הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 45, 2020-10-28 09:30

עודד פורר: בוקר טוב לכולם.

עודד פורר: אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בנושא:

עודד פורר: דיון חירום – עזרה ראשונה לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית – קידום הקמת חדרים אקוטיים.

עודד פורר: מדובר בהמשך לדיון שכבר קיימנו כאן בדבר הצורך בהקמת חדרים אקוטיים.

עודד פורר: אני ארענן את הזיכרון לכל מי שנמצא איתנו בזום או בשידור.

עודד פורר: לאחר מכן במאמץ שהשקענו בוועדת הכספים הצלחנו לייצר תקציב ייעודי לטובת הקמת חמישה חדרים אקוטיים.

עודד פורר: הייתה שם אמירה גם של מי שהיום הוא שר במשרד האוצר ואז היה סגן שר האוצר, שר השיכון יצחק כהן, והייתה שם אמירה גם של משרד הבריאות, ובזכות זה התקבל התקציב.

עודד פורר: אני קיימתי, בין היתר, דיון גם עם משרד הבריאות כדי לנסות ולהבין איפה ייפתחו החדרים האקוטיים ולאן זה הולך.

עודד פורר: היו בינינו קצת חילוקי דעות.

עודד פורר: הסיכום היה, בדיון שאנחנו קיימנו, שישנה ועדה שהקים משרד הבריאות לטובת הנושא הזה, ועדה מקצועית.

עודד פורר: אז אמרנו שמבחינתנו אנחנו מוכנים להסתמך על החלטות המקצועיות של הוועדה, וגם דחינו את הדיון שהיה אמור להתקיים לפני שבוע.

עודד פורר: דחינו אותו בעקבות הבקשה של משרד הבריאות עד שתתקבלנה מסקנות הוועדה.

עודד פורר: לא שלחו לנו, לוועדה, את המסקנות עדיין.

עודד פורר: מה שאני מציע הוא שאולי – האם נמצא איתנו מישהו מהוועדה שיכול להציג את המסקנות או ממשרד הבריאות?

עודד פורר: פרופ' קונסטנטיני נמצאת איתנו?

קריאה: כן.

קריאה: רק שניונת.

קריאה: לא.

עודד פורר: לא נמצאת?

עודד פורר: נעמה קונסטנטיני.

קריאה: לא.

קריאה: אני לא רואה אותה.

עודד פורר: אז ניתן לד"ר זהר סהר ממשרד הבריאות.

עודד פורר: אולי לה יש את המסקנות והיא תרצה להציג אותן.

עודד פורר: בבקשה.

עודד פורר: בוקר טוב.

עודד פורר: זהר?

זהר סהר: כן.

זהר סהר: לא שומעים אותי?

עודד פורר: כן.

עודד פורר: שומעים עכשיו.

זהר סהר: בוקר טוב.

עודד פורר: בוקר טוב.

זהר סהר: אתמול בשעות הערב קיבלנו את טיוטת הדוח של תת ועדה אחת שעסקה באמת בנושא של פריסת המרכזים האקוטיים בראשות פרופ' קונסטנטיני.

זהר סהר: אנחנו בשלב ראשון עדיין.

זהר סהר: רק עברנו עליו.

זהר סהר: אבל עדיין לא הצלחנו לקיים עליו דיון.

זהר סהר: אני גם מציינת שזה עדיין לא דוח של כל הוועדה.

זהר סהר: אתם לא קיבלתם, ולא אנחנו קיבלנו.

עודד פורר: תראי, הדיון שקיימנו פה בוועדה בסוף היה כבר לגבי המיקומים.

עודד פורר: כי אין מחלוקת לגבי זה שיש לתקצב.

עודד פורר: אין מחלוקת לגבי זה שיש תקציב.

עודד פורר: היה בינינו דיון שניהלנו אותו כאן, הצוות שלכם והצוות שלי, לגבי מיקום החדרים.

עודד פורר: סוכם בינינו שברגע שיתקבלו מסקנות מהוועדה, נלך לפי המסקנות.

עודד פורר: אז אולי תציגי את מה שיש לכם בטיוטה, מה היו המסקנות.

זהר סהר: אני חושבת שחשוב להגיד שאנחנו בהחלט שמחים ומברכים על התהליך שקורה וגם מברכים על עבודת הוועדה שבעצם מסייעת להרחיב את המענים, וגם המשרד עובד ופועל להרחיב את המענים גם כדי להצליח ליישם את ההמלצות שהגיעו.

זהר סהר: בעיקרון, ההמלצות מדברות על ארבעה מרכזים תוספתיים מעבר למה שיש כרגע.

זהר סהר: נפתח מרכז ביוספטל.

זהר סהר: עומד להיפתח מרכז נוסף בשרון, בבית חולים הלל יפה.

זהר סהר: ובנוסף יש עוד ארבעה מקומות.

עודד פורר: ההמלצה מדברת על פתיחה בבית החולים הלל יפה?

עודד פורר: על מה מדברת ההמלצה?

זהר סהר: לפי מה שעברנו, מדברים על עוד תוספת של ארבעה מרכזים: אחד בצפון - - -

עודד פורר: זאת אומרת, תת הוועדה ממליצה על תוספת של ארבעה מרכזים, כן?

זהר סהר: מלבד המרכז בשרון, שכרגע המשרד מקדם ביחד עם בית החולים הלל יפה פתיחת מרכז נוסף.

עודד פורר: רגע, המרכז בשרון הוא בנפרד מהמלצות הוועדה?

עודד פורר: אתם החלטתם שזה בלי קשר לוועדה?

זהר סהר: לא.

זהר סהר: זה פשוט משהו שבמקביל.

זהר סהר: אנחנו כבר התחלנו בעבודה של פתיחתו עוד בטרם ההמלצות.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: אז על אילו ארבעה מרכזים ממליצה הוועדה?

זהר סהר: סליחה?

עודד פורר: על אילו ארבעה מרכזים ממליצה הוועדה?

זהר סהר: הוועדה ממליצה לפתות ארבעה מרכזים נוספים:

זהר סהר: אחד בנהריה בצפון; אחד בבית החולים קפלן ברחובות; מרכז נוסף בבית החולים בנצרת; והמרכז האחרון בבית איכילוב בתל אביב.

עודד פורר: אוקיי.

זהר סהר: מבחינת המשרד, אנחנו נפעל לקדם את ההמלצות האלה.

זהר סהר: שוב, חשוב להגיד שבאמת למרות שנראה שפותחים בדקה מרכז, יש בעצם עבודה שצריך לעשות עם המרכזים גם בהכשרה, גם בגיוס כוח אדם ייעודי.

זהר סהר: ואנחנו חושבים שאנחנו נצליח לעשות את זה.

זהר סהר: אבל, שוב, אני אומרת שרק אתמול קיבלנו את ההמלצות שהן עדיין המלצות בינתיים.

זהר סהר: מבחינתנו, עדיין לא קיבלנו את הדוח הסופי.

עודד פורר: מתי תתחילו לעבוד על זה?

עודד פורר: התקציב אושר בוועדת הכספים כבר לפני למעלה מחודש, יותר אפילו.

זהר סהר: סליחה?

עודד פורר: את התקציב אישרנו בוועדת הכספים לפני יותר מחודש, לדעתי.

זהר סהר: אני אתן לנציג אגף התקציבים להגיב על החלק של התקציב.

עודד פורר: יש שאלה לחבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': השאלה היא: מה קורה עם בית החולים מאיר?

יואב סגלוביץ': בית החולים מאיר הוא אחד הנושאים שלפחות אני שאלתי יותר מפעם אחת.

יואב סגלוביץ': ארגוני הסיוע מוכנים, עובדים בשיתוף פעולה בלתי רגיל.

יואב סגלוביץ': יש פרויקט שלם שם.

יואב סגלוביץ': דיברתי עם סגן שר הבריאות.

יואב סגלוביץ': וגם ההמלצה של הוועדה היא לפתוח במאיר.

יואב סגלוביץ': ולא ברור לי למה יש פה איזושהי התעקשות.

יואב סגלוביץ': והייתי שמח לשמוע על העניין הזה.

יואב סגלוביץ': הייתי שם גם בביקור.

