארץ, עלו סוגיות, שני מפקדי מרחבים הציגו תרחישים ואירועים בגזרתם לטובת למידה רוחבית.

אוריאל בוסו: אבל יש פה סוג של פצצה מתקתקת.

אוריאל בוסו: התמונות של רוזנברג עדיין מול עיניי.

אילן פרץ: שוטר נענש פה, שם – זה להסתכל טקטית.

אילן פרץ: להסתכל ברמה העקרונית לגבי התהליכים שקורים בתוך ארגון כזה גדול עם 30,000 שוטרים שפרוסים בשטח, מאות ומיליוני מפגשים עם אזרחים.

אילן פרץ: 25,000 עד 30,000 קריאות מוקד בשבוע, בנוסף כל האירועים.

אילן פרץ: אנו ספינה ענקית.

אוריאל בוסו: אין ספק.

אוריאל בוסו: בארצות הברית, על ירי לא נכון של אזרח כל ארצות הברית התלהטה.

אוריאל בוסו: זה חשוב לכם, לא לי.

אוריאל בוסו: כי אתם עושים עבודת קודש, עבודה רצינית, ובסוף כמה סרטונים כאלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': וברגע שאין שום אינדיקציה לכך שנעשה תהליך פנימי בתוך המשטרה של בירור ושל נקיטת אמצעים משמעתיים, התחושה בקרב הציבור היא שהדברים קורים, מזעזעים, אבל לא קורה אחריהם שום דבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא עניין שרוצים דם של שוטרים.

אילן פרץ: ציינתי כמות תחקירים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין תוצאות לתחקירים האלה, אז מה עוזר שיש תחקירים?

אילן פרץ: התחקיר נועד ללמידה פנימית, להפיק לקחים, לתקן את עצמנו בתוך הארגון.

אילן פרץ: לא כדי לייצר ענישה.

אוריאל בוסו: מה זאת אומרת?

אוריאל בוסו: שוטר סרח – לא תעניש אותו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כלומר כל מה שקרה היה נראה לא בסדר, אבל מבחינת

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כם זה לא נורא, נו-נו-נו, וממשיכים הלאה?

אילן פרץ: במהות תחקיר הוא גם תלוי בשיתוף הפעולה של מי שבתחקיר.

אילן פרץ: כדי לייצר שיתוף פעולה מלא ופתיחות מלאה כדי ללמוד אנו כן זקוקים לשיתוף הפעולה של השוטר.

אילן פרץ: אחרת אנו עלולים למצוא עצמנו – גם החולשות – אנו מצפים ששוטר יחשוף חולשות, למשל יאמר: את הסעיף הזה בחוק לא ידעתי; את הסמכות הזו לא הכרתי עד הסוף.

אילן פרץ: כדי ששוטר יגיד את זה מבלי לחשוש שייענש שנייה אחרי, אנו צריכים את שיתוף הפעולה שלו.

אילן פרץ: זו מלאכה מורכבת.

אילן פרץ: זה לא אומר שחלק מהאירועים, שאנו גם לומדים אותם בלמידה רוחבית – אנחנו לא מענישים שוטרים, רק לא יודע לומר את המספר הזה.

אילן פרץ: זה לא הדיון.

אילן פרץ: השאלה היא אחרת: האם המנגנון שקורה של למידה רוחבית, כדי שדברים לא יחזרו, הוא טוב?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אשאל שאלה, ואשמח לתשובה כן או לא: האם המשטרה מוכנה להכיר בקושי שבהתנהלות שלכם מול החברה החרדית כתופעה מערכתית שצריך לטפל בה וללמוד אותה?

אילן פרץ: לא אוכל לענות בכן ולא.

אילן פרץ: אמרתי בפתיחת הדברים שאנו מתייחסים לחברה החרדית כמו לכמה אוכלוסיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שלא היה קורה כלום אם היית אומר שיש בעיה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה הבעיה לומר את זה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעיה ולומדים.

אילן פרץ: למה לומר שיש בעיה- - -

אבי מימרן: איך אתה מצפה משוטר שנמצא בתחקיר, שיגיד כן, כשאתה תשאל אותו: האם במקרה הזה לא היית צריך להרביץ?

אבי מימרן: כשאדוני יושב פה, ולא משתף פעולה.

אילן פרץ: אני אומר ההפך:

אילן פרץ: השוטר הזה מגלה רגישות ועדינות רבה אל מול האוכלוסייה- -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שאלתי האם המשטרה מבינה שיש לה בעיה, האם היא מבינה שהיא צריכה מבחינה מערכתית להיערך אחרת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם היא מבינה שיש פה קושי?

