הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 42, 2020-11-04 09:00

יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, היום יום רביעי, 4 בנובמבר, בנושא המאוד חשוב בעבודת הוועדה ובכלל בחברה בישראל, הנושא של בטיחות ילדים ויעדים לבטיחות ילדים לעשור הקרוב, עד שנת 2030.

יוסף ג'בארין: אנחנו שמחים לארח את ארגון בטרם, כדי שגם ישתף אותנו ביעדים שהוא חשב עליהם ועבד עליהם בתקופה האחרונה.

יוסף ג'בארין: נשמח לשמוע אותם ולשתף אותם עם האורחים והמשתתפים היום בדיון הוועדה.

יוסף ג'בארין: אני מודע שהראש של כולם היום הוא אולי בענייני בחירות בארצות הברית ואולי כל שלוש דקות בודקים מה קורה שם - - -

אוסאמה סעדי: למה כל שלוש דקות?

אוסאמה סעדי: זה און-ליין, ישר.

וליד טאהא: בינתיים שניהם מנצחים.

יוסף ג'בארין: רציתי לומר שכשאני רואה שכל שלוש דקות בממוצע ילד מגיע לחדר מיון בישראל, עקב היפגעות בתאונה, זה נתון קשה מאוד.

יוסף ג'בארין: זה אומר 560 ילדים כל יום, 200,000 ילדים נפגעים כל שנה.

יוסף ג'בארין: בממוצע מתים בכל שנה 124 ילדים.

יוסף ג'בארין: אלה מספרים קשים מאוד, מסוכנים מאוד.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על הילדים של כולנו שנפגעים בתאונות שונות, בין אם זה תאונות דרכים, תאונות חצר, טביעה, שכחה ברכב וכד'.

יוסף ג'בארין: בעניין הזה, אני רואה שלפי הנתונים של ה-OECD, מדינת ישראל נמצאת בחצי העליון מבחינת שיעורי התמותה – בחצי העליון שהוא החצי היותר גרוע.

יוסף ג'בארין: מדינת ישראל מדורגת במקום ה-21 מבין 36 מדינות הארגון.

יוסף ג'בארין: אני רואה באופן ברור שככל שהנתונים מתייחסים לאוכלוסיות המוחלשות, גם כאן הן נפגעות יותר.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית מהווה 20% מאזרחי המדינה, אבל 25% מהתאונות הקטלניות הן בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: בולט לעין הנתון לגבי האוכלוסייה הערבית בנגב, שם הילדים מהווים 4.5% מהילדים באוכלוסייה הכללית, אך הם 18% מכלל המתים בתאונות לא מכוונות.

יוסף ג'בארין: אין ספק שהנתונים הללו מחייבים את כולנו לפעול באופן מיידי, הייתי אומר באופן בהול, כדי לצמצם אותם, לצמצם את הנתונים.

יוסף ג'בארין: מכאן החשיבות של המצגת שהכין ארגון בטרם לעניין תוכנית עבודה מקיפה במטרה לצמצם, אני מקווה שגם באופן משמעותי, את הנתונים הללו.

יוסף ג'בארין: לכן חשוב מאוד לראות מה ההצעות שעומדות על השולחן לצמצום פגיעות ילדים בתאונות בעשור הקרוב.

יוסף ג'בארין: אני חושב שדווקא בזמן המשבר הזה, שאולי העצים את הקשיים הרבים שילדים מתמודדים איתם, בעיקר ילדים, בהרבה תחומים, יש בהחלט חשיבות ניכרת לדיון הזה, ככול שהוא גם מתקשר להיבטים של חקיקה, של שיפור תשתיות, הגברת מודעות בחינוך, הגברת האכיפה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שההמלצות יתייחסו גם לנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר שאין ספק – מהדיונים שקיימנו בחודשים האחרונים בוועדה גילינו שאחת הסיבות המרכזיות להתעצמות משבר הקורונה והפגיעה הקשה שלו בחברה בישראל היא העובדה שהממשלה, המדינה, הרבה ממשרדי הממשלה פשוט לא היו ערוכים למשבר הזה.

יוסף ג'בארין: הדבר בולט במיוחד בשירותים החברתיים, בשירותי הבריאות, שקוצצו בשנים האחרונות וכך הגענו למשבר הזה בהחלט לא מוכנים.

יוסף ג'בארין: אני אומר שאי אפשר אפילו לחשוב על הנתון הזה שבעוד עשור, אם לא ננקוט בצעדים משמעותיים ומקיפים, בעוד עשור ימותו כ-1,200 ילדים – זה לפי הנתונים הסטטיסטיים של היום – מתאונות שאפשר בהחלט למנוע.

יוסף ג'בארין: לפחות את רובן אפשר למנוע ואפשר גם למנוע את אשפוזם של מאות ילדים בבתי חולים.

יוסף ג'בארין: אני מברך את חבריי חברי הכנסת ווליד טאהא ואוסמה סעדי.

יוסף ג'בארין: אני מברך גם את מנכ"לית ארגון בטרם אורלי סילבינגר ואת החוקר ד"ר אמיר פלק.

יוסף ג'בארין: אני מציע לפתוח בהקדמה של מנכ"לית ארגון בטרם, בבקשה.

אורלי סילבינגר: תודה רבה, כבודו.

אורלי סילבינגר: בוקר טוב לכל חברי הכנסת, לכל השותפים לנו בזום ולך כבודו, ד"ר יוסף ג'בארין.

אורלי סילבינגר: אני מאוד מתרגשת לפתוח את הדיון הזה הבוקר ורוצה בראש ובראשונה להודות לך, כבוד יושב-ראש הוועדה, על הזכות להיות במקום הזה ולהציג את המצגת שלנו.

אורלי סילבינגר: הוועדה לזכויות הילד כבר הפכה מזמן להיות בית לבטיחות ילדים, אתה שמלווה את הנושא שנים והוועדה עצמה.

יוסף ג'בארין: ליוויתי בקדנציה הראשונה כחבר ועדה ואני שמח שנפל בחלקי גם להיות היו"ר.

אורלי סילבינגר: זכות גדולה לנו.

אורלי סילבינגר: לפני שאני אציג את המצגת, אני רוצה לחבר אותנו, כולנו, למה שקורה היום בפועל.

אורלי סילבינגר: ביום ראשון האחרון פתחתי את המחשב, כדרכי אחת לשבוע, ולמרות שאני שומעת כל יום חדשות ויודעת מה קורה במדינת ישראל, הופתעתי לגלות שצוות המחקר שלנו, שעושה אחת לשבוע תמונת מצב של השבוע האחרון, שלח לנו הודעה שבשבוע האחרון מתו בתאונות חמישה ילדים.

אורלי סילבינגר: חמישה ילדים שחייהם כבר לא יחזרו, חמש משפחות שאיבדו את היקר מכול: בן 5 שרכב על אופניים ומשאית פגעה בו והוא נהרג; בן 13 שנדרס למוות בבאקה אל-גרבייה; ילד בן 17 שהתחשמל למוות בקלנסווה; בת שנה שנדרסה למוות בגליל המערבי ועוד ילד שנהרג כתוצאה מהיותו נוסע ברכב.

אורלי סילבינגר: אנחנו הולכים להציג היום נתונים, אבל בסוף נורא חשוב לי שנזכור שמדובר בחיים של ילדים חסרי ישע.

אורלי סילבינגר: אנחנו, בטרם, עובדים שנים רבות עם משרדי הממשלה.

אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר שכל מה שנציג היום וכל מה שהצלחנו לעשות עד היום זה באמת תודות לשותפות ארוכת שנים עם אנשים מדהימים, מלאי מוטיבציה.

אורלי סילבינגר: העבודה שנציג היום, והתוצאות שלה, נעשתה על-ידי צוות רב-תחומי אצלנו בארגון, שכולל חיבור בין ידע מחקרי, נתונים, תהליכי מדיניות ציבורית ושינויים חברתיים רצויים, לצד שינוי במודעות שבסופו של דבר מובילה לשינוי בהתנהגות.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת, שילוב האסטרטגיות האלה בחשיבה נותנים לנו את ההזדמנות להראות לכם ולהציג בפניכם את הדברים.

אורלי סילבינגר: זו הזדמנות בשבילי להודות על גבי הבמה הזאת לצוות המקצועי שלנו: לעליזה פישר, סמנכ"לית הארגון ושמובילה את העבודה; ד"ר דניאלה אור ויעל מיטלמן, שנמצאות איתנו בזום; לד"ר אמיר פלק שנמצא לצדי.

אורלי סילבינגר: זה הצוות שהוביל את המהלך הזה בארגון.

אורלי סילבינגר: מבחינתנו המטרה היום היא להציג בפניכם את ההמלצות שלנו, של ארגון בטרם לבטיחות ילדים, להצבת יעדים לאומיים לבטיחות ילדים לשנת 2020.

אורלי סילבינגר: אני מתעכבת ואומרת "יעדים לאומיים".

אורלי סילבינגר: אנחנו ארגון מקצועי שעובד לצד הממשלה ועם הממשלה.

אורלי סילבינגר: המטרה שלנו להביא את הידע המקצועי, כי אנחנו לא מחליפים את הממשלה, אלא שותפים שלה.

יוסף ג'בארין: כגילוי נאות, אני מבין שאתם בהחלט שותפים, גם בעניינים התקציביים והמשאבים, לפרויקטים ממשלתיים.

אורלי סילבינגר: לגמרי.

אורלי סילבינגר: היעדים שלנו כוללים שני ממדים: הממד הראשון זה צמצום היפגעות ילדים, כמו שכבר הצגנו בעבר ביחד עם משרד הבריאות בתוכנית הלאומית לשנת 2020.

אורלי סילבינגר: שמנו יעדים לירידה בתמותה.

אורלי סילבינגר: למה ירידה בתמותה?

אורלי סילבינגר: מכיוון שאלה מספרים אבסולוטיים שנהוג לעשות בהם השוואה בכל העולם.

אורלי סילבינגר: היעד החדש בשנה הזאת, יעדים שלא שמנו בעבר, וזה שיפור עמדות הורים ביחס להיפגעות ובטיחות; עלייה בידע ובמודעות ובכלל זה, בסוף, שינוי התנהגות, כי הם סוג של מנבאים למה שהולך להיות בעתיד בירידה בהיפגעות.

אורלי סילבינגר: הצבת היעדים מצד אחד והמעקב עליהם באופן ספציפי מאידך, יחד עם העבודה של השותפים, תסייע לנו לבחון את ההשפעה של הפעילות הכוללת לאורך השנים.

אורלי סילבינגר: להבדיל מדוח לאומה, שזו תמונת מצב היפגעות הילדים שארגון בטרם לבטיחות ילדים מגיש לממשלת ישראל, ולמשרד הבריאות המוביל את המהלכים, אחת לשלוש שנים, שזה סוג של תמונת מצב איפה אנחנו נמצאים היום, פה הסתכלנו על מגמות היפגעות לאורך שנים, ראינו ירידה, עלייה, אמרנו שאם לא נעשה שום דבר לאן אנחנו עלולים להגיע, ומצד שני למדנו מה קורה בעולם, מה עשו מדינות אחרות, איזה יעדים הם הציבו ובמה הן השתמשו כדי לעשות שינוי.

אורלי סילבינגר: למדנו את זה, עשינו אדפטציה למה מתאים למדינת ישראל, ובעצם על זה בנויות ההמלצות שנציג לכם כרגע.

אורלי סילבינגר: תמונת מצב היום לפני שיוצאים לדרך – כמו שאמר כבוד יושב-ראש הוועדה, אנחנו מדברים על כך שכל שלוש דקות בממוצע מגיע ילד לחדר מיון עקב היפגעות בתאונה; 560 ילדים כל יום; 200,000 ילדים בשנה מגיעים לחדר מיון.

אורלי סילבינגר: זה מעל שליש מהפניות למיון מכלל הסיבות.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת שאם אמרו לכם שילדים שמגיעים לחדר מיון הם ילדים שחולים במחלה, מעל שליש לא חולים.

אורלי סילבינגר: הם הגיעו כי משהו קרה בדרך ולא היה צריך לקרות.

יוסף ג'בארין: רק לחדד את זה - מעל שליש בקרב ילדים או בקרב כלל המגיעים למיון?

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים רק על ילדים.

אורלי סילבינגר: יש חדר מיון ילדים.

אורלי סילבינגר: בסופו של דבר, אם אנחנו מחלקים את כמות הילדים שמגיעה לשם כל שנה, מעל שליש מהילדים שנכנסו בדלת לא היו חולים, הם נפגעו בתאונות.

וליד טאהא: המספרים האלה הם על פגיעות, על תאונות, לא על מחלות.

אורלי סילבינגר: רק תאונות.

אורלי סילבינגר: ה-100% זה כלל הסיבות, מתאונות מעל 30%.

אורלי סילבינגר: 26,000 ילדים התאשפזו בגלל התאונה שלהם.

וליד טאהא: מתוך ה-200,000.

אורלי סילבינגר: נכון.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהתאונה קצת יותר משמעותית ודורשת השגחה או טיפול צמוד.

אורלי סילבינגר: קצה הקרחון הזה מדבר על 124 ילדים שמתים מתאונות כל שנה.

אורלי סילבינגר: אני כבר אומרת שזה נתון חדש של דוח לאומה 2020, שאנחנו בוודאי נתכבד להציג פה ברגע שהדוח יהיה סגור.

אורלי סילבינגר: אבל כבר מצאנו לנכון להביא לכם את הנתונים האלה.

וליד טאהא: יש נתונים של שנים קודמות לגבי תמותה?

אורלי סילבינגר: אלה נתונים של ארבע השנים הקודמות.

אורלי סילבינגר: אלה ממוצעים שאנחנו עושים.

אורלי סילבינגר: המספר הזה הוא מספר מאוד קשה וכואב.

יוסף ג'בארין: מכאן היה הנתון שפתחתי בו, שלמעשה אנחנו מדברים על חייהם של יותר מ-1,200 ילדים בעשור הקרוב.

אורלי סילבינגר: אני רוצה להסתכל איתכם על שקף אחד שיראה קצת את הבסיס לקביעת היעדים שנציג בפניכם היום.

אורלי סילבינגר: לפני מספר שנים עשינו מחקר מאוד מעניין.

אורלי סילבינגר: לקחנו את אוכלוסיית מדינת ישראל וחילקנו אותה ל-56 קבוצות.

אורלי סילבינגר: החלוקה נעשתה לפי קבוצות גיל שונות, לפי מצב סוציו-אקונומי ולפי השתייכות חברתית.

אורלי סילבינגר: בתוך ה-56 קבוצות האלה בחנו איפה הייתה ההיפגעות הקשה ביותר, כלומר גם תמותה וגם היפגעות.

אורלי סילבינגר: ראינו פניות למיון וראינו אשפוז.

אורלי סילבינגר: למדנו לגלות שיש קבוצות מסוימות שהייצוג שלהן באוכלוסייה הוא מאוד מצומצם, יחד עם זאת הנטל של ההיפגעות שלהם הוא מאוד כבד.