יואב סגלוביץ': ראיתי את הדברים.

יואב סגלוביץ': דיברתי עם אנשים.

יואב סגלוביץ': דיברתי על פרויקט בלתי רגיל שהקימו שם בבית החולים באופן פשוט מעורר השראה.

יואב סגלוביץ': ודווקא הוא לא נמצא בתוך הסיפור כשאני יודע שהפערים הם לא גדולים בכסף, ויש כסף כי יושב-ראש הוועדה שלנו היה בוועדת הכספים ודאג לכסף הזה.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: זהר?

זהר סהר: קודם כול, אני רוצה להגיד שמבחינתנו עדיין לא קיבלנו את ההמלצות הסופיות.

עודד פורר: זהר, היה לנו סיכום לפני שבועיים כאן בוועדה.

עודד פורר: ישבתם פה בחדר וסוכם שתוך שבוע מה שתקבלו יהיה.

זהר סהר: שנייה.

זהר סהר: אני רוצה להגיד.

עודד פורר: ביקשתם עוד שבוע דחייה.

עודד פורר: אתם מגיעים לוועדה ועוד פעם אתם אומרים: אין לנו המלצות.

עודד פורר: עכשיו, כנראה שיש לכם איזושהי טיוטה שלא מונחת בפני הוועדה.

זהר סהר: יש לנו טיוטה.

זהר סהר: אנחנו קיבלנו אותה אתמול.

עודד פורר: אז אני לא מבין מה הסיפור.

זהר סהר: גם בוועדה כשדיברנו - - -

עודד פורר: יש תחושה שאתם מנסים להסתיר מידע מהוועדה.

זהר סהר: לאורך כל הזמן הזה אנחנו דיברנו על פתיחה של מרכז נוסף בשרון.

זהר סהר: אני חושבת שנחטא למציאות אם נגיד שבבית החולים הלל יפה יש צוות פחות מקצועי.

יואב סגלוביץ': זה לא מה שאמרתי.

עודד פורר: זה לא מה שנאמר כאן.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

עודד פורר: זה לא מה שנאמר כאן.

יואב סגלוביץ': לא, לא.

זהר סהר: הצוות שם עבר הכשרה.

זהר סהר: יש שם צוות מיומן מאוד מאוד.

יואב סגלוביץ': זהר, אני מתעקש.

יואב סגלוביץ': זהר, תתייחסי למה שאני אמרתי, בבקשה.

יואב סגלוביץ': אני לא דיברתי על בית החולים הלל יפה.

זהר סהר: אני מתייחסת למה שאמרת.

יואב סגלוביץ': שנייה, רגע אחד.

יואב סגלוביץ': חשוב לי לומר את זה.

יואב סגלוביץ': לא אמרתי מילה רעה על בית החולים הלל יפה.

זהר סהר: אנחנו פנינו לשני בתי החולים והצענו לשני בתי החולים לפתוח את המרכז.

זהר סהר: אני אוכל להגיד באופן כן, לא הייתה לנו שום עדיפות לשום מרכז מאחר שבאמת באופן חד-משמעי בשני בתי החולים יש צוותים מיומנים וטובים ויש לי הערכה גדולה לצוות גם במאיר וגם בהלל יפה.

זהר סהר: אני יותר ממתרגשת לשמוע שבכל כך הרבה מקומות יש נכונות ורצון.

זהר סהר: העניין פה היה שבסופו של דבר המשרד רצה לקדם פתיחה של מרכז נוסף באזור השרון.

זהר סהר: בסופו של דבר, מבחינת יכולות להעמיד מרכז באופן כספי והתארגנות של זמן, בית החולים הלל יפה התגייס ובית החולים מאיר לא היה יכול לעמוד בסטנדרט שאנחנו הצענו.

עודד פורר: זהר, אני מבין שכל זה בנוסף לבית החולים יוספטל, ששם החדר האקוטי עובד, פעיל.

זהר סהר: החדר האקוטי עובד.

זהר סהר: תכף אני אתן לאנשי הכספים לדבר על נושא הכספי, שהוא כרגע בתהליכים של פתרון.

זהר סהר: אנחנו בהחלט עובדים קשה מאוד עם הצוותים כדי לעשות ברמה המקצועית מיומנויות מקצועיות טובות, שמבחינתי כאשת מקצוע, אני לא אשת כספים, זה היעד שאנחנו רוצים לעמוד בו.

זהר סהר: אנחנו עובדים באופן טוב ביותר מבחינת מיומנויות, מבחינת הכשרות פורנזיות, מבחינת הכשרות מקצועיות של צוותים האחרים.

עודד פורר: אוקיי.

זהר סהר: אנחנו עובדים מאוד קשה בחודשים האחרונים כדי למקצע את הצוותים ולבנות הכשרות ייעודיות, לבנות סטנדרטים.

עודד פורר: מאה אחוז.

זהר סהר: מעבר לזה, בנושא הכספי אני אתן לנציג אגף התקציבים.

עודד פורר: ואז אנחנו נבדוק אותו גם, כן.

זהר סהר: לא.

זהר סהר: אבל אני כן אומרת שלא הייתה פה פנייה מכוונת לאחד מבתי החולים.

זהר סהר: היה דיון מקביל עם שני בתי החולים, ושניהם גם ידעו על זה.

עודד פורר: יופי.

עודד פורר: נמצאת איתנו פרופ' נעמה קונסטנטיני מתת הוועדה שבחנה את הדברים?

עודד פורר: שלום פרופ' קונסטנטיני.

נעמה קונסטנטיני: שלום.

נעמה קונסטנטיני: שומעים אותי?

עודד פורר: כן.

נעמה קונסטנטיני: בוקר טוב.

נעמה קונסטנטיני: אני מוניתי, כידוע, להיות יושבת-ראש תת הוועדה בנוגע לפריסת החדרים האקוטיים.

נעמה קונסטנטיני: את ההמלצות הראשוניות שלנו אנחנו כבר הצגנו לפני כמה חודשים.

נעמה קונסטנטיני: ובהמלצות האלה אנחנו המלצנו – ואני אתייחס, קודם כול, להמלצה הראשונה – אנחנו המלצנו על בית החולים מאיר בכפר סבא, משום שכשהתחלנו את העבודה התברר שבית החולים מאיר בכפר סבא מאוד מעוניין, ממנהל בית החולים, דרך מנהל הגינקולוגיה, דרך כל המערכת.

נעמה קונסטנטיני: ואנחנו חשבנו שגם מבחינת המיקום, שהוא יותר במזרח הארץ, באזור של המשולש, באזורים של רענן, כפר סבא, ואזורים צפופים, וגם בגלל שיותר קל להגיע מבחינת דרכי הגעה.

נעמה קונסטנטיני: אז המלצנו על בית החולים מאיר בכפר סבא.

נעמה קונסטנטיני: בית החולים הלל יפה לא היה בכלל בתמונה באותו שלב.

נעמה קונסטנטיני: המנהל של הגינקולוגיה לא היה בתמונה באותו שלב.

נעמה קונסטנטיני: אבל גם מבחינת המיקום, אנחנו חשבנו שמאיר בכפר סבא מתאים, מעבר לרצון העז, ואנחנו חושבים שהצוות מגויס, דוגמה שאני רואה שג'וליה ברדה יושבת פה ומנהלי חדרים אקוטיים אחרים.

נעמה קונסטנטיני: יש חשיבות רבה לצוות ולרמת הגיוס שלו.

נעמה קונסטנטיני: ואנחנו גם ראינו את זה כשעברנו בית חולים-בית חולים לבדוק מי יכול, מי מוכן, מי רוצה, מי להוט לפתוח חדר אקוטי.

נעמה קונסטנטיני: אז גם בדוח הסופי, אחרי שעשינו עבודה מאוד מאוד רבה של הרבה מאוד אנשים, התייעצות עם הרבה מאוד גורמים, אנחנו הגשנו את המלצות שלנו לד"ר שולט, יושב-ראש הוועדה.

נעמה קונסטנטיני: ובפריסה שהמלצנו עליה, במקום הראשון היה בית החולים מאיר בכפר סבא, ומשום מה כשזהר הקריאה את החדרים שהמלצנו עליהם זה נשמט.