אילן פרץ: כן, ההבנה שיש קושי מול אוכלוסיות מיוחדות קיימת, אבל לא שיש פה בעיה למשטרה להתנהל עם זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ניצב בדימוס אריק יקואל, שבתאי גרברציק, אני מתארת לעצמי ששניכם, זה עולמכם, אתם מכירים את הנושא לעומק - איך אתם רואים את הדברים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אריק יקואל: תשובת השר היא כן.

אריק יקואל: הוא מבין שיש לו בעיה מערכתית.

אריק יקואל: לכן, אחרי 28 שנים במשטרה, הוא קרא לי מהבית ואמר: יש לי בעיה ובואו נראה מה עושים אתה.

אריק יקואל: בחודשים האחרונים חזרתי למערכת, ומנסים לראות מה עושים אתה.

אריק יקואל: התמונות קשות.

אריק יקואל: נכון שזה חלק קטן של מקרים מתוך מיליוני מפגשים, אבל התמונות קשות, כואבות לכל מי שרואה אותן, למי שנפגע, לציבור, ואני בטוח שגם למשטרה.

אריק יקואל: והדבר החמור – זה באמת פוגע באמון הציבור במשטרה, אני חושב שאין כל זה עוררין.

אריק יקואל: עדיף שהדברים לא היו קורים.

אריק יקואל: אבל כשהגענו לתמונות האלה, זה אומר שנכשלנו כבר, שלא עשינו הכנה מספקת כדי לא להגיע אליהן.

אריק יקואל: זה מה שהניע את השר לומר: אנחנו עוצרים, ונראה מה אנחנו עושים.

אריק יקואל: המשרד והשר עושים מגוון רחב של פעולות במטרה להגיע למצב שלא נראה עוד תמונות כאלה.

אריק יקואל: זה מתבטא בהרבה מאוד מפגשים, ראשי רשויות חרדים, מנהיגי ציבור, רבנים, אתמול בלילה נפגשנו עם אחד הרבנים החשובים - במטרה למנוע היווצרות האירועים הללו מראש.

אריק יקואל: אני מגדיר את תפקידי – לשפוך שמן על הגלגלים כדי להקטין את החיכוך, שלא יתחמם ושהדברים יעברו יותר בקלות.

אריק יקואל: יש הבנה שיש בעיה ושיש לטפל.

אריק יקואל: שאלות ששאלתם פה, שאל גם השר.

אריק יקואל: גם הוא ביקש לקבל תמונות וכן הלאה.

אריק יקואל: התשובה, כפי שאילן אמר – דברים שנמצאים במח"ש, הם בגדר חקירה.

אריק יקואל: כל התעסקות עם החומרים לפי ההגדרה מהווה שיבוש הליכי חקירה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה תיקים אתה יודע שיש במח"ש?

אריק יקואל: איני בקי בכל המספרים.

אריק יקואל: חלק מהאירועים, בחלק מהמקרים חתכו את הקטע הכי קריטי מהאירוע – ההטחה של ילד בקיר.

אריק יקואל: חלק מהאירועים האלה נמצאים במח"ש.

אריק יקואל: מי וכמה – יש לשאול את המשטרה.

אריק יקואל: אני אפילו לא בטוח שמפורסם, הנתון הזה.

אריק יקואל: לציבור החרדי יש מאפיינים ייחודיים.

אריק יקואל: כשמגיעים החבר'ה הצעירים, ממג"ב או מיס"מ, הם לא מכירים אותם, ונעשות שגיאות שגורמות לעסק להתפתח כפי שקורה.

אריק יקואל: ראיתי את הסרטון של שוטרת שתופסת אברך.

אריק יקואל: במסגרת המגעים שלי גם עם מפקדים במשטרה, דיברתי עם אחד ממפקדי המחוזות ואמרתי לו שהגיעה שוטרת לסגור בית כנסת.

אריק יקואל: אמר לי: לא ייתכן.

אריק יקואל: זו לא המדיניות שלנו.

אריק יקואל: שלחתי לו את הסרטון.

אריק יקואל: אמר: אני לא מאמין שזה קרה.

אריק יקואל: וזה קרה – שוטרת בתוך בית כנסת.

אריק יקואל: יש רגישויות של הציבור הזה.

אריק יקואל: יש להיות ער להן, רגיש להן.

אריק יקואל: הוזכרה פה ביתר עלית.