אורלי סילבינגר: מה שהשקף שמוצג לפניכם – היפגעות ילדים לפי קבוצות אוכלוסייה – מראה זה ארבע האוכלוסיות שברמת ההיפגעות הן מאוד משמעותיות: האוכלוסייה הבדואית בנגב שמהווה 4.5% מאוכלוסיית הילדים, מהווים 18% ממקרי התמותה.

אורלי סילבינגר: אנחנו רואים את שיעורי התמותה שלהם ל-100,000.

אורלי סילבינגר: לא צריך להיות כלכלן או מתמטיקאי גדול להבין שרמת ההיפגעות שלהם היא בערך פי ארבעה מהייצוג שלהם באוכלוסייה.

אורלי סילבינגר: רמת התמותה שלהם היא פי ארבעה מהייצוג שלהם באוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לחדד את זה.

יוסף ג'בארין: שיעור התמותה כאן הוא לא בהכרח מתאונות או שזה רק מתאונות?

אורלי סילבינגר: זה רק בתאונות.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים רק על תאונות.

אורלי סילבינגר: אם אנחנו מדברים על האוכלוסייה הכללית, הסיכון של ילד למות בתאונה הוא 4.6% ל-100,000.

אורלי סילבינגר: האוכלוסייה הבדואית בנגב השיעור שלה הוא 18.6.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת, שהם פי ארבעה מהממוצע הארצי.

אוסאמה סעדי: זה כתוצאה מהיפגעות, לא מוות טבעי.

אורלי סילבינגר: רק תאונות – טביעה, נפילה מגובה, חבלות, הרעלות.

אוסאמה סעדי: לא מוות טבעי.

אורלי סילבינגר: כן.

אורלי סילבינגר: אחרי החברה הבדואית בנגב יש לנו את החברה הערבית שאינה בדואית.

אורלי סילבינגר: שוב, שימו לב, אם אנחנו מסתכלים על הגודל של האוכלוסייה הזאת, הם מהווים 20% מאוכלוסיית הילדים, אבל האחוז שלהם מכלל התמותה הוא 25%.

אורלי סילבינגר: יותר מהממוצע שלהם באוכלוסייה, אבל לא ברמה קיצונית כמו החברה הבדואית.

אורלי סילבינגר: אגב, זה טיפה משמח אותנו, אבל רק טיפה.

אורלי סילבינגר: למה טיפה?

אורלי סילבינגר: כי זה שהם יותר, זה לא טוב, אבל בעבר הם היו הרבה יותר.

אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהעבודה שנעשתה לאורך השנים כן שיפרה את המצב שלהם.

אורלי סילבינגר: עוד לא מספיק טוב, אבל כן שיפרה את המצב שלהם.

אוסאמה סעדי: יש מספרים?

אוסאמה סעדי: מה המספרים?

אוסאמה סעדי: יש אחוזים, אבל גם המספרים זועקים לשמיים.

אורלי סילבינגר: כמו שאמרתי, snapshot מה קורה עכשיו זה דוח בטרם לאומה.

אורלי סילבינגר: היום לא ניכנס למספרים הספציפיים, אבל כן נשמח לבוא ולהציג, אם כבוד יושב-ראש הוועדה ייתן לנו את ההזדמנות ואת הזכות.

אורלי סילבינגר: ברגע שהדוח יסתיים, ממש בימים הקרובים, נשמח לבוא ולהציג לכם פה בוועדה.

אוסאמה סעדי: לא הבנתי.

אוסאמה סעדי: אם אתם קובעים יעדים - - -

אורלי סילבינגר: יש, אין לי אותם איתי כרגע.

אורלי סילבינגר: נשמח להעביר לך אותם.

וליד טאהא: זאת אומרת, אם אנחנו מוסיפים את האחוז של האוכלוסייה הבדואית לאחוז של האוכלוסייה הערבית, האחוז הוא הרבה יותר מ-25%.

אורלי סילבינגר: חד-משמעית.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים על זה שכ-40, 45 אחוז מהתמותה הם ילדים מהחברה הערבית והבדואית.

אורלי סילבינגר: אבל כשאנחנו עושים עכשיו חלוקה ורואים אם זה החברה הערבית הכללית או החברה הספציפית, שגיאוגרפית מוגדרת סגורה, בעיקר האוכלוסייה הבדואית שנמצאת באזור הדרום היא הנטל הכבד יותר.

אורלי סילבינגר: כדי להציב יעדים ולדעת לעשות בהם את הדבר הנכון, מאוד חשוב לדעת איפה הגודל הכי גדול.

וליד טאהא: חלוקה לפי אוכלוסיות.

וליד טאהא: אוקיי, בסדר.

אורלי סילבינגר: אני רוצה לעצור ולתת לד"ר אמיר פלק, החוקר שלנו, את ההזדמנות להציג.

אורלי סילבינגר: לפני כן חשוב לי לומר שני דברים: כמו שאמרתי, העבודה שלנו נעשית על בסיס הנתונים שתראו, בחינת מגמות, למידה – מה נעשה בעולם, איזה מדינות מאוד דומות לנו או מאוד שונות מאיתנו, מה הם עשו ואיך הם הצליחו.

אורלי סילבינגר: חיברנו את כל הדברים האלה כדי שמצד אחד נציג לכם היום גם את הנתונים, אבל גם מה אנחנו ממליצים לעשות כדי שזה יקרה.

אורלי סילבינגר: תודה.

אורלי סילבינגר: אני מבקשת להעביר לד"ר אמיר פלק את המשך ההצגה.

יוסף ג'בארין: אם לוקחים עשור אחורה, 2020-2010, הייתה נסיגה או הייתה התקדמות?

אורלי סילבינגר: זה בדיוק מה שאמיר הולך להראות במצגת.

ד"ר אמיר פלק: תודה.

ד"ר אמיר פלק: לפני שנצלול ליעדים שלנו בישראל, אני אראה תמונת מצב של ישראל בהשוואה בין-לאומית למדינות מפותחות אחרות, מדינות ה-OECD.

ד"ר אמיר פלק: כמו שאמר היושב-ראש, ישראל, נכון לשנת 2016, ממוקמת קצת מעל החציון בשיעורי התמותה כתוצאה מהיפגעות לא מכוונת.

ד"ר אמיר פלק: אנחנו במקום ה-21 מתוך 36 מדינות ב-OECD.

ד"ר אמיר פלק: כל זה לפי נתונים של ארגון הבריאות העולמי.

ד"ר אמיר פלק: בשנת 2000 המיקום של ישראל היה קצת יותר טוב, אז היינו מדורגים במקום 15, כלומר יש כאן נסיגה של שישה מקומות.

ד"ר אמיר פלק: זה לא שלא השתפרנו, אנחנו כן השתפרנו משנת 2000, פשוט מדינות אחרות ב-OECD השתפרו עוד יותר ולכן הם קצת עקפו אותנו.

ד"ר אמיר פלק: בשקף המוצג אפשר לראות את תמונת המצב שלנו בהשוואה בין-לאומית.

ד"ר אמיר פלק: כעת נציג בקצרה את כלל היעדים שקבענו לעצמנו.

ד"ר אמיר פלק: לפני שנצלול לכל אחד מהם בנפרד, יש לנו יעד כללי לצמצום התמותה כתוצאה מהיפגעות לא מכוונת בקרב כלל הילדים באוכלוסייה.

ד"ר אמיר פלק: אנחנו שואפים להוריד את שיעור התמותה מהיפגעות ב-35%.

ד"ר אמיר פלק: אם אנחנו מניחים שהאוכלוסייה תמשיך לגדול באותו שיעור שהיא גדלה בשנים האחרונות ושנתקדם לעבר היעד שלנו בהדרגה עד שנצליח להגיע אליו בשנת 2030, אז נצליח למנוע בסך הכול 324 מקרי תמותה.

ד"ר אמיר פלק: אם נעמוד ביעד שלנו של להוריד ב-35% את שיעורי התמותה, נמנע 324 מקרים של תמותת ילדים.

וליד טאהא: להגיע עד 3?

וליד טאהא: זה אחוזים?

אמיר פלק: כרגע שיעור התמותה הוא 4.6 ילדים ל-100,000, אנחנו רוצים ששיעור ההיפגעות ירד לשלושה ילדים ל-100,000.

אמיר פלק: זו המטרה שלנו.

אמיר פלק: השקף הבא: יעדים מוצעים - יעדים ספציפיים שקבענו בחלוקה לפי מנגנונים שונים, בחלוקה גילאים שונים.

אמיר פלק: קודם כול, יש לנו יעד להורדת שיעור התמותה כתוצאה מתאונות דרכים ב-35%; יש לנו יעד לצמצום התמותה כתוצאה מתאונות של רכב ממונע.

אמיר פלק: הכוונה לאופנועים, קטנועים, טרקטורונים, אופניים חשמליים, קורקינט חשמלי.

אמיר פלק: אנחנו מתמקדים ביעד הזה בגילאי 15 עד 17, בבני נוער; יש לנו יעד שמכוון לתאונות של הולכי רגל בגילאים 10 עד 14; יעד נוסף שמכוון לתאונות בבית בקרב פעוטות בגילאי 0 עד 4; יעד ספציפי לטביעה בבריכה.

אמיר פלק: זה מנגנון שראינו שיש עלייה משמעותית מאוד במספר הטביעות במהלך השנים ובמספר הטביעות בבריכה, כפי שנפרט בהמשך.

אמיר פלק: גם היעד הזה מכוון לגילאים הספציפיים של לידה עד 9; בנוסף לכל היעדים האלה שמתמקדים במנגנונים מסוימים, יש לנו גם יעד אחד כללי שמכוון לאוכלוסייה הבדואית – צמצום התמותה באוכלוסייה הבדואית לאור שיעורי התמותה הגבוהים שראינו שמאפיינים את האוכלוסייה הזאת.

אמיר פלק: התלבטנו והחלטנו להתייחס לכל שאר האוכלוסיות כמכלול, כלומר לא לקבוע יעדים ספציפיים עבור האוכלוסייה הערבית שאינה בדואית או עבור האוכלוסייה החרדית.

אמיר פלק: אנחנו כן ממליצים במקומות מסוימים לתעדף יישובים מאשכולות נמוכים, מאשכולות סוציו-אקונומיים נמוכים.

אמיר פלק: אנחנו משערים שלפחות חלק מההסבר להבדל בשיעורי התמותה בין ערבים ליהודים טמון ברמה סוציו-אקונומית של היישובים שלהם.

אמיר פלק: גם אם זה לא כל ההסבר, זה לפחות חלק ממנו.

יוסף ג'בארין: לגבי ההערה הזאת - האם יש לך יעד באחוזים לגבי כל קטגוריה?

יוסף ג'בארין: זה לא מובן מאליו שגם בקרב האוכלוסייה הערבית הבדואית זה יביא ליעד של 50%.

יוסף ג'בארין: אם יש לך יעד ספציפי שם, הייתי מצפה שהשיעור יהיה יותר גבוה.

יוסף ג'בארין: כלומר, מבחינת השיעורים, לא ראיתי שיש יחס מיוחד.

אמיר פלק: יש יחס מיוחד, כי היעד שלנו לאוכלוסייה הבדואית הוא צמצום ב-50%, שזה יותר מהיעד הכללי.

אמיר פלק: היעד הכללי שלנו הוא צמצום ב-35%.

אמיר פלק: כמובן שנשאף להגיע לכמה שיותר רחוק גם באוכלוסייה הבדואית ובכל אחד מהיעד שלנו.

אמיר פלק: כמובן שבאיזושהי רמה הם גם תלויים זה בזה, זאת אומרת שככול שנצליח לעמוד ביעד לגבי האוכלוסייה הבדואית, זה גם יקרב אותנו ליעד הכללי באופן משמעותי.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

אמיר פלק: בנוסף ליעדי ההיפגעות, שעליהם דיברנו עד עכשיו, יש לנו גם יעד ספציפי שמתייחס לעמדות של האוכלוסייה, בעצם לחשיפה וידע של הורים.

אמיר פלק: ביעד הזה אנחנו מתבססים על תשובות של הורים לסקר שאנחנו מבצעים כל שנה.

אמיר פלק: אנחנו שואלים אותם עד כמה הם נחשפו לנושאי בטיחות בשנים האחרונות.

אמיר פלק: זה סקר שאנחנו מבצעים במדגם מייצג של הורים גם באוכלוסייה היהודית וגם באוכלוסייה הערבית.

אמיר פלק: אנחנו שואלים אותם עד כמה הם נחשפו לנושאי בטיחות בשנתיים האחרונות, ומי שהשיב בחיוב נשאל גם עד כמה החשיפה הזאת הניעה אותו לפעולה.

אמיר פלק: אנחנו מודדים בזה את אחוז ההורים שענו בחיוב לשתי השאלות האלה.

אמיר פלק: בסקר שביצענו בשנת 2019, 42% מההורים בשתי האוכלוסיות, גם באוכלוסייה היהודית וגם באוכלוסייה הערבית, השיבו בחיוב לשאלות האלה של חשיפה לנושאי בטיחות והנעה לפעולה.

אמיר פלק: השאיפה שלנו היא שעד סקר עתידי שנבצע בשנת 2030 האחוז הזה יגדל ב-33% ובסקר שנבצע 56% מההורים ישיבו בחיוב לשתי השאלות האלה.

אמיר פלק: זו המטרה שלנו ביעד לגבי חשיפה וידע של הורים, מתוך הנחה שהחשיפה והידע הם אלה שמגדילים את המוטיבציה של ההורים לדאוג לנושא הבטיחות, לרכוש ידע, לשפר את ההשגחה שלהם על הילדים.

אמיר פלק: זה מה שבסופו של דבר יוביל לשיפור שיעורי ההיפגעות.

יוסף ג'בארין: אני מניח שזה מסתמך על מה שקורה בעולם.

יוסף ג'בארין: בדקתם איך מצליחים לצמצם את הפגיעות בעולם?

יוסף ג'בארין: זה היה אחד הקריטריונים החשובים?

אמיר פלק: למעשה כל היעדים שלנו התבססו גם על מה שקורה בעולם, על מה שקורה במדינות מפותחות אחרות.

אמיר פלק: הסתכלנו גם על מה שקורה בארצות הברית וגם על האיחוד האירופי.

אמיר פלק: זה מה שהניע אותנו לקבוע יעדים יחסית שאפתניים, יעדים של יותר מ-30% של צמצום בשיעור התמותה.

אמיר פלק: ראינו שאלה יעדים שמדינות מפותחות אחרות מצליחות לעמוד בהם.

יוסף ג'בארין: אני שמח שאתה אומר יעד שאפתני.

יוסף ג'בארין: מנקודת המבט שלי, כיו"ר הוועדה, זה לא נראה שאפתני מדיי.

יוסף ג'בארין: תוך עשור אפשר וצריך להגיע ליעדים כאלה.

אמיר פלק: בהחלט.

אמיר פלק: כשקבענו אותם התלבטנו עד כמה להסתמך על המגמה עד היום ועד כמה לשאוף למשהו שהוא הרבה יותר טוב.