נעמה קונסטנטיני: אבל אני מבקשת להדגיש שאנחנו לא המלצנו על ארבעה חדרים אקוטיים – המלצנו על חמישה.

נעמה קונסטנטיני: ובחמישה האלה, הראשון היה מאיר בכפר סבא.

נעמה קונסטנטיני: מעבר לזה, היו בארבעה נוספים שהיא ציינה, והם: נצרת, בגלל האוכלוסייה המאוד מיוחדת.

נעמה קונסטנטיני: אין לנו שום בית חולים שמכוון לאוכלוסייה הזאת.

נעמה קונסטנטיני: ואני שמחה לראות פה את ג'ימי ג'דעון שבהחלט מנהל הגינקולוגיה בנצרת ומבין את החשיבות ומגויס לגמרי לעניין.

נעמה קונסטנטיני: אנחנו חשבנו שבצפון צריך להיות עוד מרכז.

נעמה קונסטנטיני: בית החולים זיו פחות רצה.

נעמה קונסטנטיני: ואני חושבת שזה דבר כל כך רגיש ולא נכון לכפות על בית חולים ולהודיע למנהל של הגינקולוגיה: אנחנו פותחים.

נעמה קונסטנטיני: אני חושבת שצריך גיוס ורצון של הצד השני.

נעמה קונסטנטיני: לבית החולים זיו כרגע זה לא בסדרי העדיפויות שלו.

נעמה קונסטנטיני: הוא חושב שזה מאוד חשוב ובעתיד הם מאוד ירצו, אבל כרגע הם לא ערוכים לזה.

נעמה קונסטנטיני: מצד שני, ד"ר ברהום מנהריה, מנהל בית החולים, בהחלט מוכן.

נעמה קונסטנטיני: ולכן המלצנו גם על נהריה.

נעמה קונסטנטיני: לגבי המרכז, כאמור, אזור השרון זה זועק.

נעמה קונסטנטיני: בכפר סבא צריך להמתין ואני לא אחזור על מה שאמרתי.

נעמה קונסטנטיני: איכילוב כמרכז שוקק כמו אילת מבחינת פעילות, מבחינת חיי לילה, מבחינת סיכון לסמים, לסמי אונס, לאלכוהול, להרבה מאוד מהתושבים בתל אביב אין רכב, בעיקר לא הבנות הצעירות שאנחנו מדברים עליהן, הסטודנטיות, הנערות.

נעמה קונסטנטיני: כל פעם להגיע עד וולפסון זה סיפור.

נעמה קונסטנטיני: מגיעים הרבה מקרים מאזורים כמו בני ברק, למשל, אנחנו חשבנו שאיכילוב ראוי.

נעמה קונסטנטיני: ומנהל באיכילוב, יוגב, מאוד מאוד בעד.

נעמה קונסטנטיני: נעבור לאזור השפלה.

נעמה קונסטנטיני: גם בשפלה יש צורך בחדר אקוטי.

נעמה קונסטנטיני: על פניו, אשקלון, שהוא הכי דרומי, היה לכאורה המתאים.

נעמה קונסטנטיני: אבל שוב כשיש בית חולים אחד שמאוד מגויס, כמו בית החולים קפלן, שכבר יש לו מרפאה לנשים אחרי טראומה בנושא של לידה, ושיש שם גינקולוגית שמאוד רוצה ומנהל גינקולוגיה שמאוד רוצה, אנחנו חושבים שנכון לקחת אותו ולא בית חולים שמסיבות כאלה ואחרות, ואני לא אפרט לגבי אשקלון, פחות מתאים לו.

נעמה קונסטנטיני: מה שהיה בעצם דומה עם הלל יפה, שנאמר להלל יפה: בואו תפתחו – ואנחנו חושבים שזה צריך לבוא מתוך בית החולים.

נעמה קונסטנטיני: מסיבה זאת קפלן נבחר לאזור השפלה.

נעמה קונסטנטיני: אני רוצה גם לציין שאנחנו הוספנו עוד שנים דברים בהמלצות שלנו.

נעמה קונסטנטיני: אחת, שאנחנו חושבים שהתקצוב הקיים כיום לחדרים האקוטיים הפועלים ולחדרים האקוטיים שייפתחו חייב להיות יותר גבוה.

נעמה קונסטנטיני: לא יכול להיות שיהיה תת תקצוב לנושא כל כך חשוב, ולא יכול להיות שיהיו חדרים אקוטיים שבהם עובדת סוציאלית לא מקבלת כוננות, או חדר אקוטי שנפתח ונסגר כי לא מינו כונן גינקולוגי.

נעמה קונסטנטיני: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל היו לפחות שני בתי חולים שאני יודעת עליהם שפתחו כי הם חשבו שזה חשוב.

נעמה קונסטנטיני: אחד שקיבל תרומה מחו"ל.

נעמה קונסטנטיני: כשנגמרה התרומה הוא סגר.

נעמה קונסטנטיני: לא יכול להיות במדינת ישראל נשים שנפגעות, גברים שנפגעים, יצטרכו לקוות שתהיה תרומה מצפון אמריקה כדי לתת להם את השירות המיטבי.

נעמה קונסטנטיני: וחייבים לממן כונן של גינקולוגיה וחייבים לממן עובדת סוציאלית.

נעמה קונסטנטיני: זה נכון לגבי יוספטל, וזה נכון לגבי וולפסון, וזה נכון לגבי סורוקה.

נעמה קונסטנטיני: אני דיברתי באמת עם כמעט כל מנהלי בתי החולים ו/או מנהלי הגינקולוגיה.

נעמה קונסטנטיני: אנחנו לא יכולים לצפות שבית חולים, שגם ככה מצוי בקשיים כלכליים, ואנחנו יודעים כמה קשה לבתי החולים לשרוד, אנחנו לא יכולים לצפות שהם יממנו חדר אקוטי על החשבון של האין שיש להם.

נעמה קונסטנטיני: ואני מברכת אותך, מר עודד פורר, שאתה דואג להשגת כספים ייעודיים ומסומנים לפריסה מוגברת של חדרים אקוטיים.

נעמה קונסטנטיני: ואני מבקשת ממך שתעזור גם להגביר את התקצוב של החדרים האקוטיים הקיימים, כדי שכולם יוכלו לתת שירות מיטבי, ושזה יהיה כסף מסומן.

עודד פורר: תודה.

נעמה קונסטנטיני: אני רוצה להדגיש שחשוב בחדרים אקוטיים גם לדאוג לתקציבים, לא רק לכוננים, אלא תקציבים לעובדים ולעובדות הסוציאליים ולאחיות שמתמודדים עם דברים מאוד קשים גם בחדרים וגם אחר כך בבתי משפט.

נעמה קונסטנטיני: וחשוב מאוד לדאוג שיהיה להם גם מצד אחד למידה מתמשכת, מה שנקרא: Continuous Medical Education, ומצד שני שיהיו איזשהן תוכניות, שיהיו הכשרות, תוכניות חוסן, שיהיו מפגשים לדבר, לפרוק, להתייעץ.

נעמה קונסטנטיני: הם צריכים ליווי לא פחות מאותה נפגעת, כי גם הם יכולים להיות פוסט-טראומטיים אם לא דואגים להם.

עודד פורר: תודה.

נעמה קונסטנטיני: גם לזה צריך לדאוג לתקציב.

נעמה קונסטנטיני: ודבר האחרון, אנחנו חושבים שכל בית חולים כללי, שאין בו חדר אקוטי, צריך לקבל הכשרה של "עשה ולא תעשה" כשמגיעה נפגעת.

נעמה קונסטנטיני: ויש בתי חולים כלליים שלא יכולים להעביר הלאה כי הבחורה, למשל, נמצאת ב"טראומה כללי" וצריכה להיכנס לחדר ניתוח.

נעמה קונסטנטיני: כל בית חולים כללי צריך שיהיו שבו הדרכות אונס, צריך לקבל הכשרה, צריך לדעת לאן להעביר, איך להעביר.

נעמה קונסטנטיני: צריך לממן את העברות האלה.

נעמה קונסטנטיני: אי-אפשר להגיד לבחורה שהגיעה לבית חולים: קחי אוטובוס ותיסעי לקצה השני של הארץ.