אריק יקואל: כשהולכים לרשויות המקומיות, ביתר, אלעד, מודיעין עלית, מערכת היחסים של הציבור עם המשטרה וגם בדברי אילן – הוא אמר שהייתי מפקד תחנה.

אריק יקואל: ברמת השטח זה עובד יפה מאוד, ויש שיתופי פעולה.

אריק יקואל: זה קורה כשמגיעים לאירועים שמביאים כוחות כמו מג"ב, יס"מ, מבחוץ, כאלה שלא מכירים את המטריה, ואז אנו מגיעים למקרים האלה.

אריק יקואל: כי כשמדברים עם ראשי הרשויות, יש שם ממש יחסים מצוינים.

אריק יקואל: אנו לא רואים שם את התמונות האלה.

אריק יקואל: צעדים מומלצים: אחד עלה פה – הכשרות עומק.

אריק יקואל: יצא לי לדבר על זה עם המפכ"ל.

אריק יקואל: התשובה היתה: כרגע אנחנו באמצע מלחמה, וכל הכוחות מתוחים ופרוסים - אני יכול להבין את זה.

אריק יקואל: אני מבין שהם עובדים על זה.

אבי מימרן: שוטרים בהכשרה, אלה שעדיין לא יצאו לקרב - זה הזמן.

אבי מימרן: הדור הבא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני לגמרי מבינה עד כמה הכוחות פרוסים ומתוחים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל מה שצריך זה להכין סרטון, עם אבי, תאמצו אותו.

אבי מימרן: אני מוכן להתנדב לזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסרטון של דקה הוא יכול להעביר כל כך הרבה מידע חשוב לכל שוטר, שיהיה אצלו בנייד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה מגיע להפרות סדר בשכונה חרדית, תסתכל על הסרטון - להכניס אותו לאווירה.

אבי מימרן: זה פרקטי ומעולה.

אבי מימרן: משנה את האווירה בחמש דקות.

אריק יקואל: אני לא משטרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אילן פרץ, שמעת?

אריק יקואל: שנית, אני לא מטיל ספק שיש סרטון כזה, אבל אנו צריכים משהו הרבה יותר עמוק.

אריק יקואל: הידע שאנו צריכים להעביר הרבה יותר רחבה.

אריק יקואל: אתן לכם דוגמה ממה שמתרחש במכללה לשוטרים, שמלמדים שם על איך מתמודדים עם מצבים, מביאים שחקנים שמשחקים את המצב, למשל שוטר שעוצר נהג שנסע במהירות מופרזת, אלימות במשפחה וכן הלאה.

אריק יקואל: מביאים שחקנים שמשחקים את האירועים, ושוטרים חווים את האירוע ויושבים אחר כך להפקת לקחים.

אריק יקואל: זה לא סרטון.

אריק יקואל: כששולחים שוטר למשימות כאלה, צריך להעביר לו הכשרה עמוקה כזאת.

אריק יקואל: ההמלצה הראשונה היא הכשרות עומק.

אריק יקואל: כשהמשטרה נערכה להתנתקות בזמנו, נעשתה שם הכנה מנטלית ארוכה מאוד, וסיננו את השוטרים שלא התאימו בקו הראשון – שמו אותם בקו השני.

אריק יקואל: נעשו שם פעולות מקדימות.

אריק יקואל: פה המלחמה הזאת נפלה בבת אחת, בלי שנה של הכנה.

אריק יקואל: זה יש לתקן עד כמה שניתן.

אריק יקואל: הדבר השני שהמלצתי – לשלב מתנדבים חרדים בעבודת המשטרה.

אריק יקואל: בזמנו היתה כמות די גדולה של מתנדבים.

אריק יקואל: בשנים האחרונות הקשיחו קצת את תנאי הכניסה, לכן כמות המתנדבים ירדה, אבל במקומות שעדיין יש, בין עם השוטר או בלעדיו - אני חושב שזה רעיון טוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבת לאבי המנוח שעד גיל 80 התנדב במשטרה – זה רעיון מצוין.

אריק יקואל: במסגרת המשמר האזרחי, הם גם מבוטחים וכן הלאה.

אריק יקואל: זה יכול להקטין את החיכוך.

אריק יקואל: שלישית, שימוש בפקחים עירוניים.

אריק יקואל: סדר גודל של 90% מהאכיפה המתבצעת היום בנושא הקורונה מתבצעת כנגד עטיית מסכות.

אריק יקואל: זה, לעניות דעתי – ואני לא אומר את דעת השר בעניין - יכולה להתבצע על ידי פקחים בדיוק כפי שאכיפה של חניה לא חוקית מתבצעת על ידי פקחים עירוניים.