אמיר פלק: אם אנחנו מסתמכים על מה שקורה עד היום, על מה שקורה בשנים האחרונות, אין כל כך סימנים של ירידה.

אמיר פלק: בשקף שלפני

אמיר פלק: כם אפשר לראות את שיעורי התמותה מהיפגעות לא מכוונת ל-100,000 ילדים.

אמיר פלק: אנחנו רואים מגמות לאורך שנים, מ-2009 עד 2019, ולכל שנה רואים ממוצע תלת-שנתי שלוקח בחשבון את אותה שנה, את השנה שלפני ואת השנה שאחרי.

אמיר פלק: בסך הכול, לאורך כל התקופה, אנחנו מדברים על ירידה של 9% בשיעור התמותה, ירידה מתונה.

אמיר פלק: אם אנחנו מפרקים את התקופה, אנחנו שמים לב שבשנים הראשונות, 2016-2014, הייתה ירידה יותר משמעותית, ירידה של כמעט 3% בשנה.

עאידה תומא סלימאן: איך אתם מסבירים את זה?

אמיר פלק: האמת שאין לנו הסבר מלא לתופעה, למה הירידה נעצרה.

וליד טאהא: יכול להיות שזה קשור לשאלה איפה זה נעצר.

בועז טופורובסקי: הכניסה של אופניים חשמליים.

אמיר פלק: הכניסה של אופניים חשמליים השפיעה.

אמיר פלק: אנחנו נראה שיש שם עלייה.

אמיר פלק: אנחנו נראה שיש עלייה משמעותית בתמותה כתוצאה מטביעה, במיוחד בטביעה בבריכות.

בועז טופורובסקי: בגלל גידול בבריכות הפרטיות.

אמיר פלק: יש עלייה בתאונות של הולכי רגל אצל ילדים בגילאי 10 עד 14.

אמיר פלק: יכול להיות שזה קשור לכניסה של הניידים.

אמיר פלק: אבל אף אחד מהמנגנונים האלה לא מסביר את הכול.

אמיר פלק: זו איזושהי תופעה שהיא מעבר למנגנונים ספציפיים שיכולים להסביר חלק ממנו.

יוסף ג'בארין: האם תוכל לומר שבקצב השינוי הזה, שהוא לא משמעותי – הצבעת על האוכלוסייה הערבית, במיוחד האוכלוסייה הערבית הבדואית – מה המגמה שם?

יוסף ג'בארין: בהסתכלות של עשור פחות או יותר הפער הולך ומתעצם?

אמיר פלק: צריך להפריד, אנחנו מתייחסים לאוכלוסייה בדואית ואוכלוסייה ערבית.

אמיר פלק: באוכלוסייה הערבית הלא בדואית הפער מצטמצם במידה.

אמיר פלק: לפי הנתונים של מאגר התקשורת שלנו – אלה הנתונים שאנחנו מסתמכים עליהם פה – השיפור באוכלוסייה הערבית הלא בדואית הוא השיפור היותר משמעותי מבין כלל האוכלוסיות.

אמיר פלק: אם אנחנו לוקחים את האוכלוסייה הבדואית ספציפית, שם אנחנו לא רואים מגמה של שיפור, אנחנו רואים מגמה של יציבות.

אמיר פלק: מגמה של יציבות במספרים שהם מאוד גבוהים, כמו שראינו עד עכשיו, הם גבוהים במיוחד אצל ילדים בגילאים של 0 עד 4.

אמיר פלק: שיעורי התמותה במגזר הבדואי בגילאים האלה הם 30 מקרים ל-100,000.

וליד טאהא: תלוי מה נעשה כדי להוריד.

וליד טאהא: אתה מתכוון שאתה לא רואה רמה של שיפור למרות המאמצים שנעשים או שבכלל לא נעשה הרבה?

יוסף ג'בארין: אלה השאלות שנפנה עכשיו למשרדי הממשלה.

אמיר פלק: בעיקרון כן נעשים מאמצים מצדנו באוכלוסייה הבדואית.

אמיר פלק: אם אנחנו רואים שיפור, זה שיפור שהוא ממש בשנתיים האחרונות והוא עוד לא נכנס לסטטיסטיקות שלנו כאן.

אמיר פלק: כלומר, אנחנו מציגים את הנתונים שלנו לתקופה יותר רחבה.

יוסף ג'בארין: מה קורה באוכלוסייה החרדית?

אמיר פלק: באוכלוסייה החרדית זה משתנה מאוד לפי גילאים.

אמיר פלק: בעיקרון המגמות אצלם הן אותן מגמות כמו בכלל האוכלוסייה, מגמה של שיפור מתון כמו בכלל האוכלוסייה.

אמיר פלק: נקודת התורפה של האוכלוסייה החרדית בהשוואה לאוכלוסייה הלא חרדית היא בגילאים הנמוכים, גילאי 0 עד 4 ו-5 עד 9, שיש להם שיעור גבוה של פגיעות בבית, בסביבה של הבית.

אמיר פלק: בגילים יותר מאוחרים החרדים לא בהכרח נפגעים יותר מאשר האוכלוסייה הלא חרדית.

אמיר פלק: מבחינת כל הקבוצות שבסיכון, הקבוצה החרדית פחות בסיכון בהשוואה לאוכלוסייה הערבית ובמיוחד בהשוואה לאוכלוסייה הבדואית.

יוסף ג'בארין: אמיר, תודה.

יוסף ג'בארין: השליטה שלך בנתונים, בחתכי הגיל וכו', מרשימה.

יוסף ג'בארין: אנחנו נחזור אליך בהמשך, תנסה למקד את החלק השני בחמש דקות, כדי לאפשר מספיק זמן גם לנציגי הממשלה.

יוסף ג'בארין: אני מברך את חברי הכנסת שהצטרפו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יוסף ג'בארין: שניכם מלווים את הנושאים האלה.

יוסף ג'בארין: אני מכיר את העבודה שלכם בתחום.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת ווליד טאהא, ביקש להתייחס.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

וליד טאהא: תודה, כבוד היושב-ראש, ותודה גם לחברים מארגון בטרם.

וליד טאהא: מי שעבד ברשות מקומית יודע שיש לכם נגיעה בעבודה השוטפת ברשויות המקומיות.

וליד טאהא: לא הזכרתם את זה, אבל אני מכיר את זה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת ווליד טאהא היה עד לפני כשנה ראש מחלקת החינוך בכפר קאסם.

וליד טאהא: אובדן חיים בכלל הוא קשה מאוד, אבל אובדן חיים של ילדים הוא נורא, הוא מזעזע.

וליד טאהא: המשפחה נושאת את הכאב הזה ללא סוף.

וליד טאהא: לכן צריך לעשות כל מה שרק אפשר כדי למנוע היפגעות של ילדים בתאונות.

וליד טאהא: אנחנו מדברים פה על נתונים מאוד קשים שמתייחסים אך ורק לתאונות, להיפגעות של ילדים כתוצאה מתאונה, לא ממחלות רגילות, וזה מה שבאמת מזעזע.

וליד טאהא: כמובן שהדיון הוא כללי וחשוב לשמור על כל הילדים, ללא קשר לסוג האוכלוסייה ולמוצא, זה מובן מאליו, אבל הפילוח שעשיתם הוא משום שגם אתם מבינים שיש הבדלים בין היישובים ברמת התשתיות ובדברים אחרים, שמן הסתם גם משנים את אחוזי ההיפגעות בין האוכלוסיות.

וליד טאהא: לצערנו יש הרבה כבישים ביישובים הערבים שאין בהם מדרכות או שיש מדרכות שנעשה בהן שימוש זדוני שלא לצורכי הולכי הרגל.

וליד טאהא: שני הדברים מגבירים את הסיכויים להיפגעות ילדים.

וליד טאהא: על כך אני רוצה לשמוע מכם, מהפעילות השוטפת שלכם מול הרשויות, אם אתם שמים דגש על הצורך במדרכה שאפשר ללכת בה, שילד לא יצטרך לרדת לכביש ולסכן את עצמו.

וליד טאהא: צריך גם לתת דגש על הנושא של מעברי החצייה.

וליד טאהא: לפעמים אתה הולך בכביש ואתה לא רואה מעבר חצייה.

וליד טאהא: איפה הילד צריך לחצות במצב כזה?

וליד טאהא: בכל נקודה שהוא יחשוב לעבור, היא תהווה סכנה לגביו.

וליד טאהא: כמובן שהנושא הזה חשוב ביתר שאת היכן שיש מוסדות חינוך ומוסדות מסוג אחר שיש בסביבתם תנועה של הולכי רגל.

וליד טאהא: הנושא הזה חשוב מאוד.

וליד טאהא: הנושא השלישי שאני מבקש התייחסות לגביו הוא עניין התקציבים.

וליד טאהא: האם התקציבים שאתם מקבלים מהממשלה ומגופים אחרים, אני מניח שגם תומכים בארגון, מספיקים כדי לאפשר את התנאים להורדת אחוזי התמותה כתוצאה מהיפגעות מתאונות?

וליד טאהא: האם הרשויות המקומיות אכן מקצות את החלק שלהן לטובת הנושא החשוב הזה?

וליד טאהא: הדבר האחרון, איזה מבין שכבות הגיל, לידה עד 17, איזה גיל ספציפי הוא הכי פגיע מבין כל הגילאים?

וליד טאהא: תודה רבה, ותודה גם על המאמץ שלכם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, חבר הכנסת טאהא.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אוסמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, סבאח אל ח'יר.

אוסאמה סעדי: קודם כול, תודה לכם, לארגון בטרם, על העבודה שאתם עושים בתחום הזה.

אוסאמה סעדי: היעד לצמצם ב-35% הוא יעד שאפתני.

אוסאמה סעדי: היינו רוצים להגיע ל-100%, אבל בכל זאת אנחנו רואים את הסטטיסטיקה.

יוסף ג'בארין: אבל יחסית לעשור האחרון, שלא היה שיפור כזה, זה - - -

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שזו הורדה בשליש.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על חיי אדם שיינצלו ואם היעד הזה יתממש זה 324 ילדים.

אוסאמה סעדי: תמיד אמרנו שגם אם נציל חיי ילד או חיי אדם אחד, זו מצווה, קל וחומר שאנחנו מדברים על מאות ילדים.

אוסאמה סעדי: מהמספרים האלה אני מבין שאם אנחנו רוצים להוריד בשליש ויינצלו בערך 300, אז מניח שהמאה אחוז זה בערך אלף ומשהו.

אוסאמה סעדי: לכן כאשר אנחנו מדברים על 1,200 ילדים שמתים מתאונות, האחריות כולה היא עלינו כולנו – על המדינה, על הרשויות, על ההורים, לא על הילדים.

אוסאמה סעדי: אי אפשר להאשים ילד במוות שלו, בין אם זה בטביעה בבריכה ובין אם זה בתאונה.

אוסאמה סעדי: המספרים והפילוח הם גם נותנים את התשובה, כי אם אני מסתכל על הקבוצה של יהודים, ללא חרדים, שמהווים 57% מכלל הילדים, אחוז התמותה הוא 38%, הוא מוריד את העקומה.

אוסאמה סעדי: אם אני מסתכל על האוכלוסייה הבדואית – הנקודה המרכזית היא בקבוצה של הילדים הערבים הבדואים בדרום, שמהווים 4.5% מכלל האוכלוסייה, אבל שיעור התמותה שלהם כתוצאה מתאונות הוא 18% .

אוסאמה סעדי: גם בקבוצה של הילדים הערבים בכלל, ששיעורם הוא 20%, אחוז ההיפגעות שלהם הוא 25%.

אוסאמה סעדי: לכן אני הולך להמלצות שלכם.

אוסאמה סעדי: צריך לרכז את המאמצים והמשאבים בשתי הקבוצות האלה.

אוסאמה סעדי: לא רק שכך נשיג את היעד של 35%, אלא אפילו יותר.

אוסאמה סעדי: לכן כאשר מדברים על המצב בכפרים המוכרים והלא מוכרים בפזורה הבדואית, כאשר מדברים על תשתיות פיזיות, צריך לדבר על אי-קיום של תשתיות פיזיות בכלל.

אוסאמה סעדי: לכן צריך להשקיע פה את המאמצים והתקציבים הדרושים, על מנת להביא להכרה ביישובים האלה ולהביא תשתיות שיחסכו חיי אדם.

אוסאמה סעדי: לגבי חקיקה וגיבוש מדיניות – על איזה חקיקה אתם מדברים?

אוסאמה סעדי: אנחנו פה המחוקקים וכדי שנוכל לסייע ולדחוף בעניין הזה, אנחנו צריכים לדעת איזה חקיקה דרושה.

אוסאמה סעדי: למשל, חברי בועז הזכיר את העניין של אופניים חשמליים – האם ללכת בכיוון של חקיקה?

אוסאמה סעדי: אני יודע שכל תאונות החצר הן בדרום ובשיעורים גדולים.

אוסאמה סעדי: אולי פה צריך חינוך או הסברה, כפי שכתבתם בסעיף האחרון בהמלצות שלכם.

אוסאמה סעדי: לכן, כבוד היושב-ראש, אני מבקש פירוט בנושאים האלה של חקיקה, על מנת שאולי אתה, כיושב-ראש ועדה, עם הוועדה תדחוף ותקדם.

אוסאמה סעדי: בעניין התשתיות הפיזיות – צריך לתרגם באופן מעשי, כי אנחנו לא נתרגם את זה למעשים, מספרים ותקציבים, אז לא נשיג את היעד.

אוסאמה סעדי: תודה לכם.

יוסף ג'בארין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה על העבודה הנהדרת שאתם, ארגון בטרם, עושים.

בועז טופורובסקי: אני רוצה להגיד קודם כול את דעתי האישית.

בועז טופורובסקי: דעתי האישית היא שכשמדברים על חיי אדם, בטח חיי ילדים, כשקובעים יעדים, צריך לשאוף לעולם אוטופי, עולם שבו יש אפס הרוגים, ומה היינו רוצים לקבל.

בועז טופורובסקי: ואז, כשבאים אל מקבלי ההחלטות וגם אלינו, כשאנחנו מבינים שמאפס הרוגים נקבל חמישה הרוגים, אם נצמצם כאן וכאן, אז נשיג יותר.

בועז טופורובסקי: ברגע שאתם הולכים ל-35%, אז עכשיו מכאן יצמצמו את הדברים וזה היעד.

בועז טופורובסקי: היעד הוא עדיין לחיות עם כמות הרוגים מסוימת.

בועז טופורובסקי: אני חושב שבמיוחד בילדים כך צריך לעבוד.

בועז טופורובסקי: זו דעתי.

בועז טופורובסקי: אני מגיע לנושא הספציפי, ברשות

בועז טופורובסקי: כם אני רוצה להתמקד בתאונות דרכים, אבל זה נוגע לכל.

בועז טופורובסקי: אני רואה מה כתבתם, עברתי על זה קצת, גם הכנתי הרבה סטטיסטיקות, אבל נשים את זה בצד.