נעמה קונסטנטיני: צריך לדאוג לממן את זה.

נעמה קונסטנטיני: וכשהיא מסיימת לקבל את הטיפול, צריך לדאוג להחזיר אותה הבית ולא לשלוח אותה ברגל או באוטובוס.

נעמה קונסטנטיני: כל הדברים האלה, אני חושבת, זה קצת מעבר למנדט שלי כפריסת חדרים אקוטיים, אבל זה הכול קשור אחד בשני.

נעמה קונסטנטיני: תודה רבה.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: נמצאת איתנו בזום מנהלת בית החולים יוספטל באילת.

עודד פורר: אני מכניס את זה לתוך הדיון, כי גם שם מתגלים כל מיני זה.

עודד פורר: אני רוצה לשמוע אותך ואחר כך את מי שאחראי על התקצוב במשרד הבריאות.

עודד פורר: אני מבין שזה שי מעוז, מנהל תחום אגף התקציבים, כדי להבין איפה הפתרון.

עודד פורר: בינתיים, עד שרויטל תעלה – יש לנו אותה?

עודד פורר: בבקשה, רויטל.

רויטל בר אושר: שומעים אותי?

עודד פורר: כן, שומעים.

רויטל בר אושר: שלום.

רויטל בר אושר: בוקר טוב לכולם.

רויטל בר אושר: מה שלומכם?

רויטל בר אושר: אני שמחה מאוד להשתתף בדיון הזה של הוועדה.

רויטל בר אושר: הייתי בדיון לפני חודשיים, ב-25 באוגוסט.

רויטל בר אושר: בעצם בדיוק באותם ימים כבר פתחנו את החדר האקוטי ואנחנו בעצם מזוודים ויש לנו את כל מה שצריך כדי שמי שצריכה טיפול תגיע ותקבל טיפול כולל.

רויטל בר אושר: אנחנו עכשיו העמדנו שני ליינים של כוננים: כונן גינקולוג וכוננת עובדת סוציאלית.

רויטל בר אושר: אנחנו השקענו הרבה כסף.

עודד פורר: רגע, נסגר לך המיקרופון.

רויטל בר אושר: הדבר היחיד שמחכים לו הוא לקבל את התקצוב מהמדינה כמו שהובטח לנו.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: זאת אומרת, לא קיבלתם עד לרגע הזה תקציב ממדינת ישראל?

רויטל בר אושר: לא.

עודד פורר: לא.

רויטל בר אושר: אני משלמת לרופאים.

רויטל בר אושר: אני משלמת את הכוננויות האלה מתקציב של בית החולים ואני בעצם מחכה לשיפוי וגם את העלות של הדברים, כמובן, שהשקענו בהליך הזה של הבנייה של המקום.

רויטל בר אושר: אני אגיד שאנחנו הקדשנו מקום מאוד משמעותי בבית החולים, בסמוך למיון, כדי שיהיה נוח וקל לטפל במי שצריך להגיע ולקבל טיפול.

רויטל בר אושר: במקביל, אנחנו לא שוקטים אל השמרים וכל הזמן הצוותים שלנו עוברים הכשרות.

רויטל בר אושר: היום יש לנו הכשרה מיוחדת, פורנזית, נוספת.

רויטל בר אושר: הצוותים כל הזמן על זה.

רויטל בר אושר: ואנחנו מאוד מאוד מבינים ומכירים בחשיבות של הדבר הזה.

רויטל בר אושר: ואני חושבת שפה המקום באמת לדרוש גם לקבל את השיפוי כמו שצריך.

עודד פורר: תודה, רויטל.

עודד פורר: אז מאילת נחזור היישר לירושלים, לשי מעוז, מנהל תחום אגף התקציבים במשרד הבריאות.

עודד פורר: בוא תספר לוועדה שהעניין נפתר והתקציב יועבר.

שי מעוז: בוקר טוב לכולם.

שי מעוז: תודה רבה.

שי מעוז: אני מאוד שמח על הדיון ועל רצף הדיונים שמעלה גם את כל הנושא של טיפול בתקיפות מיניות וגם באופן פרטני את סוגיית החדרים האקוטיים על הפרק.

שי מעוז: באמת תודה רבה להרבה מהנוכחים פה ולוועדה על זה.

שי מעוז: אני אומר את זה כנציג משרד הבריאות.

שי מעוז: באמת תודה על הקשב וגם על הסיוע בתקצוב שהתקבל עד כה.

שי מעוז: אני רוצה להדגיש פעם נוספת נקודה שזהר דיברה עליה.

שי מעוז: בעצם מסקנות הוועדה שפרופ' קונסטנטיני הציגה כעת הגיעו כטיוטה למשרד אתמול בערב.

שי מעוז: ואנחנו באמת נלמד אותן.

שי מעוז: וגם דרך הוועדה הכללית וגם בגורמי המקצוע שלנו במשרד ונפעל ליישום שלהן באמצעות התקצוב שכבר התקבל בצורה המיטבית לאחר שנקרא נבין את הדברים.

עודד פורר: זה לא מה שסוכם בדיון שאנחנו קיימנו איתכם.

שי מעוז: לכל הפחות, אני חושב שנכון, קודם כול, ללמוד את המסמך - -

עודד פורר: לא.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: ללמוד, תלמדו.

עודד פורר: הכול בסדר.

שי מעוז: - - מעבר לכמה דקות קריאה בלילה.

עודד פורר: הסיכום היה מאוד פשוט, חברים.

עודד פורר: ואני אומר את זה לכל נציגי משרד הבריאות שנמצאים בזום, אני אגיד את זה גם לשר היום, והיה פה גם נציג לשכת השר.

עודד פורר: ישבנו פה.

עודד פורר: ביקשתם לדחות את הדיון כדי שנוכל לקיים דיון מקדים יחד איתנו, עם צוות הוועדה.

עודד פורר: ישבנו איתכם פה.

עודד פורר: התווכחנו על נושא המיקומים.

עודד פורר: הגענו להסכמה מאוד פשוטה, שאני עומד מאחוריה, כי ההחלטה בוועדת הכספים, כפי שהיא נוסחה, מדברת על צפת, על נהריה, על אשדוד, על אשקלון ועל נצרת.

עודד פורר: באתם ואמרתם: יש לנו ועדה מקצועית שבוחנת באופן מקצועי איפה נכון לפתוח; אל תתערבו לנו ברמה המקצועית.

עודד פורר: אמרתי לכם: מצוין, מקובל.

עודד פורר: אנחנו מתחייבים לקבל – וגם אתם, זה דו-צדדי, ההתחייבות הזאת, אי-אפשר לאחוז במקל בשתי קצותיו – מתחייבים לקבל את המלצות הוועדה המקצועית.

עודד פורר: יש תחושה, כולל בדברים שנאמרו בפתח הדברים, שמורידים מהמלצה של חמישה, זה פתאום הופך לארבעה, חוזרים לוועדה, אומרים לנו שההמלצה היא חמישה – אני אומר שיש תחושה שאתם מנסים ללמוד את זה עד יעבור הזעם.

עודד פורר: מי יודע?

עודד פורר: או שהכלב ימות או שהפריץ ימות.

עודד פורר: אז זה בעניין הזה.

עודד פורר: אבל אני מבקש את תגובתך לעניין מה שאמרה מנהלת בית החולים יוספטל באילת.

עודד פורר: לא נוריד את הסוגיה הזאת מהשולחן, כי היא לכאורה כבר הייתה מאחורינו ופתאום חוזרת חזרה לשולחן בנושא התקציבי.

עודד פורר: והיא לא קשורה לתקצוב של חמישה החדרים הנוספים.

עודד פורר: זה הודגש גם בוועדת הכספים כי משרד הבריאות חגג את העובדה שהוא מתקצב את החדר האקוטי באילת.

עודד פורר: כן.

שי מעוז: בשמחה.

שי מעוז: אז באמת בקיץ סוכם יחד עם הנהלת כללית והנהלת בית החולים על הפתיחה של החדר הנוסף ביוספטל.

שי מעוז: התקציב שסוכם אז היה תקציב לפיתוח ולבינוי והוא היה חלק למעשה מהחלטת הממשלה לפיתוח העיר אילת.