אריק יקואל: זה יוריד מהמשטרה הרבה עומס, שנית, הרבה מקום לחיכוכים מיותרים, ושלישית, ישנה את המדיניות במידת מה.

אריק יקואל: במקום להגיע למעצרים עם אזיקים, אולי נגיע לזה שאנשים ילכו עם מסכות כי זה יותר פשוט.

אריק יקואל: בעקבות הקורונה הוקמו משל"טים בעיריות.

אריק יקואל: שילוב של משטרה בתוך המשל"טים בצורה פרו אקטיבית, לא בנושא אכיפה אלא בנושא התמודדות הרשות עם הקורונה, יכולה לשפר את מערכת היחסים בין המשטרה לחברה בצד החיובי ולא בצד השלילי שלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שבתאי גרברציק, רוצה להוסיף משהו?

שבתאי גרברציק: תודה, גברתי, על הרעיון, לקיים את הדיון – חבר הכנסת בוסו ואחרים.

שבתאי גרברציק: פה השמש משזפת הכול – כך אמר השופט היהודי האמריקאי בבית המשפט העליון, והמשטרה כשליחת ציבור רואה את עצמה כל הזמן במרכז השמש, וכך צריך להיות.

שבתאי גרברציק: אנו לא פוחדים מצילומים אלא מקדשים אותם.

שבתאי גרברציק: לא רק שהכנסנו מצלמות כדי לדעת מה באמת קרה - איש לא פוחד מצילומים.

שבתאי גרברציק: טוב שמצלמים את השוטרים בכל העשייה שלהם, משתי סיבות: קודם כל, שקיפות.

שבתאי גרברציק: שנית, זה עוזר לשוטר לחשוב ולעצור שנייה לא כי מצלמים אותך אלא כי אתה חלק מכל המארג הזה של הציבור הכללי.

שבתאי גרברציק: אני לא אוהב שאנחנו מדברים על בעיה עם הציבור החרדי – יש לנו אתגר אתו.

שבתאי גרברציק: 350 חסידויות, אין ספור פלגים וזרמים למיניהם.

שבתאי גרברציק: כשאתה לוקח עיר שהוזכרה, כמו ביתר, ויש שם קרוב ל-200 קהילות שונות, צריך להיות מלאך עם ארבע או שש כנפיים.

שבתאי גרברציק: כדי לדעת איך להתנהל מולם.

שבתאי גרברציק: זה האתגר הגדול שלנו כמשטרה.

שבתאי גרברציק: כל הנוכחים פה כולנו יודעים שיש תקלות ותהיינה תקלות, אבל הן לא העיקר אלא איך אנו מצליחים לשמר את הברית שכתובה או שלא כתובה בין האזרח לשוטר, בין קיומו של החוק אוכף אותו, כי רק אם חפצי חיים אנו, אנו יכולים להמשיך במדינה הזו שנים קדימה.

שבתאי גרברציק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך על הדיון המעמיק.

אוריאל בוסו: אני מודה לחברים שהציגו בפני הציבור את הנקודה.

אוריאל בוסו: כפי שציינתי, לצערי, יצאנו עם יותר שאלות ממה שנכנסו אליו, ומה הציבור מצפה מאתנו.

אוריאל בוסו: בהצעה לסדר דיברתי על הקמת מינהלת לחברה החרדית בדומה למינהלת בחברה הערבית.

אוריאל בוסו: אני מבין שזה משהו גדול שלא מתאים למאפיינים, אבל אני חושב שנדרש להקים סוג של מחלקה או אגף מסוים במשטרה לא בשעת אירועים ולא להביא פרויקטור רק בזמן אירועים כמו אריק יקואל אלא להביא משהו קבוע, צמוד למשטרה, מלמד אותם, ולהעביר בקשה לשר לביטחון פנים, למפכ"ל המשטרה לבחון אופציה של הקמת מחלקה מסוימת עם שוטרים חרדים או מינהלת שתעבוד בצורה מסודרת.

אוריאל בוסו: ללמוד את המאפיינים.

אוריאל בוסו: ללמוד את החיכוכים.

אוריאל בוסו: כן אנו רוצים לשמוע מכאן, לקבל נתונים, מתוך התחקירים הפנימיים שהם עשו - האם יש שוטר שנענש?

אוריאל בוסו: ולנסות יותר מכל, לאמץ את הדברים שאמר פה אבי מימרן – הוא אפילו אמר שהוא מוכן בהתנדבות ללמד שוטרים, להציג בפניהם בעלי מוגבלויות, ללמד אותם את המאפיינים.