בועז טופורובסקי: תוכנית עם יעדים בלי שהיא תהיה מורכבת עם צעדים ברורים, עם תקציבים ועם שותפות מלאה של כל משרד ואחריות שלו, היא לא תצא לפועל.

בועז טופורובסקי: אנחנו רוצים שהדברים ייצאו לפועל ולכן אני אשמח שאתם תגידו לי מה שיתוף הפעולה שלכם עם הגורמים הרלוונטיים, למשל הרלב"ד, משרד החינוך – כי יש משמרות זה"ב, יש הכנת בגרויות, יש תקציבי הדרכה שירדו – משרד התחבורה.

בועז טופורובסקי: אנחנו צריכים להבין גם אם יש סביב ההמלצות הכלליות גם המלצות ספציפיות, עומד לידן סעיף תקציבי, מה עמדת המשרד בכל דבר.

בועז טופורובסקי: כך תתנו לנו גם כלים לעבוד, כדי להציל ילדים.

בועז טופורובסקי: אם נדע מה הצורך הספציפי, כמה זה עולה, מה עמדת המשרד, מה הפער, נדע לעבוד בשבילכם, כדי לגשר על הפער הזה.

בועז טופורובסקי: אני יודע שלא יהיה לכם זמן עכשיו לתת לנו פירוט מלא, אבל מה שתוכלו בכלליות, אבל אם אחר כך תשלחו לי באופן אישי, אני גם אעבוד בשביל זה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאלה חלק מהשאלות שהעליתי בשיחה שהייתה לנו קודם.

יוסף ג'בארין: אני מניח שיתייחסו לשאלה הזאת.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: האמת היא שאני מלווה את העבודה של בטרם כבר כמה שנים ואני חייבת לומר שחלק מהשיפור מתבטא בהורדת מספר התאונות, אבל יש גם עלייה בצורת העבודה ובמידה שאתם מנגישים עבורנו, כדי שנוכל להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שכל הנושא של תאונות ותמותה של ילדים הוא דבר כואב מאוד, במיוחד כאשר אנחנו יודעים שמאחורי זה גם משפחה שלמה שעולמה לתקופה מסוימת חרב עליה ולוקח הרבה זמן להתאושש מזה.

עאידה תומא סלימאן: זה במיוחד אם זו תאונה בתוך הבית או בסביבת הבית, כך שהאחריות של ההורים במקרה הזה היא גדולה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל כמו בכל נושא, אי אפשר לדבר רק על הגורם האנושי ורק על האחריות האישית, אלא חייבים לראות את זה כנושא פוליטי כללי ולהסתכל מה המדיניות בטיפול בנושא הזה, ומשם לנסות להבין.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שחשבתי עליהם ברגע שראיתי שיש עצירה מסוימת – כמובן הפילוח של תת- קבוצות ואיך זה מתבטא בתת-קבוצות, זה דבר חשוב מאוד, גם כדי למדוד את הדרכים שהביאו להורדה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לקבוע את כל הפרמטרים שאכן יכולים לעזור לנו בהורדת הפגיעות והתאונות ולנסות לפלח, כמו שאמרו חבריי חברי הכנסת, מה נעשה בכל תחום, בכל פרמטר, כדי להוריד אותו וכדי לנסות לשפר את המצב, לא נוכל לדעת למה נעצרנו פה.

עאידה תומא סלימאן: למשל, יכול להיות שהמאמצים שהושקעו בהעלאת מודעות שיפרו קצת את המצב, אבל לא חל שינוי אמיתי בתשתיות, למשל בעניין ילדים ערבים בדואים.

עאידה תומא סלימאן: התשתיות עדיין אותן תשתיות וחוסר התשתיות עדיין אותו הדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכל העניין של התכנון של המרחב שהילדים נמצאים בו הוא לא תכנון שלוקח בחשבון את העניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת למה יש תאונות דריסה בחצר הבית של הילדים.

עאידה תומא סלימאן: זה כאשר חצר הבית היא גם חניון וגם מקום משחקים וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדי שנוכל לפרק את הנושאים, אנחנו צריכים לדעת מה נעשה בכל פרמטר שעשוי להוריד את התאונות, כמה מאמצים השקיעו משרדי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים רק על מסע העלאת מודעות שעושים בטרם או עושים ארגונים אחרים, אנחנו רוצים לשאול מה המדינה עושה כדי לשנות.

עאידה תומא סלימאן: פה התפקיד שלנו.

עאידה תומא סלימאן: כמה הושקע בהעלאות מודעות, כמה הושקע בשינוי התשתיות, כמה הושקע בכל מיני גורמים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: כמובן התפתחויות לאורך השנים גורמות לסוג אחר של תאונות, כמו כניסת הסלולריים לשימוש ילדים.

עאידה תומא סלימאן: פעם הלכתי בשכונה חרדית בירושלים, ואחד הדברים ששמתי לב אליהם היה שלא ראיתי אפילו ילד אחד קטן עם סלולרי.

עאידה תומא סלימאן: פתאום קלטתי כמה ילדים אנחנו רואים שקופצים לכביש תוך כדי דיבור בסלולרי.

עאידה תומא סלימאן: הוזכר עניין הצעות החקיקה.

עאידה תומא סלימאן: אתם אנשי המקצוע וזה יעזור לנו מאוד, כחברי כנסת, אם תפרטו בנושא.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: כל חברי הכנסת בעצם אומרים תנו לנו רעיונות פרקטיים שנוכל גם לאמץ, גם לעקוב, גם לקדם.

יוסף ג'בארין: גם אם לא נספיק היום לעבור על כל הרעיונות, נוכל בוודאי לקיים דיוני המשך.

יוסף ג'בארין: אני מודע לכך שחלק מהמשתתפים בדיון – משרד החינוך, משרד העבודה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים - ביקשו להתייחס, אבל לפני כן אני מבקש שנסיים את הצגת הדוח.

אורלי סילבינגר: לפני שאני מתייחסת לנושאים החשובים מאוד שעלו פה, אני רוצה להסביר שהעבודה שעשינו ומה שרצינו להציג בפניכם, וכנראה שאולי לא נצליח את הכול, זה שלכל אחד מהיעדים ששמנו גם נתנו הסבר למה היעד הזה נקבע, מבחינת מגמות, איפה אנחנו נמצאים, מה קורה בפועל, וגם מה ארגון בטרם, כארגון חוץ-ממשלתי, מקצועי, ממליץ לממשלה ברמה של אסטרטגיות.

אורלי סילבינגר: אני מציעה שנטעם לפחות שניים-שלושה יעדים כדי שתראו איך זה נראה.

אורלי סילבינגר: אני כבר אומרת, כל המלצה שלנו כארגון חוץ-ממשלתי לא יכולה להיות מתוקצבת מראש.

אורלי סילבינגר: השותפים המשמעותיים שלנו זה מצד אחד משרדי הממשלה ואנשי המקצוע שיושבים שם ומצד אחר אתם, חברי הכנסת, שעושים איזושהי עבודת השלמה.

אורלי סילבינגר: השילוב הזה עובד מאוד-מאוד נכון.

אורלי סילבינגר: כדי לעשות שינוי, אין אסטרטגיה אחת.

אורלי סילבינגר: זה לא רק חקיקה.

אורלי סילבינגר: זה חייב להיות גם חקיקה, וגם חינוך, וגם תשתיות פיזיות שהיום הן מאוד קשות, וגם הסברה.

אורלי סילבינגר: השילוב הוא זה שעושה את השינוי.

אורלי סילבינגר: אתם תראו שבכל אחד מהנושאים אנחנו קצת משנים את ההמלצות, כך שגם חבריי מהממשלה שנמצאים היום בדיון בזום, אני כבר פונה ואומרת שמה שאנחנו שמים פה זה המלצות, מה שנקרא באסטרטגיות, את המה בסוף, איך עושים את זה, אנחנו יושבים יחד איתם, חושבים יחד איתם ומביאים את הידע מחו"ל.

אורלי סילבינגר: אני אתייחס לכמה שאלות שנשאלו.

אורלי סילבינגר: לגבי התשתיות – כפי שתראו, יש לנו הרבה המלצות לשיפור בתשתיות.

אורלי סילבינגר: בכל הנוגע לחקיקה – יש לנו המלצות לתהליכי חקיקה רחבים, ובעיקר הקצאת משאבים.

אורלי סילבינגר: הקצאת משאבים מסוגים שונים זה דבר משמעותי מאוד.

אורלי סילבינגר: אנחנו חיים במציאות שאנחנו מכירים אותה, תמיד נהיה מעוטי משאבים, אבל בסופו של דבר צריך לבחור נכון.

אורלי סילבינגר: אחד הדברים שבטרם מאוד מתגאה בהם זה שאנחנו מחפשים את העבודה הכי אפקטיבית שאפשר.

אורלי סילבינגר: כמו שאמרה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבים פה חברי כנסת שהם שותפים לדרך של בטרם הרבה מאוד זמן, ובכלל לבטיחות הילדים, ולא סתם העליתם את הדברים שהעליתם, כי העליתם אותם מדם ליבכם.

אורלי סילבינגר: בכל הנוגע לנושא של המשאבים מצד אחד והתשתיות מצד שני, ככול שנדייק יותר איפה צריך להתמקד, נוכל לעשות את העבודה המתאימה יותר ולהגיע לתוצאות טובות יותר.

אורלי סילבינגר: לגבי משאבים אני יכולה לשבת פה ולהתבכיין ולהגיד שאין מספיק משאבים ובטרם לא מקבל מספיק והמשרדים לא מקבלים מספיק, אבל המטרה שלנו היא לייצר יותר משאבים ולעשות יותר טוב עם המשאבים שיהיו לרשותנו.

אורלי סילבינגר: לגבי רשויות מקומיות – הן שותפות מאוד משמעותיות לקידום בטיחות ילדים.

אורלי סילבינגר: אני אומר משהו שהוא אולי לא פופולרי, אבל לפעמים לראש עיר יש יותר מנדט מאשר לראש ממשלה לעשות שינוי.

אורלי סילבינגר: יש לו יותר יכולת.

אורלי סילבינגר: בחודשים האחרונים גיבשנו תוכנית מאוד עשירה לפעילות בנושא רשויות מקומיות ומתכוונים עכשיו לחשוף אותה לכלל הרשויות המקומיות ומזמינים אותם לקחת חלק.

אורלי סילבינגר: לגבי האוכלוסייה הבדואית – יש שם בעיה אמיתית ואקוטית.

אורלי סילבינגר: לא סתם אנחנו חוזרים אליה.

אורלי סילבינגר: אני ממליצה שהיא תקבל התייחסות בעבודת הממשלה, בהחלטות ממשלה ייעודיות וספציפיות.

אורלי סילבינגר: לגילאים ספציפיים – ילדים בגיל לידה עד ארבע הם קבוצת סיכון כללית, אבל ככול שאתם תראו את היעדים ששמנו, לכל תחום היפגעות יש גילאים יותר ספציפיים שהם יותר פגיעים, ולכן למשל גם שמנו יעדים לבטיחות הולכי רגל בגילאים 11 עד 14, כי שם מצאנו את האוכלוסייה הכי פגיעה שאפשר לעשות בה שינוי הכי גדול.

אורלי סילבינגר: דבר אחרון – חבר הכנסת בועז טופורובסקי, אני רוצה להתייחס למה שאמרת.

אורלי סילבינגר: יש תמיד פער בשאלה אם אנחנו צריכים לשים יעד אפס, כי אי אפשר להסכים לפחות מזה, לבין כשאתה רוצה לרתום שותפים.

אורלי סילבינגר: שמנו יחד עם ממשלת ישראל יעד – השותף הכי ותיק של בטיחות הילדים במדינת ישראל זה משרד הבריאות.

אורלי סילבינגר: חברתי זהבה רומנו, שמובילה את כל המהלך של התוכנית הלאומית שמשרד הבריאות מוביל עם ארבעה משרדי ממשלה שונים – ותמיד אנחנו שואלים את עצמנו אם לשים יעד אפס או לשים יעד שהוא שאפתני, אבל ריאלי, כדי לגרום לאנשים יותר להתחבר.

אורלי סילבינגר: תמיד אין תשובה אחת לזה, כי יש כאלה שיגידו שאם תשימו יעד אפס והוא בלתי אפשרי, יהיה קשה להירתם.

אורלי סילבינגר: אני מסכימה איתך בהוויה הכללית, אתה צודק שאסור לנו להסכים שילד אחד ייפגע, אבל כששמנו את יעדי 2020, אפילו ליעד ההוא היה קשה מאוד להגיע, כי חסרים משאבים, אולי חסר ידע או יכולת למקד בתוך המשרדים.

בועז טופורובסקי: אין ספק שמבחינת הצלחה יהיה יותר קל להגיע ליעד של 35% מאשר לומר שזה מה שצריך בשביל אפס, אבל כדי להגיע ל-35% אפשר לוותר על זה ועל זה ועל זה.

בועז טופורובסקי: אני מציעה שד"ר אמיר פלק ייתן לנו טעימה של איך נראים היעדים ואיך אנחנו מציבים אותם.

יוסף ג'בארין: לא ראיתי פילוח של מקור התאונות.

אמיר פלק: נעבור ליעד של צמצום תאונות דרכים ב-35%.

יוסף ג'בארין: מה שיעור האחריות של תאונות הדרכים על הפגיעות?

אמיר פלק: כ-50% מהפגיעות הן תאונות דרכים.

יוסף ג'בארין: אתה שומע, בועז, 50% מכלל התאונות הן תאונות דרכים וכל השאר זה טביעות - - -

אמיר פלק: השאר זה טביעות, נפילות, מקרי חנק, שריפה.

אמיר פלק: המקור הכי משמעותי שמשפיע על מספר הנפגעים אחרי תאונות דרכים זה טביעה.

יוסף ג'בארין: לרבות בבריכות בית כמובן.

אמיר פלק: הרבה מאוד.

אמיר פלק: שם גם הייתה הכי הרבה עלייה בשנים האחרונות.

אמיר פלק: בשקף המוצג אנחנו רואים מגמה של שיעורי תמותה של תאונות דרכים.

אמיר פלק: בעצם אותה מגמה שראינו קודם עבור כלל ההיפגעות, אנחנו רואים אותה גם לגבי תאונות דרכים ספציפית.

אמיר פלק: אנחנו רואים ירידה עד אמצע התקופה ומאמצע התקופה אנחנו רואים עלייה בשיעור התמותה.

אמיר פלק: שקף: פילוח לפי מנגנונים של תאונות דרכים.

אמיר פלק: כאן אנחנו רואים את מספר מקרי התמותה לשנה בחלוקה לפי תקופות: תקופה מוקדמת, 2009 עד 2014; תקופת אמצע – 2014 עד 2016; התקופה הכי מאוחרת – 2017 עד 2019.

אמיר פלק: כאן אנחנו יכולים לראות באיזה מנגנונים הייתה עלייה ובאיזה מנגנונים דווקא הייתה ירידה.