שי מעוז: יש סעיף משמעותי שעוסק בתקצוב של בית החולים יוספטל.

שי מעוז: לאחר מכן, ממש בשבועיים האחרונים פנתה אלינו הנהלת כללית בבקשה לתקצוב של הפעלת החדר.

שי מעוז: זו פנייה שממש התקבלה לאחרונה.

שי מעוז: ואנחנו כבר במגעים משולבים גם עם הנהלת הכללית, גם עם בית החולים, כדי להסדיר את התקצוב לבסיס ואת הקריטריון שלפיו הוא יתוקצב, ובעצם יהיה תקצוב שווה לשאר המרכזים שכבר פועלים ולאלה שאנחנו נפעיל.

שי מעוז: אנחנו ממש בימים אלה בתהליך ההסדרה של הנושא הזה.

שי מעוז: ואני אשמח גם, ברגע שזה יסוכם, להוציא עדכון לוועדה, כמו שביקשת, אדוני.

שי מעוז: נוכל לדעת כולנו שהנושא הזה מאחורינו.

שי מעוז: אני עוד אתייחס לדברים שאני אמרתי פה בעבר, שאנחנו נסדיר את התקצוב של החדרים הקיימים.

שי מעוז: גם אנחנו נמצאים במהלך משותף יחד עם בתי החולים פוריה ובני ציון להשוות את התקצוב שלהם לתקצוב של החדרים הנוספים וחתימה בעצם על הסכם מעודכן איתם כדי שבאמת יוכלו להרחיב את המענה, להיות מענה מלא.

שי מעוז: אוסיף רק עוד משפט על תוכנית הפתיחה.

שי מעוז: בעצם לאחר שהסתיים התהליך המקצועי שהתייחסת אליו לגבי החדרים החדשים, יש לנו בעצם גם את ההתחייבות דרך ועדת הכספים וגם אני יודע שנציג אגף התקציבים מכיר בזה ואנחנו נוכל לקבל את התקצוב ונבנה את תוכנית הפריסה ואת קצב הפריסה בהתאם ליכולת ההקמה, כפי שזהר התייחסה, שהמהלכים לוקחים זמן.

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לשמוע, בהמשך לדבריך, את קופת החולים כללית, את עדי שריג מאגף התקציבים של קופת החולים כללית.

עודד פורר: בואי תסבירי לנו מה הבעיה שם.

עודד פורר: הסיפור הזה, שחשבנו שהוא מאחורינו, חוזר לפה עוד הפעם.

עדי שריג אקסלרוד: שלום.

עדי שריג אקסלרוד: אני אגף התקציבים בכללית.

עדי שריג אקסלרוד: אז נכון להיום, כמו שאמרה מנהלת בית החולים יוספטל, אנחנו עוד לא קיבלנו את התקצוב לחדר האקוטי.

עודד פורר: איפה אתם עומדים מול משרד הבריאות?

עדי שריג אקסלרוד: אני לא שומעת.

עודד פורר: איפה אתם עומדים מול משרד הבריאות?

עודד פורר: במה זה כרגע תלוי?

עדי שריג אקסלרוד: אנחנו העברנו את החומרים ואת העלויות שאנחנו מבקשים גם לשוטף וגם לפיתוח של החדר, ועוד לא קיבלנו תשובה סופית על התקציב.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: שי, אתה יכול להגיב?

שי מעוז: כן.

שי מעוז: כפי שאמרתי, אנחנו ממש עכשיו במגעים עם כללית ואנחנו מקווים לסכם ממש בימים הקרובים, ואנחנו נעדכן את הוועדה כשהדברים הסתיימו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני בעניין הזה של בית החולים יוספטל מבקש לקבוע דיון בשבוע הבא, עדכון איפה הדברים עומדים.

עודד פורר: נפגש פה בפעם בשבוע, נפתח את הסדר-היום שלנו בשיחות בין משרד הבריאות לכללית, לבית החולים יוספטל.

עודד פורר: זה בנושא הזה.

עודד פורר: אני רוצה לחזור עכשיו לנושא החדרים האקוטיים הנוספים וההמלצות של הוועדה.

עודד פורר: נמצאת פה איתנו עורכת הדין איילת רזין מאיגוד מרכזי הסיוע.

עודד פורר: אחריה אני רוצה לתת לד"ר מאיר פומרנץ, מנהל מיון נשים בבית החולים מאיר בכפר סבא.

עודד פורר: בבקשה.

בית אור: קודם כול, תודה על הדיון ותודה על להיות כל הזמן עם יד על הדופק.

בית אור: כנראה שזה מאוד מאוד נדרש.

בית אור: אנחנו רואים את זה היום ביתר שאת.

בית אור: מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע אורית סוליציאנו הייתה חלק מוועדת המשנה הזו, ועדת שולט.

בית אור: ובאמת ההמלצות שהציגה פרופ' קונסטנטיני בפירוט הן כמובן על דעתנו, ובין היתר, נסמכות על הידע המקצועי שלנו בליווי נפגעות ונפגעי תקיפה מינית לחדרים האקוטיים.

בית אור: יש משהו כמו חמישה-שמונה ליווים בחודש בפריסה ארצית.

בית אור: ולכן מי אם לא אנחנו שיודעות לזעוק את הצורך האקוטי בחדרים אקוטיים ובפריסה רחבה יותר שלהם.

בית אור: אני דיברתי על זה בעבר ואני כן רוצה להזכיר במשפט מה המשמעות של היעדר חדר אקוטי.

בית אור: יש לזה, ראשית, השלכות משפטיות: לא מתלוננות, לא נותנים דגימות פורנזיות.

בית אור: זה נגמר או בזיכויים או בסגירת תיקים.

בית אור: זו המשמעות של זה, בעצם, אם עושים זום אאוט, של לא לתת אפשרות לנפגעת להיאבק את מאבקה ולא לטפל במאבק באלימות מינית.

בית אור: זה ממש פשוטו כמשמעו.

בית אור: והדבר השני הוא ההשלכות הבריאותיות.

בית אור: גם אותן פירטתי.

בית אור: אני אומר באופן נקודתי.

בית אור: נפגעת תקיפה מינית שלא מקבלת, בוודאי על ידי זר, שלא יודעים איזו פגיעה היא עברה, יש לזה השלכות של תחלואה לטווח קצר, היריון כמובן, מחלות מין, HIV, ועוד, ועוד.

בית אור: הצורך קיים וקיים מאוד.

בית אור: קיימנו ועדה, היושב-ראש ניהל אותה.

בית אור: שמענו עדויות רבות על הצורך הרב.

בית אור: ולכן שמחנו מאוד.

בית אור: היינו גאות מאוד גם על כך שבאמת התקבלו המלצותינו ושהומלץ על חמישה, כמו שנאמר.

בית אור: פריסה הרבה יותר אפקטיבית מבחינה גיאוגרפית.

בית אור: הופתענו מאוד לשמוע על הלל יפה ולא בית החולים מאיר.

בית אור: כי לא צריך להקים מחדש.

בית אור: יש בבית החולים מאיר תשתית מקצועית, מעבר לציוד והמשאבים שהושקעו בזה, תשתית מקצועית מן המעלה הראשונה.

בית אור: אין מה להתחיל מחדש בגלל פערים של אני לא יודעת כמה.

בית אור: הנושא התקציב אותי הוא ממש לא מעניין.

בית אור: מה שמעניין אותי הוא שנפגעות ונפגעים יקבלו את השירות המעולה ביותר.

בית אור: והתשתית לזה קיימת היום בבית החולים מאיר.

בית אור: ואני כמובן לא מדברת על המקומות שבהם אין ברירה אלא להתחיל מחדש.

בית אור: אני כן רוצה, זה לא נושא הדיון, אבל חשוב לי כן להזכיר שהנושאים האקוטיים ביותר הנוגעים לחדרים האקוטיים לא נידונו על ידי ועדת שולט.

בית אור: והם: כל הנושא של הסדרת נוהל ההפעלה בכלל, מה קורה בכלל בחדר אקוטי כשמגיעים נפגעות ונפגעים.

עודד פורר: על זה נדון בנפרד.