אוריאל בוסו: אין ספק שכל שוטר או מג"בניק או יס"מניק יגיע ותהיה לו האופציה שזה שעומד מולו הוא בעל מוגבלות, לפי מה שלמד, כי גם אנחנו לא מכירים סוגי מוגבלויות בכל הספקטרומים שיש.

אוריאל בוסו: הוא כבר יחשוב פעמיים לפני כל פעולה.

אוריאל בוסו: הכי חשוב, כשאתה מגיע לאירוע, תעצור, תנשום, תבין שאתה מול משהו אחר, אל תאבד עשתונות כי כואב לנו שבסוף נמצא תת ניצב שחושב שזה מקרין על כל המשטרה, וזה גם באשמתם הרבה, ולכך אנו נמצאים כאן, ליצור את האמון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אסכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודה לכל המשתתפים בדיון החשוב הזה, ולחבר הכנסת בוסו שהציף את הנושא החשוב לדיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כפי ששמענו פה מהגורמים המקצועיים שעוסקים בתחום, לרבות מהמועצה לשלום הילד ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ישנה חשיבות גדולה ליצירה, הטמעה וחידוד של נהלי העבודה של המשטרה עם אוכלוסיות בעלות מאפיינים ייחודיים, בדגש על ילדים ובעלי מוגבלויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למדנו כאן מהשיח על מגוון יוזמות והצעות שהועברו למשטרה המציעות לשפר ולגוון את ההכשרה המקצועית שניתנת לשוטרים, על מנת להכין אותם בצורה טובה יותר למפגש עם מגוון רחב של אוכלוסיות, בדגש על אוכלוסיות בעלות מאפיינים מיוחדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנו מבינים שברוב הפעמים כשיש המפגשים האלימים, זה נובע – אם זה חוסר ידע וכלים שמקבלים השוטרים, לא מבינים את המצב ואיך נכון לפנות אליהם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לכן אנו מבינים שצריך הכשרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמענו פה מנציג המשטרה, תנ"צ פרץ, שהוא מסכים ברמה העקרונית עם הצורך בהכשרה ומתן כלים מקצועיים לשוטרים בנוגע למפגש עם אוכלוסיות שונות בשטח, אך לצערי, לא קיבלנו תשובות ברורות בנוגע להיקף ההכשרה שמתבצעת היום, אם בכלל, וגם לא שמענו על צעדים ספציפיים בנושא של מפגש עם האוכלוסייה החרדית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמחנו לשמוע את הדיווח שלו על התקדמות התוכנית להכשרת רפרנטים להתמודדות עם אנשים פגועי נפש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לגבי תחקירים שמבצעת המשטרה והמסקנות שהופצו ללמידה רוחבית בתקופה האחרונה, בכל זאת אנחנו לא מרגישים שיש שינוי בשטח ושהדברים האלה מוטמעים בהתנהלות של השוטרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': החשש הזה מתחדד במיוחד לאור הקושי של תנ"צ פרץ להודות בפה מלא כי קיים קושי מערכתי למשטרה להתמודד עם האוכלוסייה החרדית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לפחות במשרד לביטחון פנים יש הבנה כזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסיכום, שמענו פה הסכמה מקיר אל קיר, של כל גורמי המקצוע במשטרה ובמשרד לביטחון פנים בצורך לקדם תוכניות הכשרה ייעודיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עכשיו צריך להפוך את הדברים האלה למעשים, ולכן נמשיך לעקוב אחרי ההתקדמות וההטמעה של תוכניות כאלה ומה קורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעשית אנו מבקשים ממשטרת ישראל: בתוך שבוע, להעביר דיווח בכתב אודות המסקנות האישיות של צעדי המשמעת שננקטו בתוך המשטרה בעקבות התחקור של 165 האירועים שציין תנ"צ פרץ בדיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם קרה משהו כתוצאה מהתחקורים האלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעשו צעדים משפטיים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עונשים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כלום?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מסקנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': וגם להעביר לנו בתוך חודש, דיווח על תוכניות ההכשרה הייעודיות שבכוונת המשטרה לקדם, להכשרת שוטרים למפגש עם אוכלוסיות בעלות מאפיינים ייחודיים.

אוריאל בוסו: אפשר להוסיף להחלטה – לבחון הקמת מינהלת או מחלקה ייחודית בנושא התמודדות עם החברה החרדית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, הישיבה נעולה.