אמיר פלק: שימו לב למנגנון השלישי – רכב ממונע אחר, כולל אופניים חשמליים.

אמיר פלק: שם אנחנו רואים את העלייה הכי משמעותית.

אמיר פלק: זה אומנם לא המנגנון שמסביר הכי הרבה פגיעות, אבל מספר מקרי התמותה לשנה הכפיל את עצמו במנגנון הזה של רכב ממונע שהוא לא מכוניות, אלא בעיקר אופניים חשמליים, טרקטורונים ואופנועים.

אמיר פלק: עוד מנגנון שהיה בו גידול זה אופניים לא חשמליים.

אמיר פלק: גם באופניים לא חשמליים היה גידול משמעותי.

אורלי סילבינגר: המלצות בנוגע לצמצום תאונות הדרכים – דוגמה להמלצה שלנו לשילוב בין ארבע אסטרטגיות: הדבר הראשון שאנחנו מדברים עליו הוא תיקון חקיקה בנושא שימוש במושבי בטיחות ומיקום הושבת ילדים ברכב.

אורלי סילבינגר: אנחנו יודעים שהיום ההמלצות הבין-לאומיות, החקיקה הבין-לאומית מקדימה את החקיקה בישראל.

אורלי סילבינגר: החקיקה בישראל מפגרת אחרי החקיקה הבין-לאומית.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים פה על תיקון חקיקה, הטמעת שימוש באמצעים טכנולוגיים - - -

בועז טופורובסקי: בשבוע שעבר היה לנו על זה דיון בוועדת הכלכלה.

אורלי סילבינגר: נכון, יש דיון שלם על זה ובטרם הוא חלק ממנו.

אורלי סילבינגר: נעשה היום דיון מאוד מקצועי בין כל השותפים.

יוסף ג'בארין: היה פה גם דיון עם סגן השר בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אגב, עכשיו צריך לחזור ולקיים דיון מעקב.

בועז טופורובסקי: הדבר היחיד שהן כן שוקלים זה הגבלת הגיל בישיבה מקדימה.

בועז טופורובסקי: את כל שאר ההמלצות שלכם הם לא מקבלים.

אורלי סילבינגר: כרגע אנחנו עדיין בפערי חקיקה עם ישיבה נגד כיוון הנסיעה וכו'.

יוסף ג'בארין: זה מחייב פה טכנולוגיה.

יוסף ג'בארין: אני מבין שבתאונות דרכים, שזה 50% מכלל מקרי התמותה, זה כולל שכחת ילדים.

אורלי סילבינגר: כן.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים על הטמעת שימוש באמצעים למניעת היפגעות בסביבת הרכב, לרבות נסיעה לאחור, באמצעות חקיקה, תמריצים, הסברה וכו'.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים בהמלצות גם על נושא התשתיות.

אורלי סילבינגר: חייבים להקצות משאבים לשיפור תשתיות תחבורה ודרך במיוחד באשכולות במצב סוציו-אקונומי נמוך ובפרט ביישובים ערבים.

אורלי סילבינגר: כמו כן, הקצאת שטחים ותשתיות עירוניות לרכיבה על אופניים, מגרשים ייעודיים, שבילי הליכה, רכיבה וכו'.

אורלי סילבינגר: ברמת האכיפה: הגברת האכיפה המשטרתית על נסיעה על פי חוק באזורים מרובי תאונות.

אורלי סילבינגר: אנחנו יודעים שיש סימון במקומות כאלה; הגברת אכיפה בנושא רכיבת אופניים על פי חוק, כי יש היום חוק ואם תהיה אכיפה אז תהיה גם יותר היענות של הציבור.

אורלי סילבינגר: אנחנו יודעים שזה עובד במדינות מערביות .

אורלי סילבינגר: הסברה, חינוך ומניעה: אנחנו ממליצים לקיים פעולות הסברה לשימוש במושבי בטיחות; לחגור ילדים באופן בטוח; לעדכן את תוכניות הלימוד בנושא זהירות בדרכים בתוך מערכת החינוך בהתאם לחקיקה, לחידושים הטכנולוגיים ונתוני ההיפגעות הקיימים; לקיים שיעורי רכיבה בטוחה בגילאי היסודי והחטיבה, מה שנעשה היום ולהגביר את זה; להמשיך ולקיים פעולות הסברה וחינוך לרכיבה נכונה שפונות גם לילדים וגם להורים, כי בסופו של דבר ילד בגיל 11 שעולה על אופניים חשמליים, יש פה אחריות ראשונית של ההורים על זה שהם נתנו לילד לעלות על האופניים הללו, כי יש לחץ חברתי.

אורלי סילבינגר: אבל עצם העובדה שילד בגיל 11 יכול להבין שאסור לו לעשות את זה, אם תהיה הסברה יותר משמעותית, לזה שחברתית הוא לא יכול להרשות לעצמו – השילוב הזה הוא קריטי.

אמיר פלק: היעד הבא – אני רוצה להמחיש מה שקורה בכל מה שקשור לרכב ממונע אחר.

אמיר פלק: הרוב המכריע של הפגיעות של רכב ממונע אחר הן בגילאי 15 עד 17.

אמיר פלק: היעד שהצבנו כאן הוא להוריד שאת שיעור התמותה ב-50%, בעצם להחזיר את שיעור התמותה לרמה שהייתה לפני מספר שנים.

אמיר פלק: הייתה עלייה משמעותית מאוד בשיעור התמותה כתוצאה מתאונות רכב ממונע אחר.

אמיר פלק: שקף - פילוח של התאונות לפי תקופות:

אמיר פלק: גם בשקף הזה אנחנו רואים את מספר מקרי התמותה לשנה בחלוקה לפי התקופות שראינו קודם.

אמיר פלק: בצד שמאל של השקף אפשר לראות את כלל התאונות וניתן לראות שעלינו מארבעה מקרי תמותה בשנה בין השנים 2009 – 2014 לשמונה מקרי תמותה בשנה בשנים האחרונות.

אמיר פלק: בעצם מספר המתים כל שנה הכפיל את עצמו במהלך השנים.

אמיר פלק: בצד ימין של השקף אנחנו רואים באיזה כלים העלייה הזאת התרחשה.

אמיר פלק: אנחנו רואים שיש הרבה תאונות באופנועים וקטנועים.

אמיר פלק: גם קודם, לאורך כל השנים, היו הרבה תאונות עם אופנועים וקטנועים, אין כאן עלייה משמעותית.

אמיר פלק: העלייה המשמעותית היא בטרקטורונים, שזה קורה בעיקר ביישובים ערבים, וכן באופניים חשמליים, מה שקורה בעיקר ביישובים יהודים.

אמיר פלק: למעשה עלינו ממצב שלא היו מקרי תמותה מאופניים חשמליים למצב שיש לפחות שני הרוגים בשנה.

אמיר פלק: כמובן שזה נובע מהשימוש הגובר באופניים חשמליים.

אורלי סילבינגר: היעדים שלנו הם לא רק בתחום תאונות הדרכים.

אורלי סילבינגר: חשוב לי להגיד שמה שאני מציגה פה זה לא דברים שלא קורים בכלל.

אורלי סילבינגר: כשאנחנו מסתכלים על מה שאנחנו ממליצים, חלקם קורה ואולי צריך להגביר, חלקם קורה וצריך להמשיך.

אורלי סילבינגר: אז לרגע שלא יישמע שכשאני מציגה את הדברים פה לא קורה שום דבר בשטח.

אורלי סילבינגר: אנחנו לא חיים בוואקום.

אורלי סילבינגר: המלצות ברמת תשתיות – כשאנחנו מדברים על היפגעות של ילדים מרכב ממונע אחר, הקצאת תשתיות ושטחים עירוניים מותאמים לרכיבה, כמו מגרשים ייעודים או הפרדה מפלסית או שבילי רכיבה, הם קריטיים; להקצות שטחים ותשתיות עירוניות לרכיבה על אופניים, אם זה מגרשים ייעודיים, שבילי רכיבה וכו', אלה דברים שגורמים להפרדה בין הילדים לבין הכביש.

אורלי סילבינגר: ברמת האכיפה: חייבים לאכוף את גיל המשתמש, במיוחד על כלים חשמליים.

אורלי סילבינגר: הם קטלניים, הם לוקחי חיים.

אורלי סילבינגר: יש לחייב להשתמש בקסדות שהוכחו כיעילות ברמה של 88% במניעת היפגעות ראש קשה, שזה בדרך כלל ההיפגעויות הקשות ביותר; כמובן לרכב על פי חוק.

אורלי סילבינגר: בכל הנוגע להסברה, חינוך ומניעה: משרד החינוך התחיל בעבר.

אורלי סילבינגר: כל הנוגע לקיום שיעורי תיאוריה בנושא נהיגה לתלמידי כיתות י' עד י"ב, הם מעולים; קיום פעולות הסברה וחינוך לרכיבה נכונה באמצעי מדיה שונים, לרבות התנסות שקיימת היום בחלק גדול מהרשויות המקומיות.

אורלי סילבינגר: מאוד-מאוד מבורך ברמה של לקדם את הנושא.

בועז טופורובסקי: גם כאן, הבנתי שהתקציב ירד מ-30 מיליון שקל ל-7 מיליון שקלים.

בועז טופורובסקי: אני מתכוון לתמיכה ברשויות המקומיות כדי לקיים את כל ההדרכות וכו'.

אורלי סילבינגר: הדרכה והסברה הם בסיס קריטי, מאחר שבסופו של דבר אנחנו מגדלים היום ילדים שבעתיד יהיו אזרחים יותר מודעים, יותר שומרי חוק, וזה יהיה חלק מהתרבות שלהם.

אורלי סילבינגר: הם לא יחשבו פעמיים.

אורלי סילבינגר: אנחנו קמים בבוקר מהמיטה, מכניסים את הרגליים לנעלי בית, רגל ימין לנעל ימין, רגל שמאל לנעל שמאל.

יוסף ג'בארין: אלה משאבים של משרד החינוך?

בועז טופורובסקי: קודם כול, זה בתקציב של הרלב"ד לרשויות המקומיות.

בועז טופורובסקי: יש כמאה חברות שמדריכות והבנתי שירד להם התקציב.

בועז טופורובסקי: דבר שני, משמרות הזה"ב, שזה חשוב מאוד, כל מה שקשור להדרכות הזה"ב עלה, אבל עדיין בחצי מבתי הספר אין את זה.

בועז טופורובסקי: יש בעיה – אומרים שיש בעיה של תשתיות, אי אפשר לעשות שם משמרות זה"ב, אבל אף אחד לא מטפל בתשתיות.

בועז טופורובסקי: לא מזמן היה דוח של הרלב"ד שהראה על בעיית תשתיות בסביבת בתי ספר.

בועז טופורובסקי: הראו ששנה לאחר מכן כמעט כל התשתיות, בעיקר בפריפריה, התיקון שלהם לא טופל.

בועז טופורובסקי: כך למעשה אנחנו משלימים עם הסכנות האלה לילדים שלנו.

יוסף ג'בארין: בשבוע הבא נייחד דיון לנושא הזה במסגרת היום המיוחד בכנסת.

יוסף ג'בארין: נעבור לנחמה לאור דרורי, מנהלת חטיבת החינות ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.

נחמה לאור דרורי: שלום לכולם.

נחמה לאור דרורי: אני מבקשת לברך את הוועדה ואת ארגון בטרם על הדיון המאוד חשוב הזה על היפגעות ילדים.

נחמה לאור דרורי: מבחינת הרלב"ד הנושא הזה נמצא, יחד עם השותפים שלנו, בראש סדר היום .

נחמה לאור דרורי: לרלב"ד יש את מרכז המידע הלאומי על נתונים שקשורים לתאונות הדרכים.

נחמה לאור דרורי: אנחנו מוכנים להעמיד את מסד הנתונים שלנו לטובת כל ארגון שפועל בתחום הזה.

נחמה לאור דרורי: אנחנו עובדים עם בטרם בשותפות קבועה, ארוכת שנים.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה לענות על כמה שאלות ששאלו חברי הכנסת ולמקד בשתי דוגמאות מפעילויות, מהדרך שהרשות פועלת בהם בנושאים המרכזיים שבהם ילדים נפגעים: 1.

נחמה לאור דרורי: נשאלנו לגבי הגילאים שבהם יש היפגעות גבוהה יותר בחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: רק לסבר את האוזן, הסיכון של ילד בגיל 0 עד 4 בחברה הערבית להיפגע מתאונת דרכים ביחס לילד אחר בחברה היהודית הוא פי 4.4.

נחמה לאור דרורי: רמת הסיכון היא כמעט פי חמישה, הם בעיקר נפגעים כהולכי רגל.

נחמה לאור דרורי: הפער הזה נמשך בצורה יותר מתונה גם בגילאים בוגרים יותר.

נחמה לאור דרורי: ילד בגיל 5 עד 9 בחברה הערבית הסיכוי שלו להיפגע הוא פי 2.7; בגיל 10 עד 14 זה פי 1.7 ובגיל 15 עד 19 פי 1.9.

נחמה לאור דרורי: אז ברור לנו שכאשר אנחנו ממפים את בעיות הילדים, יש לתת מיקוד משמעותי בהיפגעות ילדים בחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: ברלב"ד יש יחידה שלמה שעוסקת בהסברה ובחינוך בחברה הערבית, היא נפרדת מהטיפול שלנו באוכלוסייה הכללית.

נחמה לאור דרורי: יש מיקוד והעמקה בטיפול בנושאים הללו.

נחמה לאור דרורי: אני אתן רק דוגמה אחת, אנחנו בשיתוף פעולה עם אגף זה"ב במשרד החינוך.

נחמה לאור דרורי: השבוע השקנו יחידת לימוד עבור כיתות א' עד ג' בערבית שעוסקת בנושא של חגורות בטיחות.

נחמה לאור דרורי: אנחנו יודעים שרמת החגירה בחברה הערבית היא יותר נמוכה משמעותית מהחברה הכללית.

נחמה לאור דרורי: אנחנו גם יודעים להגיד שזו אחת הסיבות המשמעותיות להיפגעות קשה וקטלנית של ילדים.

נחמה לאור דרורי: המערך הזה ממוקד לחברה הערבית, כיוון שנאמר כאן, בצדק, שהתשתיות בחברה הערבית שונות מהתשתיות האחרות ומבחינת הילד צריך ללמד אותו להתמודד גם עם מצב שבו מבחינת התשתית אין מעבר חצייה והוא צריך לעבור את הכביש או אין מדרכה והוא צריך לדעת איך לעבור את הכביש במצב שאין מדרכה.

נחמה לאור דרורי: החשיבות של המערך הזה עבור הילדים היא מאוד-מאוד גבוהה.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה גם לתת תקווה – בהמשך אני אדבר גם על היעדים של הרלב"ד לעשור הבא – ולדבר על האופן שבו עושים שינוי בהתנהגות של חגירת חגורות.

נחמה לאור דרורי: כשהתחלנו לעבוד על נושא החגירה ברמת המודעות והחינוך, רמת החגירה בחברה הערבית הייתה מתחת ל-50%.