בית אור: וכן חשוב לי לומר בהקשר הזה על החלק המשפטי.

בית אור: מתי דוגמים, את מי דוגמים, אין שומרים על נפגעות אונס, כל הדבר הזה לא נידון.

בית אור: אנחנו שמחות ומצטרפות לדרישה להיות עם היד על הדופק בנושא הזה.

עודד פורר: אני רק אציין שהנחתי בפני החברים את הטיוטה.

עודד פורר: קיבלנו אותה.

עודד פורר: תודה לאיגוד מרכזי הסיוע שהעבירו לנו את אותה הטיוטה שעליה דיברו במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: קיבלנו מהאיגוד?

עודד פורר: כן.

עאידה תומא סלימאן: ועדה משרדית - - -

עודד פורר: עכשיו, מה שאני מבקש הוא את ד"ר מאיר פומרנץ, מנהל מיון נשים בבית החולים מאיר בכפר סבא.

עודד פורר: אחריו תדבר יעל שרר.

עודד פורר: אני רק מציין, חברים, שהדיון צריך להסתיים בשעה 11:00 ואני רוצה לקיים הצבעה לפני.

עאידה תומא סלימאן: יש בנצרת.

ע'דיר כמאל מריח: כן.

עודד פורר: כן.

מאיר פומרנץ: רבותיי, הוועדה, אתם שומעים אותי?

עודד פורר: כן.

עודד פורר: שומעים, בבקשה.

מאיר פומרנץ: קודם כול, אני מברך אתכם בבוקר טוב, ורוצה להודות על העבודה החשובה נורא שהוועדה הזאת עושה.

מאיר פומרנץ: לנו, אנשי השטח, יש רושם שמשרד הבריאות מורח אותנו עם כל מיני נתונים ודחיות: זה עוד ועדה, ועוד בקשה, ועוד, ועוד, ועוד, דברים שכבר ישנם בשטח.

מאיר פומרנץ: הם הקימו ועדה בראשות פרופ' קונסטנטיני שחרשה את הארץ ודיברה עם כל המנהלים ושאלה וביררה למה אנחנו דורשים סכום כזה כדי לפתוח את המרכז.

מאיר פומרנץ: והסברנו וירדנו לפרטים של כסף וציוד וכל דבר שיכולנו כדי לספק לוועדה המקצועית של משרד הבריאות את הנתונים, כדי שהיא תוכל לבוא ולשבת לפניכם ולפרוס את כל החלטות שלה.

מאיר פומרנץ: והוועדה הזאת מציגה ואומרת שבית החולים מאיר, שמרכז אליו מיליון וחצי תושבים, מוכן ומוכשר כבר.

מאיר פומרנץ: עברנו הכשרה פורנזית באבו כביר ובמכון לרפואה המשפטית, ולמדנו מד"ר ריקרדו, ולמדנו מחן, ולמדנו את כל מה שצריך.

מאיר פומרנץ: ואנחנו ערוכים.

מאיר פומרנץ: ובכל זאת פתאום מחליטים לקחת לנו את החדר האקוטי ולתת למישהו שמנחיתים עליו, שאני לא יודע עד כמה הוא רוצה ועד כמה הוא מעוניין, אבל הוא מוכן לקבל את התקציב הדל הזה, המבייש, של 900,000 שקל לשנה, שהוא מספר שאנחנו לא מסוגלים לעמוד.

מאיר פומרנץ: אנחנו חישבנו את שלושת התורים של הכוננים – וזה חייב להיות רופא שעבר הכשרה, חייבת להיות אחות רחמנייה וצריכה להיות עובדת סוציאלית.

מאיר פומרנץ: בלי שלושת הפונקציות האלה שזמינות 24/7, אי-אפשר לנהל חדר אקוטי.

עודד פורר: יודגש שהתקציב שאושר בוועדת הכספים לטובת חמישה החדרים הנוספים הוא לפחות, כך הגדרנו את זה, 5 מיליון שקלים.

עודד פורר: זאת אומרת, כל חדר אמור להיות מתוקצב במיליון שקל.

עודד פורר: כך אני שמעתי בדיון הליבה אצלנו בוועדת הכספים.

מאיר פומרנץ: עודד, זה לא מספיק לנו.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: אבל זה לא 900,000.

מאיר פומרנץ: לא, עודד.

מאיר פומרנץ: מה שקורה היום הוא שהתורנים שנמצאים במיון ומשרתים את המיון נשים צריכים להפסיק את העבודה שלהם ולספק שירותים לנפגעת.

מאיר פומרנץ: וזה גורם לה להמתנה ארוכה מאוד של שעות.

עודד פורר: ברור, ברור.

מאיר פומרנץ: אתה יכול לשאול את מרכזי הסיוע כמה שעות הם מחכים עד שרופא המיון, לא הכונן, אלא הרופא שעובד במיון – אצלנו הייתה עכשיו, לפני שבוע, בחורה בת 20 שנאנסה.

מאיר פומרנץ: חמש שעות הרופאה הפסיקה לשרת את הקהל והיו צריכים להביא כונן, מישהו שיכסה את מיון נשים כדי שהרופאה תטפל בנפגעת.

מאיר פומרנץ: אי-אפשר לתת להן אחרי ארבע-חמש שעות שהן יושבות וממתינות כמו כל אישה אחרת במיון.

מאיר פומרנץ: ויש לנו הריונות מחוץ לרחב ויש דימומים ויש הכול.

עודד פורר: תודה, ד"ר פומרנץ.

עודד פורר: ברור.

מאיר פומרנץ: זה בלתי אפשרי.

מאיר פומרנץ: חייבים לתקצב את שלושת התורים האלו של כוננים.

מאיר פומרנץ: ואנחנו נתנו את המחיר ופרופ' קונסטנטיני הסכימה איתנו והמחיר הוא בפירוש לא מיליון.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ד"ר ג'ימי ג'דעון מבית החולים נצרת ואחריו – יעל שרר.

ג'ימי ג'דעון: קודם כול, אני רוצה להודות על הדיון המקצועי ולהודות לוועדה שעשתה עבודת קודש פה בנושא הזה.

ג'ימי ג'דעון: אני חושב שהעבודה שנעשתה היא מצוינת.

ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהכנסה של בית החולים בנצרת כקונסנזוס פה בהמלצות הוועדה זה מאוד מאוד חשוב וקריטי להנגשה של השירות הזה לאוכלוסייה הערבית בצפון, במיוחד באזור נצרת שמשרת בין 200,000 ל-300,000 איש בסביבה שלנו.

ג'ימי ג'דעון: בתור רופא שעבד במרכזים של תקיפה אקוטית בזמנו בפוריה, עזרתי לד"ר לנג, אני מבין את הצורך ואת הצורך המשמעותי בנגישות התרבותית הזאת, שאנחנו מבינים במה מדובר כאשר מגיעה נפגעת תקיפה מינית של המגזר הערבי, והחשיבות של הטיפול בשפה, מבחינת ההבנה של התרבות, מבחינת ההבנה הכללית.

ג'ימי ג'דעון: ואני חושב שאנחנו בתור בית חולים מתחייבים לעמוד בכל הדרישות.

ג'ימי ג'דעון: אין ספק הנושא התקצובי פה הוא מאוד מאוד חשוב, ואני מצטרף לקודמי, מנהל המיון, במה שנאמר.

ג'ימי ג'דעון: אז הנושא של הכונניות הוא מאוד מאוד חשוב וקריטי, כי אתה לא יכול להשאיר אישה שנפגעה מתקיפה מינית ארבע וחמש שעות במיון ולהמתין לתורן, שלא כל כך הכשרה, לטפל במקרים האלה.

עודד פורר: ברור.

ג'ימי ג'דעון: אז אין ספק שצריכים זמינות, זמינות מאוד משמעותית.

ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהתורנים ישמשו גשר קצר עד שהכונן יגיע.

ג'ימי ג'דעון: ויש חשיבות מאוד מאוד עליונה פה בנושא של הראיות.

ג'ימי ג'דעון: אנחנו ראינו לאורך השנים איך עורכי הדין יכולים להרוס את כל מה שנבנה מבחינת תיק כאשר אתה יודע שהאישה הזאת נאנסה, בתור רופא אני אומר, ואתה בטוח שהאישה הזאת נאנסה, איך עורכי הדין יכולים להרוס את התיק של אישה בגלל לקיחת ראיות בצורה לא נכונה, או בגלל שמישהו שהוא גורם מקצועי לא עשה את העבודה בצורה נכונה - -

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: תודה, ד"ר ג'דעון.

ג'ימי ג'דעון: - - והאנסים מסתובבים חופשי בגלל טעויות מקצועיות כאלה.

ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהכשרה של הצוותים צריכה להיות מתוקצבת בצורה מאוד מאוד נכונה.

עודד פורר: תודה.

ג'ימי ג'דעון: אנחנו בתור בית חולים, עוד פעם, מוכנים ונעמיד את השירות הזה וניתן אותו בצורה המרבית האפשרית.

ג'ימי ג'דעון: ואני שוב מודה לכם על ההמלצות ועל הקונסנזוס שקיים.

עודד פורר: תודה.

ג'ימי ג'דעון: אם יש שאלות, אני אשמח לענות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: יעל שרר.

עודד פורר: אחרייך אני רוצה את ד"ר שמואל הירשמן, מנהל בית החולים לב השרון.

עודד פורר: בבקשה, יעל.

יעל שרר: שלום, בוקר טוב.

יעל שרר: אני מודה לכם מאוד על הדיון החשוב הזה ובכלל על המחויבות של הוועדה לעניין הזה של הטיפול האקוטי בישראל.

יעל שרר: אני מנסה בכל כוחי להרחיב את הפריסה מ-2013.

יעל שרר: ואני חושבת שמסקנות הוועדה מבורכות.

יעל שרר: קיבלתי את ההמלצות, ואני חייבת להודות שהופתעתי לגלות שיושבת ועדה מקצועית שמונתה כבר בינואר ופתאום עושים זיגזג ונראה שמתעלמים לגמרי מהמלצות כאילו הן לא היו ולא קרו, כאילו הוועדה לא מונתה.

יעל שרר: וזה מאוד מפתיע אותי.

יעל שרר: אמרו כאן, ואני לא אחזור על זה.

יעל שרר: בית החולים מאיר שואף, רוצה ומוכן להקים חדר אקוטי כבר שבע שנים.

יעל שרר: האמצעים, הצוות, ההכשרות נמצאים במקומם.

יעל שרר: הכול נופל על תקציב.

יעל שרר: ואני פשוט לא רואה איך אפשר להצדיק על ידי טיעון של חיסכון בכספים שהם באמת פעוטים, להתפשר על השירות ועל איכותו.

יעל שרר: אני מקדמת פתיחה של חדר אקוטי בשרון.

יעל שרר: מאז 2013 נפתח חדר אקוטי למשך שנה אחת בבית החולים לניאדו בנתניה.

יעל שרר: הוא נסגר.

יעל שרר: ומ-2016 מיליון וחצי בני אדם באזור השרון נשארו בלי מענה חירום.

יעל שרר: וזה נגרר ונגרר, ונגרר, למרות שמשרד הבריאות הבטיח שהוא מטפל בעניין הזה.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: ברור.

יעל שרר: אני באמת תוהה איך מצד אחד הולכים וממנים ועדה מקצועית ומהצד השני כבר המכחישים וכבר לא שומעים למסקנותיה ואפילו לא סיימה לפרסם אותן.

יעל שרר: אני גם אגיד שאני הופתעתי מאוד אתמול, ואני באמת חייבת להעלות את זה, לגלות שמשרד הבריאות עונה לנו, למכתב ששלחנו שבו אנחנו, בשיתוף האוגדה לזכויות האזרח, פנינו בקשר לאיכות הטיפול וניהלנו תכתובת עם ד"ר ורד עזרא, ראש ענף הרפואה.

יעל שרר: וקיבלנו אתמול בערב מענה שהפתיע אותי מאוד.

יעל שרר: ואני אגיד בפני הוועדה שד"ר ורד עזרא כתבה לנו שטיפול באונס, מבחינת משרד הבריאות, הוא לא מקרה חירום רפואי.

עודד פורר: אז מה הוא?

עודד פורר: הוא טיפול קוסמטי?

יעל שרר: אני בדקתי את חוק זכויות החולה.

יעל שרר: אני, כמו שאומרים, אצתי רצתי.

יעל שרר: וחוק זכויות החולה מגדיר שטיפול חירום צריך להינתן במקרה של סכנת חיים או סכנה לנכות קשה.

יעל שרר: ואני באמת שואלת אם מתן תרופות למניעת איידס זה נראה למישהו זניח?

יעל שרר: או מתן תרופות למניעת מחלת מין?

יעל שרר: אני באמת שואלת אם משרד הבריאות מבין את החשיבות של החדרים האקוטיים ואם תשובה כזאת בכלל מקובלת, שאונס זה לא חירום.

יעל שרר: אני מזכירה ששליש מהפניות לחדרים האקוטיים היום הן של קטינים.

יעל שרר: אני שואלת אם מקובל על כולנו שילד בן ארבע שנאנס זה לא מקרה חירום.

עודד פורר: אני רוצה התייחסות של משרד הבריאות לנושא הזה.

עודד פורר: זהר או מישהו אחר מהמשרד, אני לא יודע.

עודד פורר: את רוצה להתייחס לדברים, ד"ר זהר סהר?

זהר סהר: אני אשמח להגיב.

עודד פורר: כן.

זהר סהר: אני חושבת שהדברים הוצאו מהקשרם.

זהר סהר: הפנייה הייתה לד"ר ורד עזרא סביב הנושא של מצב חירום רפואי.

זהר סהר: ד"ר ורד עזרא התייחסה במכתב שלה לגבי הגדרת חוק זכויות החולה.

זהר סהר: הגדרת חוק זכויות למצב חירום רפואי הוא שבמצב שבן אדם נמצא בסכנת חיים מיידית, צריכים מיידית להביאו לבית החולים.

זהר סהר: אני חושבת שכל ההתייחסות במכתב של ד"ר ורד עזרא היא סביב הנושא של מתן מענה מרחוק, בטלפון.

יעל שרר: אני אדייק.

יעל שרר: אני אדייק.

יעל שרר: ד"ר ורד עזרא מתייחסת לשני הדברים, גם להגעה וגם בנפרד.

זהר סהר: לא נכון.

זהר סהר: ד"ר ורד עזרא לא התייחסה להגעה לבית חולים.

זהר סהר: היא גם כתבה במכתב שהגעה לבית חולים אפשרית כרגע מבחינת – אני לא חושבת שיש איזושהי דרך במדינה הזאת שמישהו מונע הגעה לבית חולים במצב חירום.

זהר סהר: אני לא חושבת שהדבר רלוונטי גם לנפגעות תקיפה מינית.

זהר סהר: אני חושבת ששווה מאוד לשמוע - -

עודד פורר: אבל, זהר, המכתב מונח לפניי.

זהר סהר: רק רגע.

זהר סהר: - - את אחת הרופאות שנמצאות כאן.

זהר סהר: ההתייחסות הייתה למתן תרופות בטלפון.

עודד פורר: לא, לא.

יעל שרר: לא נכון.

עודד פורר: זהר, סליחה, בכל הכבוד.

עודד פורר: תודה, יעל.

עודד פורר: לא צריך.

זהר סהר: אתם רוצים גם את ההתייחסות, תקשיבו למה שיש לי להגיד.

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: רגע, רגע.

עודד פורר: אני רוצה שתתייחסי.

עודד פורר: המכתב מונח בפניי, מכתב התשובה ששלחתם.

עודד פורר: המכתב נכתב בנושא של ביטול התניה של טיפול רפואי בנפגעות אלימות מינית בשיחה עם עובדת סוציאלית.

עודד פורר: האם אתם מתנים טיפול כזה בנפגעת בזה שהיא תדבר קודם עם עובדת סוציאלית?

זהר סהר: כפי שקורה בהגעה למרכז האקוטי מתוך התייחסות לאונס כאירוע חירום קשה ברמה הרגשית וברמה הפיזית.

זהר סהר: אנחנו לא מבטלים אף אחת, חס וחלילה, בשום דרך.