נחמה לאור דרורי: אחרי עבודה של כשלוש שנים, סגר התצפיות האחרון שלנו מראה על עמידה ברמת חגירה של 68%.

נחמה לאור דרורי: מי שעוסק בשינויים התנהגותיים ברמה הלאומית יודע שזה שינוי מאוד-מאוד משמעותי.

נחמה לאור דרורי: אין ספק שהשיפור הזה מציל חיים ומציל חיים של ילדים שחשוב מאוד לחגור אותם ברכב.

נחמה לאור דרורי: אנחנו עדים לתאונות טרגיות שקורות בהקשרים הללו.

נחמה לאור דרורי: אני חושבת שהפעולה הזאת, ההתעקשות והאופן הסיסטמתי שבו לא רק הרלב"ד, אלא גופים נוספים שלקחו חלק בתוכנית הזאת, כמו התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים שקידם משרד הבריאות והקצה יחד איתנו תקציבים לפרויקטים לקידום של חגירת ילדים בחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: בסופו של דבר כל המאמץ המשותף הזה נושא פרי.

נחמה לאור דרורי: אז כשאנחנו שמים לעצמנו יעד, ויעד שאפתני, צריך להבין שכן, זה פשוט גם משאבים, אבל זה גם קשור לעבודה קבועה וסיסטמתית ולא מתפשרת לאורך זמן, כי בסופו של דבר היעדים האלה יושגו במאמץ משותף של כל הנוגעים בדבר.

יוסף ג'בארין: אין ספק שנושא החינוך והעלאת המודעות זה הדבר המרכזי כדי לחולל את השינוי.

יוסף ג'בארין: ראינו גם את הדוגמה שנתת.

יוסף ג'בארין: מה קורה עם נושא קריטי בעניין הזה, וזה שיפור תשתיות?

יוסף ג'בארין: אני מבין שאת לא מופקדת על כך, אבל חשוב לנו לשמוע על כך.

יוסף ג'בארין: אם מדברים על פערים – סיירתי בכפרים הלא מוכרים בנגב, ראיתי את התשתיות, לרבות מערך ההסעות של תלמידים בבוקר וחזרה.

יוסף ג'בארין: בעצם אין תשתיות, זה לא שיש רמת תשתיות נמוכה.

יוסף ג'בארין: כמעט שאין תשתיות.

יוסף ג'בארין: לכן יש כאן סוגיה מאוד מרכזית שהרלב"ד צריך להתייחס אליה.

נחמה לאור דרורי: אני מסכימה לגמרי עם נושא התשתיות.

נחמה לאור דרורי: נושא התשתיות נמצא באחריותו של משרד התחבורה ואנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה.

נחמה לאור דרורי: אני רוצה לדבר על תשתיות עירוניות בחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: ככלל, המיפוי שהרלב"ד עשתה הראה שלערים רבות ולרשויות מקומיות רבות בחברה הערבית אין בכלל תוכנית תמרור, שזה האל"ף-בי"ת של התחלה של תכנון של תשתיות משמעותיות בחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: לפני כשנתיים הוקצה התקציב לרשויות ערביות שמי שרצה יכול היה לגשת לקול קורא הזה ולקבל תקציבים לתכנון של תשתיות.

נחמה לאור דרורי: רשויות רבות ניגשו, הגישו תוכניות יחד עם מהנדסים, תוך מאמץ משמעותי ברשויות רבות, ועכשיו אנחנו מחכים לתקציבים של מימוש.

נחמה לאור דרורי: צריך להבין שללא תוכנית תמרור אי אפשר להתחיל לתכנן את העיר ולראות איך ומה לעשות איתה.

נחמה לאור דרורי: יש כאן סוגיה תקציבית שהרלב"ד יחד עם משרד התחבורה מנסים עכשיו להשיג תקציבים כדי לממש את תוכניות התמרור האלה ולהתחיל עבודה משמעותית של שינוי.

יוסף ג'בארין: זו תוכנית מיוחדת ליישובים הערבים או תוכנית כללית?

נחמה לאור דרורי: היא לא תוכנית כללית, היא תוכנית מיועדת לחברה הערבית.

נחמה לאור דרורי: אין לי כאן את הנתונים לגבי מספר הרשויות שניגשו ומספר התוכניות שאנחנו מבקשים לממן, אבל אני אשמח לשלוח את זה לוועדה בתום הדיון.

נחמה לאור דרורי: אני רק רוצה להזכיר משהו – אני מסכימה שיש בעיית תשתית וצריך לקחת אותה בחשבון, אבל הטיפול בכל הנושא של בטיחות בדרכים הוא טיפול רב-מערכתי וצריך לגשת אליו מכל הכיוונים: חקיקה, תשתית, חינוך, הסברה, אכיפה, כל הדברים האלה ביחד.

נחמה לאור דרורי: אבל בצד זה אני רוצה לומר שכאשר אנחנו מנתחים את ההפיגעות של החברה הערבית בתאונות דרכים, אנחנו רואים שמרבית התאונות הקטלניות מתרחשות לא בערים ובכפרים הערבים, הן מתרחשות בכבישים שאנחנו חולקים יחד, בכבישים הבין-עירוניים.

נחמה לאור דרורי: אז גם לזה צריך לשים לב.

נחמה לאור דרורי: יש כאן מימד מאוד חשוב של תרבות, תרבות של תפיסת בטיחות, של אקלים בטיחות ועל זה אנחנו עובדים.

נחמה לאור דרורי: אנחנו אופטימיים מאוד ביכולת לעבוד על זה ולשנות את העניין.

יוסף ג'בארין: לא הייתי משתמש במילה "תרבות", הייתי מדבר על התנהגות מסוימת וכד'.

יוסף ג'בארין: אני לא חושב שזה עניין תרבותי.

נחמה לאור דרורי: אני מסכימה, זה עניין של אקלים בטיחות ועניין של שיח ציבורי.

נחמה לאור דרורי: אני חייבת לומר שכשאנחנו מגיעים לדיונים בכנסת, חברי הכנסת שותפים מלאים לעבודה של הרלב"ד.

נחמה לאור דרורי: הרבה פעמים אנחנו מנסים לקדם דברים בשיתוף פעולה איתם.

נחמה לאור דרורי: הם מאוד מחויבים לנושא הזה, ובעיניי זה אחד הדברים הכי חשובים שגם מקבלי ההחלטות שותפים לעניין.

נחמה לאור דרורי: בסוף דבריי אני רוצה להעיר שתי הערות: 1.

נחמה לאור דרורי: צוין פה הנושא של אופנועים והעלייה בהיפגעויות בשל כך.

נחמה לאור דרורי: ממש השבוע השקנו קמפיין הסברה בנוגע לאופנועים.

נחמה לאור דרורי: הוא לא רק קמפיין הסברה, אלא הקמפיין מכוון לפעולה משמעותית שהרשות, יחד עם משרד התחבורה ואגף הרישוי, מבקשת לקדם עכשיו, שקשור בהכשרה של האופנוענים.

נחמה לאור דרורי: על פי הניתוח שלנו, אחת הבעיות המרכזיות בתחום הזה היא תפיסת תיקון מאוד-מאוד נמוכה של רוכבי האופנועים.

נחמה לאור דרורי: הרלב"ד תשיק עוד מעט תוכנית הכשרה שתיועד גם לאופנוענים בחברה הערבית, שבעצם מלמדת אותם איך לא להיכנס למצבי סיכון, שזה המפתח בשינוי של האופנועים.

נחמה לאור דרורי: דבר נוסף, הרלב"ד מקדמת בשנה האחרונה תוכנית לאומית שנקראת תוכנית "50 - 30", שהכיוון שלה דומה למדינות שונות בעולם, כדי להגיע ליעד של ירידה ב-50% בתאונות הדרכים, כולל הנושא שהוועדה דנה בו עכשיו, כולל היפגעות ילדים, עד 2030.

נחמה לאור דרורי: התוכנית הזאת תקרום עור וגידים יחד עם כל השותפים שלנו, בין השאר, כמובן, גם עם ארגון בטרם , שאנחנו מורגלים בעבודה יחד.

נחמה לאור דרורי: היעד שלנו הוא שאפתני, אבל בשיתוף פעולה ניתן לעמוד בו.

יוסף ג'בארין: תודה לך.

יוסף ג'בארין: אני בהחלט חושב שהיעד הזה ניתן להשגה, בהתחשב גם בשיפור שצריך לעשות בכל מיני תחומים, החל בתשתיות, עבור בסוגיית התמרור שלא קיים וכמובן סוגיית החינוך והגברת המודעות.

יוסף ג'בארין: בהתחשב בתמונת המצב היום, עם כל החסרים הקיימים, אני חושב שהחסרים הללו הם בוודאי משהו שצריך לעשות, לדעתי חלקם מאוד בסיסיים לבטיחות הילדים, למשל עניין התמרור, ולכן אני בהחלט חושב שזה אפשרי ומקווה לשיתופי פעולה איתנו, עם בטרם.

יוסף ג'בארין: בהמשך גם נשמע את משרדי הממשלה.

יוסף ג'בארין: בשבוע הבא נקיים – אולי כבר הוזמנתם – דיון בכנסת במסגרת יום מיוחד לבטיחות בדרכים.

יוסף ג'בארין: אולי בדיון הזה ניכנס יותר לעובי הקורה בנושאים הללו, לרבות בעניין התשתיות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: אני מבקש לעבור לרותם זהבי, מנהל האגף לבטיחות בסביבת מוסדות החינוך, משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: רותם זהבי, הקשבת לדברים?

רותם זהבי: אחרי דברי הפתיחה שלך והסקירה של מנכ"לית בטרם יצאתי לדיון אחר.

רותם זהבי: אם תוכל למקד אותי במה שהיית רוצה שאני אתייחס.

יוסף ג'בארין: השאלה היא איך משרד החינוך מתחבר ליעדים שהציגה מנכ"לית בטרם, יעדים של צמצום הפגיעות והתמותה בקרב ילדים.

יוסף ג'בארין: לפי הדוח, בעשור האחרון השינוי לא היה כל כך משמעותי ולכן יש כאן ניסיון מבורך להצבת יעדים וכדי להתוות דרכים איך להגיע ליעדים הללו.

יוסף ג'בארין: השאלה אם משרד החינוך – אני מניח שהוא מחויב, אז אני לא אשאל אם הוא מחויב ליעדים האלה, אבל מה בכוונת המשרד לעשות כדי לקדם בטיחות ילדים.

יוסף ג'בארין: אחת הסוגיות הקשות שאני רואה היא סוגיית הבטיחות בסביבת מוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: זה נושא שנחזור אליו גם בעוד כשבוע.

יוסף ג'בארין: מלבד זאת יש את הסוגיה של הגברת המודעות, של תוכניות לימודים.

רותם זהבי: יש לנו אגף שלם שמתעסק בנושא של בטיחות בדרכים.

רותם זהבי: יש לו עובד בשם מקס אבירם, אפשר גם להזמין אותו כדי שייתן סקירה.

רותם זהבי: יש תוכניות לימודים, וגם לימודים חינוכיים פדגוגיים וגם היבטים והתייחסות בחוזרי מנכ"ל לכל הנושא של הסביבה, זה נעשה יחד עם הרשויות, במעטפת הבטיחות סביב בית הספר.

רותם זהבי: זה דבר שהוא מוטמע, יש חוזרי מנכ"ל ועובדים על זה.

רותם זהבי: בימים האלה שכולנו עוסקים בקורונה, לצערי גם התוכניות שלנו בנושא של הטמעה וטיפול במגזרים הספציפיים, גם אלה שהוצגו כאן מבחינת יעדים, לצערנו עצרנו אותן.

רותם זהבי: גם התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים לא פועלת כרגע.

רותם זהבי: אנחנו רואים את עצמנו שותפים גדולים בכל הנושא של הטיפול, בהיבט זה שאנחנו שמים את הדגש על המגזרים, המגזר הערבי, באותם יעדים.

רותם זהבי: אני מעריך שככול שייפתחו בתי הספר וככול שתחזור השגרה ונוכל להפעיל מחדש את התוכנית הלאומית לבטיחות, כפי שהייתה בשנה שעברה ובשנים שעברו, אז נוכל כולנו להתגייס למשימה הזאת.

רותם זהבי: משרד החינוך רואה את עצמו שותף גדול לכל הפעילות הזאת.

רותם זהבי: נדמה לי שבשנים האחרונות גם היית שותף בוועדה הזאת ויכולת לראות את הסקירות והדברים שאנחנו עושים יחד עם משרד הבריאות וארגון בטרם.

רותם זהבי: לאורך כל השנים ארגון בטרם הוא שותף גדול איתנו, אנחנו עדיין עובדים איתו וגם בשעות הקשות האלה אנחנו מנסים לשמר שיתופי פעולה.

רותם זהבי: אנחנו רואים את עצמנו עובדים יחד עם משרד הבריאות בשיתוף עם זהבה, שהיא מנהלת את התוכנית הלאומית.

רותם זהבי: היא נותנת לי הנחיה, אני מתייצב, ובהתאם לכך אנחנו מגייסים גם משאבים מאיתנו.

רותם זהבי: זה למגזר הערבי, לשחייה, לפעילות של מנהיגות במגזר ועוד.

רותם זהבי: יש לי תוכנית שלמה, אני יכול להציג את זה.

רותם זהבי: כרגע היא לא עובדת.

יוסף ג'בארין: בהמשך נדבר גם עם זהבה לגבי התוכנית, אבל אם תוכל לסבר את האוזן לגבי התקציבים – מדאיג אותנו שהנתונים לגבי היפגעות ילדים לא כל כך משתפרים.

יוסף ג'בארין: לכן השאלה היא מה קורה בענייני תקציבים, האם באמת יש עלייה בתקציבים שמועברים לנושאים הללו?

יוסף ג'בארין: ואם לא – נראה לי שזה אחד הקריטריונים או אחד הדברים החשובים שצריך לעשות כדי להבטיח שאפשר לשפר את המצב ולהגיע לחלק מהיעדים.

רותם זהבי: יש תקציבים קבועים שהולכים למשל לבטיחות בדרכים, אם איני טועה – אני לא שולט בזה במאה אחוז – זה תקציב של 25 או 30 מיליון, אבל את זה צריך לשאול את מקס.

רותם זהבי: נדמה לי שהם מקבלים את התקציבים האלה - - -

יוסף ג'בארין: אתה מנהל האגף.

רותם זהבי: יש לנו פעילות שאני שותף.

רותם זהבי: יש לי מערך שלם של ייעוץ ובקרה, שזה יותר לבטיחות הסביבתית, וייעוץ שאני נותן לאגפים השונים אצלי.

רותם זהבי: התקציב לזה הוא בין 4 ל-5 מיליון.

רותם זהבי: אבל יש לי עוד הרבה מאוד פעילויות – תוכנית החומש שלי היא לבד בין 4 ל-5 מיליון.

רותם זהבי: התוכנית הזאת משולבת עם תקציבים שאני מקבל ממשרד הבריאות ואני מפעיל עוד תוכניות שלי, במימון שלי.

רותם זהבי: זה עוד כ-5 מיליון.

רותם זהבי: התקציבים האלה גדלים בכל שנה, כי אני מגדיל אותם בהתאם להיקף.

רותם זהבי: אם אני רוצה שיהיו עוד 20,000 ילדים שילמדו לשחות, אני שם עוד מיליון שקל.

רותם זהבי: אם אני רוצה להתעסק בנושא של תוכניות לימודים, זה לא הרבה תקציב, אני צריך רק לכתוב תוכנית לימודים וזה עולה לי כחצי מיליון.

רותם זהבי: בהתאם לכך אני מנווט את העניין הזה.

רותם זהבי: גם בימים אלה יושבים וכותבים תוכנית שתשתלב ב"כישורי החיים", ב"מפתח הלב", כדי להתאים את הדברים ולהכווין אותם גם למגזרים וגם למאפיינים שהעלו פה, בין השאר כאלה שקשורים ליעדים.

רותם זהבי: אם השאלה היא אם התקציבים עולים, התשובה היא כן, התקציבים שלי עולים.

יוסף ג'בארין: אם אני מבין נכון, אתה מדבר על כ-10 מיליון שקל לכל האגף לבטיחות בסביבת מוסדות החינוך?

רותם זהבי: התקציבים שלנו הם בעיקר לייעוץ, לכתיבת תוכניות לימודים, לשחייה, שזה תוספת למה שקיים.

רותם זהבי: אם במשרד החינוך יש תקציב רגיל שמיועד ללמד 60,000 ילדים שחייה ואני נותן בתוכנית החומש עוד תוספת ל-20,000 ילדים ואני מכווין אותם רק למגזר הערבי, ששם יש פער בנושא הזה של לימוד שחייה, אז זה האינפוט של המיליון שקל שאני שם רק לזה.

רותם זהבי: לא תמיד השינוי תלוי בהיקף של התקציבים.

רותם זהבי: השאלה איך אתה מכווין את זה ואיך אתה מכוון את זה באמת לאותם נושאים ומדדים שאתה רוצה שבהם יהיה אינפוט ישיר.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאתם מודעים לשיעור הגבוה במיוחד של היפגעות ילדים באזור הנגב.

יוסף ג'בארין: השאלה אם בעניין הזה למחוז הדרום יש עדיפות בהתחשב בצרכים היותר גדולים שם.

רותם זהבי: אפשר לבחון את זה.

רותם זהבי: אנחנו עובדים גם עם ארגון בטרם, גם להם יש מפעלים גדולים והם עובדים גם עם משרדי ממשלה נוספים.

רותם זהבי: המנכ"לית יכולה לפרט לך את העניין הזה.

רותם זהבי: התוכנית הלאומית בהחלט נוגעת גם לדברים האלה.

יוסף ג'בארין: תכף נשמע על התוכנית הלאומית, אבל הייתי ממליץ לבדוק לגבי המשאבים שמגיעים למחוז הדרום בכל הקשור לעניין הספציפי הזה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהמספרים מדברים בעד עצמם.

יוסף ג'בארין: כדי לשנות את תמונת המצב ולצמצם את הפגיעות בילדים, נראה לי שהשינוי צריך לבוא גם, או בעיקר, דרך האוכלוסייה בנגב.

יוסף ג'בארין: זה בוודאי נושא שצריך לעלות בתכנון לעשור הקרוב.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך, רותם זהבי.

יוסף ג'בארין: זהבה רומנו, משרד הבריאות, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אני מבקש את ההתייחסות שלך גם לנושאים שעלו, אבל בוודאי להתעדכן במה שקורה.

יוסף ג'בארין: היו כמה שבועות שלא היית איתנו, אז נשמח להתעדכן מה קורה עם התוכנית הלאומית.

זהבה רומנו: בוקר טוב לכולם.

זהבה רומנו: אני מופיעה לכל המפגשים.

זהבה רומנו: אני רוצה להודות לך על המפגשים הקבועים של הוועדה ועל ההתעניינות בנושא.

זהבה רומנו: אני מודה לארגון בטרם על הנתונים, על המצגת המדהימה.

זהבה רומנו: תמיד מציגים דברים שהם מאוד-מאוד מקצועיים.

זהבה רומנו: אני יכולה לומר שזו הפעם הראשונה שאנחנו רואים את המצגת עם הנתונים החדשים ולכן אנחנו נשב ונלמד את המצגת.

זהבה רומנו: ועדת ההיגוי של התוכנית הלאומית מתכנסת ביום רביעי הבא.

זהבה רומנו: אנחנו נקבל את הנתונים ונלמד אותם.

זהבה רומנו: התפקיד שלנו, כתוכנית לאומית – כך בכל אופן אני רואה את זה ואני חושבת שגם חבריי לתוכנית רואים את זה כך – זה לקחת את הנתונים, לקחת את היעדים, ולחשוב איך אנחנו מיישמים את היעדים האלה, באיזה דרכים אופרטיביות אנחנו פועלים ומה הם אבני הדרך בביניים שאנחנו בוחנים את עצמנו, מה כדאי להוסיף, איפה כדאי יותר להשקיע וכו'.

זהבה רומנו: אני חושבת שנכון להתייחס לנתונים האלה וליעדים רק לאחר שנלמד אותם.

זהבה רומנו: , לאחר שנראה ונבחן את המצב שלנו היום.

זהבה רומנו: אנחנו יודעים שאנחנו במצב לא פשוט, כנראה שהקורונה לא מתכוונת לעזוב אותנו בימים הקרובים ונצטרך ללמוד איך אנחנו בונים תוכניות חדשות שהן תוכניות בשגרת הקורונה ומותאמות למצב החדש, איך אנחנו משקיעים בנושא של בטיחות ילדים לצד הקורונה.

זהבה רומנו: יש היום זירות שהן קצת שונות.

זהבה רומנו: אולי הן דומות, אבל הן קצת שונות.

זהבה רומנו: צריך לבחון את כל הסיטואציות האלה, אני מניחה שחבריי שיבואו בשבוע הבא יביאו איתם גם רעיונות, חומרים וכו'.

זהבה רומנו: אני חושבת שאנחנו נמצאים עכשיו בצומת, שהיא צומת מאוד חשובה.

זהבה רומנו: כרגע אנחנו עומדים לפני כתיבת תוכניות עבודה לשנת 2021.

זהבה רומנו: זו ההזדמנות לבסס את תוכניות העבודה שלנו על בסיס הנתונים שהוצגו לנו היום, וכמובן את התקציבים.

זהבה רומנו: עד היום התוכנית הלאומית תוקצבה ב-10 מיליון שקלים, כאשר 6 מיליון שקלים הגיעו מהאוצר ו-4 מיליון שקלים הגיעו מהמשרדים.

זהבה רומנו: כמובן שכל משרד עשה את המיטב גם מהתקציבים שלו, אבל לדבר על נושא של שינוי תשתיות ושינויים שהם שינויים מאוד-מאוד גדולים, צריך תקציבים גדולים.

זהבה רומנו: 10 מיליון שקל לא מספיקים כדי לעשות שינוי תשתיות למשל, צריך מעבר לכך.

זהבה רומנו: אני מניחה שנהיה הרבה יותר מגובשים בעוד כחודש-חודשיים כשנדע פחות או יותר מהן התוכניות, אם יש תקציב, איך אנחנו הולכים לקראת השנה הבאה, ורק אז נוכל להרחיב מעבר למה שהצגתי עכשיו.

יוסף ג'בארין: לפי מה שאת אומרת, יכול להיות שכבר עכשיו כדאי לחשוב על דיון שנקיים בינואר, ואז נוכל לשמוע מכם מה התוכניות ואיך הן מתייחסות בעיקר לציבור שבאחריות הוועדה, ציבור הילדים, הילדים של כולנו.

יוסף ג'בארין: לפחות לגבי אותם 10 מיליון שקיימים – אני מקווה שאין בעיות בהבטחת התקציב הזה.

זהבה רומנו: 10 מיליון לשנת 2020.

זהבה רומנו: בשנת 2020 דרשנו אותם, בחודש ספטמבר דיברנו עליהם בישיבת הוועדה, בה השתתף גם נציג האוצר.

זהבה רומנו: דיברנו על הנושא הזה, ביקשנו.

זהבה רומנו: עדיין לא ראינו את התקציב.

זהבה רומנו: אנחנו יודעים שבגלל השנה המיוחדת, אנחנו צריכים להראות איזושהי משימה שהיא משימה קונקרטית, להביא אותה לוועדת חריגים, לקבל את האישור של ועדת חריגים ורק אחר כך לפנות לאוצר ולקבל את התקציב.

זהבה רומנו: כרגע יש לנו משימות, שהן משימות מאוד גדולות שאנחנו עובדים עליהן עם תקציבים שכבר שריינו אותם.

זהבה רומנו: כפי שאמרתי, אנחנו נפגשים עם החברים בשבוע הבא.

זהבה רומנו: אם ישנן משימות שנמצאות כרגע על השולחן ואנחנו יכולים לקדם ולהשתמש בתקציב הנוכחי, אנחנו נעשה את זה ונפעיל את זה כבר השנה.

זהבה רומנו: אני אוכל לעדכן אתכם רק בשבוע הבא, כשנשב עם כל החברים.

זהבה רומנו: קבענו לכך ישיבה ארוכה.

זהבה רומנו: אני מקווה שבישיבה הזאת נוכל למצות.

זהבה רומנו: נותרו לנו פחות מחודשיים, אבל גם בחודשיים האלה אנחנו ננסה לקדם.

יוסף ג'בארין: אני מניח שלא חסרות משימות שצריך לעשות.

זהבה רומנו: ברור.

זהבה רומנו: אני חייבת לציין שכל השנה אנחנו עושים דברים.

זהבה רומנו: כל משרד עושה ומקדם דברים.

זהבה רומנו: אלה דברים שנמצאים ongoing, בשותפות עם ארגון בטרם.

זהבה רומנו: כל השנה אנחנו עושים דברים, אבל אני חושבת שישנם דברים שאנחנו יכולים לעשות יותר, אבל הם דורשים תקציב.

זהבה רומנו: אני אומרת שוב, אנחנו נשב על זה, נביא תוכנית מגובשת תוך חשיבה איך היעדים שעומדים בפנינו ניתנים ליישום ובאיזה דרך.

יוסף ג'בארין: אוקיי, אז קיימנו את הישיבה הזאת בתזמון די טוב לקראת הישיבה האסטרטגית שלכם.

זהבה רומנו: נכון.

זהבה רומנו: כרגע כל משרדי הממשלה עומדים לפני תכנון 2021 וזו ההזדמנות לשים – אני קוראת לכל השותפים שלי במשרדי הממשלה, מלבד המשרדים ששותפים לתוכנית הלאומית, זו ההזדמנות שלנו לשים את התוכנית הלאומית על שולחן הממשלה ולהכניס את זה לתוכנית העבודה של המשרדים.

זהבה רומנו: ברגע שתוכנית נכנסת לתוכנית העבודה, היא מקבלת משמעות ופוקוס מאוד מיוחד.

זהבה רומנו: אז זו ההזדמנות.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: זו גם הציפייה שלנו.

יוסף ג'בארין: שיהיה בהצלחה בישיבה ואני מניח שנמשיך לדבר בשבוע הבא, ביום המיוחד שיהיה בכנסת לנושא בטיחות בדרכים.

יוסף ג'בארין: אלה פונאנרב, מנהלת תחום בכיר לרשויות ובטיחות, משרד התחבורה, בבקשה.

אלה פונאמרב: שלום לכולם.

אלה פונאמרב: כבוד יו"ר הוועדה, חברים, אני רוצה לומר שהזדעזעתי מכל הנתונים שהוצגו על ידי ארגון בטרם.

אלה פונאמרב: אני רוצה להתייחס לכמה נושאים שמשרד התחבורה מטפל ומקדם.

אלה פונאמרב: אני רוצה לחדד שמשרד התחבורה לא יושב בחיבוק ידיים, הוא משקיע מאמצים גדולים ומקצועיים לטובת מניעת היפגעות ילדים בתאונות דרכים.

אלה פונאמרב: אני אתייחס לכמה סוגיות: סוגיה אחת, קידום תקנות בחקיקה – קבענו סדרת ישיבות במשרד התחבורה.

אלה פונאמרב: מנכ"ל המשרד מקדם את עדכון תקנה 83 שמתייחסת לאיסור הושבת ילד עד גיל 13 במושב הקדמי.

אלה פונאמרב: אנחנו נקדם את הנושא, נבחן אותו ונביא לאישור ועדת הכלכלה.

אלה פונאמרב: אם לא יהיה צורך באישור הוועדה, אנחנו נעדכן ונוסיף את זה בתיקון לתקנה.

אלה פונאמרב: סוגיה אחרת – התשתיות.

אלה פונאמרב: הסוגיה הזאת כרגע בדיון במסגרת נושאים רחבים.

אלה פונאמרב: הנושאים שכבר טופלו, נידונו ובוצעו במשרד התחבורה: אני מתייחסת לנושא של הסדרי תנועה בקרבת מוסדות חינוך – משרד התחבורה פירסם הנחיות להסדרי תנועה, השקיע מאמצים רבים – בשיתוף פעולה עם רלב"ד, עמותות והמשטרה – ופורסמו הנחיות.

אלה פונאמרב: אני חושבת שבשלב זה אנחנו צריכים שיתוף פעולה של הרשויות המקומיות כדי שישתמשו בהנחיות, יפעילו את היועצים הנכונים, ישתמשו באנשי מקצוע, במהנדסי תנועה, ויסדירו הסדרי תנועה.

אלה פונאמרב: דרך אגב, גם העניין של הצבת תמרורים נמצא בהנחיות אלה.

אלה פונאמרב: לעניין הסימון על פני הדרך – הוועדה הבין-משרדית להתקני תנועה, שאני עומדת בראשה, מפרסמת מידי פעם עדכון הנחיות.

אלה פונאמרב: בזמן האחרון פורסמו הנחיות לבחירה והשמה של חומרי סימון.

אלה פונאמרב: רשויות התמרור המקומיות חייבות להשתמש בהתקנים שמאושרים על ידי הוועדה/על ידי המפקח הארצי על התעבורה.

אלה פונאמרב: יש שם פירוט הנחיות והשמה של החומרים התקינים.

אלה פונאמרב: ברגע שרשויות מקומיות משתמשות באותם חומרים תקינים, אני חושבת שזה ישפיע מאוד על בטיחות הילדים בקרבת מוסדות חינוך ובכלל במניעה של היפגעות ילדים.

יוסף ג'בארין: הייתה התייחסות לסוגיית תוכנית התמרור ביישובים הערבים.

יוסף ג'בארין: את מופקדת עליה?

אלה פונאמרב: כבוד היו"ר, אני רוצה להסביר.

אלה פונאמרב: אני מתייחסת לתוכניות שמקודמות על ידי משרד התחבורה.

אלה פונאמרב: תוכנית התמרור היא חלק בלתי נפרד מתוכניות הסדרי תנועה.

אלה פונאמרב: גם כאן יש עניין של אנשי מקצוע ורשויות תמרור מקומיות חייבות להשתמש באנשי מקצוע כדי שיעזרו להם וייעצו להם איך לבנות את התוכניות.

יוסף ג'בארין: בואי נהיה יותר ממוקדים.

יוסף ג'בארין: אני מבין שרשויות מקומיות הגישו את התוכניות שלהן, איפה זה עומד כרגע?

אלה פונאמרב: אני לא יודעת להגיד לכם למי הן הוגשו ומי לא טיפל בהן.

אלה פונאמרב: אני אשמח לבדוק את זה ולברר, רק תפנו אותנו לזה.

אלה פונאמרב: מבחינתי, כל מה שקשור להסדרי תנועה, מטופל על ידי מפע"תים מחוזיים ומפע"ת ארצי לתחבורה.

יוסף ג'בארין: בשבוע הבא יתקיים דיון על בטיחות בסביבת מוסדות לימוד ואז נחזור לנושא הזה יותר לעומק.

יוסף ג'בארין: בינתיים, אנחנו מבקשים ממך לבדוק מה קורה עם התקדמות תוכנית התמרור ביישובים הערבים, זה כמובן מתקשר לנושא של הדיון היום, ולעדכן את הוועדה למה זה לא מתקדם.

אלה פונאמרב: בסדר גמור.

אלה פונאמרב: אני רק רוצה לקבל את המידע והפרטים כדי שאבחן את זה לעומק ואוכל לתת לכם את ההסבר ועדכון.

יוסף ג'בארין: אני מכיר את התוכנית, רק שלשום הייתי בישיבה אצל השרה מירי רגב.

יוסף ג'בארין: צוות המשרד התייחס לתוכנית התמרור בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: הישיבה עסקה באום אל-פחם ולכן גם זה עלה.

יוסף ג'בארין: יש תוכנית כזאת כבר מלפני שנתיים, יש רשויות מקומיות שהגישו את התוכנית שלהן והבנתי שכרגע זו יותר שאלה של תקציבים.

יוסף ג'בארין: אנא, לבדוק את זה ולעדכן אותנו במידע.

אלה פונאמרב: אין שום בעיה, רק שאני לא אוכל להתייחס לעניין התקציבי.

אלה פונאמרב: אני אוכל להתייחס רק לעניין התוכניות.

יוסף ג'בארין: בסדר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: אני חושב שחשוב לשמוע גם את המשרד לביטחון הפנים בעניין התמרור ותשתיות, כי 50% מהפגיעות בילדים והתמותה הן מתאונות דרכים, גם בתוך יישובים אבל גם ביישובים הבין-עירוניים.

יוסף ג'בארין: נציג המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

 << אורח >> אילן גורן: אני רמ"ד מחקר של אגף התנועה.

 << אורח >> אילן גורן: לעניין התשתיות יש לנו מן הסתם פחות נגיעה, זה נושא של הרשויות המקומיות ורשויות הדרך.

 << אורח >> אילן גורן: לשאלה מה אנחנו עושים בתחום הזה – אנחנו מקפידים לאכוף גם בנושא של חגורות בטיחות וגם בנושא של אי-מתן זכות קדימה להולך רגל.

 << אורח >> אילן גורן: רבע מהאכיפה שלנו היא למעשה בנושאים האלה.

 << אורח >> אילן גורן: אני מדבר על סביב עבודה בה יש לנו הרבה בעיות של סלולרי, מהירות וכד', אבל אנחנו עדיין משקיעים בזה המון-המון מאמצים במטרה למנוע היפגעות בכלל, והיפגעות ילדים בפרט.

 << אורח >> אילן גורן: הנושא של משמרות זה"ב – הזכירו את הנושא של חינוך וזה קצת בעייתי בסיטואציה הנוכחית.

 << אורח >> אילן גורן: פיתחנו מערכי למידה בזום ויצרנו סרטונים גם בשפה הערבית.

 << אורח >> אילן גורן: מעבר לזה, אנחנו משקיעים המון מאמצים להגברת הנוכחות שלנו ביישובים הערבים.

 << אורח >> אילן גורן: קודם דובר על הנושא של היפגעות בחברה הערבית ולכן אנחנו משקיעים הרבה מאוד מאמצים בנושא הזה על פי תוכנית מסודרת, רב-שנתית.

 << אורח >> אילן גורן: השנה למשל, הוקמו שתי תחנות.

 << אורח >> אילן גורן: היכן שהוקמו בשנים קודמות תחנות כאלה, אנחנו רואים שיש ירידה בהיפגעות מתאונות דרכים.

יוסף ג'בארין: דובר על בעיות תמרור ביישובים הערבים, ביישובים במדד סוציו-אקונומי נמוך.

יוסף ג'בארין: השאלה היא אם אתם עוקבים.

יוסף ג'בארין: צריך להיות ברור שהאינטרס של המשרד הוא שזה אכן יקודם.

 << אורח >> אילן גורן: אנחנו נמצאים בוועדות תמרור ביחד עם המהנדסים, אבל חשוב להבין שזו לא אחריות של המשטרה להקים את התמרורים האלה, זה באחריות הרשויות המקומיות ורשויות הדרך.

יוסף ג'בארין: לכן אמרתי שאני מודע לזה שזה לא באחריותכם, אבל אני חושב שזה - - -

 << אורח >> אילן גורן: אנחנו עוקבים, אנחנו משתתפים ויש לנו מהנדסי תנועה שעובדים יחד עם הרשויות המקומיות, המשרד לביטחון פנים ושאר הרשויות בנושא הזה.

 << אורח >> אילן גורן: כרגע אין לי נתונים מול הדבר הזה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שעודכנתם שבשבוע הבא יתקיים בכנסת היום המיוחד לבטיחות בדרכים.

יוסף ג'בארין: גם הוועדה תקיים דיון ואולי נוכל למקד את הדיון בחלק מהדברים האלה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך, אילן.

יוסף ג'בארין: יעקב וכטל, הממונה על התקינה במשרד הכלכלה, בבקשה.

 << דובר >> יעקב וכטל: שלום לכולם.

 << דובר >> יעקב וכטל: התפקיד שלי, כרגולטור, זה לתת הגנה לציבור מפני מוצרים מסוכנים או שעלולים להיות מסוכנים.

 << דובר >> יעקב וכטל: את זה אנחנו עושים באמצעות חקיקה טכנית, על ידי תיעדוף ותקצוב וכתיבת תקנים, קביעה של התקנים כמחייבים וכמובן גם אכיפה של התקנים – אכיפה על העוסקים שמייצרים, מייבאים, מפעילים את המוצרים האלה.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו חברים בתוכנית הלאומית.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו משתפים פעולה באופן שוטף עם בטרם.

 << דובר >> יעקב וכטל: יש לנו תקציב של קרוב ל-400,000 שקל שאנחנו מעבירים לבטרם כל שנה והוא משמש לרכישת שירותי מידע על היפגעויות ילדים, מקורות ההיפגעות, גורמי ההיפגעות.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו גם מזמינים מהם מחקרים שונים שעוזרים לנו בתפקוד שלנו כרגולטורים.

 << דובר >> יעקב וכטל: אני רוצה להתייחס לעניין המודעות וההסברה.

 << דובר >> יעקב וכטל: ברור לכולם שרגולטור, עם המשאבים שיש לו ועם היכולות שלו, גם האכיפה, זה לא מספיק.

 << דובר >> יעקב וכטל: לכן אחד הדברים המאוד-מאוד חשובים, שעליהם צריך לתת את הדגש, זה עניין של הגברת המודעות.

 << דובר >> יעקב וכטל: אם אנחנו מדברים על מוצרי ילדים, חשובה גם המודעות ההורית וגם המודעות של מי שמספק או מפעיל את המוצרים והמתקנים האלה שבהם הילדים עושים שימוש.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו חברים בארגון ה-OECD, בקבוצת עבודה של הרגולטורים המקבילים לנו.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו מקבלים מהם הרבה מאוד מידע.

 << דובר >> יעקב וכטל: דבר נוסף שאנחנו עושים כבר כמה שנים זה קמפיינים בין-לאומיים וגם מתרגמים אותם לקמפיין לאומי להגברת בטיחות הצרכנים, עם דגש על ילדים.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה עם התוכנית הלאומית ועם בטרם.

 << דובר >> יעקב וכטל: לדוגמה, בשנה הקודמת הקמפיין התמקד ברכישה באמצעות האינטרנט – הגברת הבטיחות ברכישה באמצעות האינטרנט, כי כמו שאתם יודעים, בייחוד בתקופה האחרונה, הרכישות באמצעות האינטרנט גדלו מאוד.

 << דובר >> יעקב וכטל: הצרכן הפרטי שרוכש באמצעות האינטרנט לא מקבל את ההגנה של הרגולטור, מכיוון שאי אפשר לפקח על הרכישות האלה ולכן הקמפיינים האלה מאוד חשובים ואנחנו מקצים להם את התקציבים שאנחנו מסוגלים להקצות לקמפיינים האלה.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו נמשיך בזה גם השנה.

 << דובר >> יעקב וכטל: אני רוצה להתמקד בנושא של מתקני משחקים לילדים.

 << דובר >> יעקב וכטל: מתקני המשחקים לילדים נמצאים תחת רגולציה, באופן מובן הם חייבים להיות מתאימים לתקן עם התקנתם, התקנה נכונה ולאחר מכן מאוד-מאוד חשוב גם תחזוקתם השוטפת.

 << דובר >> יעקב וכטל: לכן קיימת פה רגולציה שמחייבת את בעלי המתקנים, בדרך כלל אלה רשויות מקומיות.

 << דובר >> יעקב וכטל: לצערי הרב, חלק גדול מהרשויות לא מקיימות את הדרישות מהן.

 << דובר >> יעקב וכטל: בעניין הזה הייתי שמח אם אפשר היה להיעזר בוועדה לצורך הגברת המודעות.

 << דובר >> יעקב וכטל: אנחנו מקיימים כנסים שנתיים כלליים או שממוקדים למגזרים ולקבוצות אוכלוסייה.

 << דובר >> יעקב וכטל: השנה אנחנו רוצים להתמקד במגזר הערבי ולקיים כנס אחד או שניים להגברת המודעות.

 << דובר >> יעקב וכטל: כמובן זה בצד האכיפה, שכאמור, היא כשלעצמה לבד לא מספיקה.

יוסף ג'בארין: תודה, יעקב.

יוסף ג'בארין: זה נושא מאוד חשוב, לרבות העניין הזה של מתקני משחק לילדים.

יוסף ג'בארין: אני מזמין אותך לשתף אותנו.

יוסף ג'בארין: אם אתם מתכננים כנס, פעילות בכלל, וביישובים הערבים בפרט, אני אשמח להיות שותף.

יוסף ג'בארין: תראה בנו כתובת גם להגברת המודעות והאכיפה בנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: אגב, הזמן לא יאפשר, אבל מוצע שינוי בתקינה לגבי המוצרים המיובאים.

יוסף ג'בארין: אני מבין שזה יכול ליצור קושי לגבי מוצרים שקשורים לילדים.

 << דובר >> יעקב וכטל: לגבי מוצרי ילדים אין קושי, מכיוון שעל פי החלטה של השר – כמובן בתמיכה מקצועית שלנו – לא יהיה שינוי במשטר הבדיקות למוצרי ילדים.

 << דובר >> יעקב וכטל: משטרי הבדיקות למוצרי ילדים מיובאים יישארו משטרי הבדיקות המחמירים ביותר.

יוסף ג'בארין: בדיוק הגשתי שאילתה בעניין הזה לשר, גם שוחחתי איתו.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאני אקבל תשובה בכתב שתרגיע אותנו.

 << דובר >> יעקב וכטל: נתתי לכם קדימון, אתם תקבלו תשובה.

יוסף ג'בארין: תודה, יעקב.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שנהיה בקשר בשבוע הבא במסגרת הדיונים על הבטיחות בדרכים.

יוסף ג'בארין: הייתי רוצה לשתף עוד אנשים שנמצאים איתנו בזום, אבל אנחנו חייבים לסיים לקראת פתיחת ישיבת המליאה של הכנסת.

יוסף ג'בארין: זה היה בהחלט דיון מאוד-מאוד חשוב.

יוסף ג'בארין: שמחתי מאוד להוביל אותו יחד עם ארגון בטרם.

יוסף ג'בארין: התחושה שלי היא שבתקופה הקרובה נצטרך לחזור לכמה מהנושאים שעלו בדיון ולמקד בהם את הדיון.

יוסף ג'בארין: זה היה פתיח מאוד חשוב להסתכלות כוללת על העשור הקרוב.

יוסף ג'בארין: אני וחברי הוועדה מודים לארגון בטרם על העבודה המקצועית וגיבוש היעדים הלאומיים להורדת היפגעות ילדים בתאונות לעשור הקרוב.

יוסף ג'בארין: אני מברך אתכם על העשייה הזאת.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לכל המשרדים הממשלתיים הנוגעים בדבר לאמץ את ההמלצות ולפעול בשיתוף פעולה עם החברה האזרחית וארגון בטרם, על מנת להשיג את היעד שהוצב.

יוסף ג'בארין: באופן כללי, הם מדברים על צמצום של כ-35% מהפגיעות והתמותה בקרב ילדים.

יוסף ג'בארין: אין ספק שאנחנו מודאגים מהנתונים שנחשפו על היפגעות ילדים ומודאגים גם מהעובדה שהוצגה בפנינו על כך שבעשור האחרון אין שיפור משמעותי בנושא היפגעות ילדים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזו הזדמנות לאמץ היום יעד ולפעול להשגתו.

יוסף ג'בארין: הוועדה מודאגת גם מהפערים העצומים לגבי היפגעות ילדים בין קבוצות שונות באוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: אין ספק שזה מחייב השקעה דיפרנציאלית של תקציבים ותוכניות, בעיקר ביישובים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך וביישובים הערבים, לרבות היישובים הלא מוכרים בנגב.

יוסף ג'בארין: אנחנו מבקשים לקבל ממשרד התחבורה והרלב"ד נתונים ועדכון לגבי תוכניות התמרור ביישובים הערבים: כמה יישובים ניגשו, איזה יישובים ומה הסטטוס של הבקשות שלהם.

יוסף ג'בארין: נשמח לקבל עדכון גם ממשרד הבריאות לגבי הפעילות במסגרת התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים.

יוסף ג'בארין: אין ספק שהקריאה שלנו היא להבטיח את הימשכותה ופעילותה של התוכנית, למרות הנסיבות המיוחדות של הקורונה.

יוסף ג'בארין: אני מודה לכל המשתתפים.

יוסף ג'בארין: תודה למנכ"לית ארגון בטרם אורלי סילבינגר ולחוקר אמיר פלק על העבודה המקצועית שהצגתם בפנינו.

יוסף ג'בארין: תודה לכולם, הישיבה נעולה.