זהר סהר: לא הייתה כוונה לבטל את עוצמת החומרה של המעשה ושל הפגיעה בנפגעת.

זהר סהר: ההפך הוא הנכון.

זהר סהר: אני חושבת שהייתה פה חשיבה בתחילת הסגר מרצון שבאמת להקל בסיטואציות מסוימות.

זהר סהר: כשפנו אלינו הלובי למלחמה באלימות מינית, ניסינו לעשות איזושהי חשיבה איך אנחנו מאפשרים למצב חריגים, ששוב באמת המצב בסגר הראשון היה שונה מאשר כרגע.

זהר סהר: וגם שם הרופאים במרכזים האקוטיים אמרו שיש קושי במתן תרופות.

זהר סהר: אני חושבת ששווה את אחד הרופאים שנמצאים כאן.

זהר סהר: אולי ד"ר דבורה באומן תוכל לדבר במקומי.

זהר סהר: אבל אני כן רוצה להגיד שההסתכלות על ההתניה לפגוש עובדת סוציאלית – קודם כול, אני מצטערת לשמוע על ההתנגדות הזאת, כי אני חושבת שההסתכלות פה היא דווקא מהמקום של טובת הנפגעת.

זהר סהר: אנחנו מסתכלים על אונס מעבר לפגיעה הפיזית בוודאי מהמקום של הפגיעה הנפשית, על טראומה נפשית חמורה.

זהר סהר: כשאישה מגיעה או גבר מגיע לחדר האקוטי הם רואים אחות ומיד אחר כך - - -

עודד פורר: אף אחד לא אומר שהיא לא צריכה לראות עובדת סוציאלית.

עודד פורר: השאלה היא אם זה תנאי לקבלת טיפול.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא אם זו ההתניה.

עודד פורר: השאלה היא אם זה תנאי לקבלת טיפול.

עודד פורר: האם עובדת הסוציאלית - - -

זהר סהר: העובדת הסוציאלית אשר מלווה אותם לכל אורך הטיפול.

עודד פורר: השאלה היא אם עובדת סוציאלית זה תנאי לקבלת הטיפול.

זהר סהר: מדברים על פניה טלפונית כאשר הרופאים לא מכירים את האישה, אין את התיק הרפואי בפניהם.

זהר סהר: הם לא שמעו את הסיפור.

עאידה תומא סלימאן: זה לא שייך, ד"ר זהר, סליחה.

עודד פורר: אני חוזר ושואל, זהר.

עודד פורר: האם זה תנאי לקבלת הטיפול?

זהר סהר: אנחנו מבקשים שיחה ראשונית קצרה עם עובדת סוציאלית שתעשה איזושהי הסתכלות על האישה - -

עאידה תומא סלימאן: אבל העובדת הסוציאלית גם לא מכירה את התיק הרפואי.

עאידה תומא סלימאן: מה זה שייך?

זהר סהר: - - על הצרכים שלה, על המצוקות שלה.

זהר סהר: ואחר כך, במידת הצורך, תפני לשיחה עם רופא.

זהר סהר: לא הייתה מניעה של שום דבר.

עודד פורר: האם זה תנאי לקבלת טיפול?

זהר סהר: ובנוסף, אישה במצב חירום רפואי יכולה להגיע היום לכל אחד מהמרכזים.

זהר סהר: הם פתוחים.

עאידה תומא סלימאן: זהר, זהר - - -

זהר סהר: אני חושבת שהדיון פה יצא מהקשרו.

זהר סהר: אני חושבת שאתם עושים עוול לנושא הזה באופן שאתם מציגים אותו.

זהר סהר: זה לא נכון.

זהר סהר: יש פה הסתכלות הפוכה לטובת הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: למה אנחנו עושים עוול?

עודד פורר: את עדיין לא נתת לנו תשובה.

עודד פורר: את דיברת בערך חמש דקות, אבל לא נתת לנו תשובה אחת מאוד פשוטה.

עודד פורר: האם שיחה עם עובדת סוציאלית היא תנאי לקבלת טיפול רפואי בחדר האקוטי?

זהר סהר: בחדר האקוטי הנוהל הוא שברגע שאישה מגיעה, היא רואה עובדת סוציאלית.

עודד פורר: ואם העובדת הסוציאלית לא דיברה איתה או שהיא סירבה לדבר עם העובדת הסוציאלית?

זהר סהר: מי שתסרב לראות עובדת סוציאלית, אז ימצאו את הפתרון.

זהר סהר: אבל אנחנו מדברים פה, שוב להבהיר, על שיחה טלפונית.

זהר סהר: לא על הגעה לחדר.

עודד פורר: אני כרגע שואל על הגעה לחדר.

זהר סהר: ואני שוב מבקשת שתשמעו את אחת הרופאות מהמרכזים האקוטיים כדי שהיא תיתן את האינסנטיב הנוסף המקצועי שיש פה.

זהר סהר: אני חושבת שאתם עושים פה עוול באופן שאתם מפרשים את הדברים.

זהר סהר: אני חושבת שזאת פעילות מקצועית לטובת המצב ולא לרעתו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר זהר, אני מכירה טוב מאוד מה עובר על נפגעת תקיפה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אני טיפלתי בכאלה שנים רבות לפני שהתחילו להיות חדרים אקוטיים ולפני שמשרד הבריאות הקדיש לזה את התשומות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה על השירותים שאתם נותנים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר לבוא ולטעון ששיחה כזו מחויבת ברגע שהיא נכנסת.

עאידה תומא סלימאן: היא מגיעה לחדר האקוטי בעיקר בגלל שהיא צריכה את הטיפול הרפואי.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני ואת מבינות את החשיבות של שיחה עם עובדת סוציאלית.

עאידה תומא סלימאן: אבל בין זה לבין לאפשר לה קודם כול לקבל את הטיפול הרפואי, לעבור הבדיקות, ולהציע לה.

עאידה תומא סלימאן: יש עובדת סוציאלית ואת מדגישה שהעובדת הסוציאלית - - -

זהר סהר: דובר פה על פניה מרחוק.

זהר סהר: דובר פה על טיפול מרחוק.

זהר סהר: לא דובר על טיפול בחדר אקוטי.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שאתם מדברים על טיפול מרחוק, בגלל שאתם מדברים על שיחה טלפונית, אפילו העובדת הסוציאלית לא נמצאת שם וההתניה היא לא כדי להקל עליה בתהליך ולהסביר לה וללוות ולתמוך בה, אלא – אני לא יודעת למה צריך עובדת סוציאלית ברגע הראשון שהנפגעת מגיעה במיוחד כשהיא בטלפון, לא כשהיא נמצאת פיזית ומלווה אותה.

עאידה תומא סלימאן: מה יכול להיות בשיחה הזו?

עאידה תומא סלימאן: הרופאים לא מכירים את התיק הרפואי, נכון.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם העובדת הסוציאלית לא תוכל לעזור להם בזה, כי היא גם כן לא מכירה את התיק הרפואי.

עודד פורר: אני חייב לומר משהו באמת במאמר מוסגר.

עודד פורר: עזבו עכשיו את כל ההתפלפלות המשפטית.

עודד פורר: לקבוע שפגיעה מאונס היא לא מקרה חירום רפואי, מעבר לזה שהוא אבסורד, נטול כל הגיון גם מבחינת הטיפול, כשחלק מהטיפול הוא טיפול שאם הוא לא יתקבל בשעות האחרונות שאחרי, גם הבריאות של הנפגע או נפגעת נמצאת בסיכון, גם הנפשית וגם הפיזית.

עודד פורר: למעבר לזה, באופן חד-משמעי - - -

זהר סהר: כל ההתייחסות הייתה – סליחה, חבר הכנסת פורר – לפניה מרחוק.

זהר סהר: גם אי-אפשר לתת טיפול במיון מרחוק.

עודד פורר: סליחה, סליחה, סליחה, סליחה, סליחה.

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: זה לא עובד פה ככה.

עודד פורר: זה לא עובד פה ככה.

עודד פורר: את מוזמנת להגיע לפה, יכולת להגיע לפה לדיון בוועדה.

עודד פורר: אבל כשמדבר, בין אם זה יושב-ראש הוועדה ובין אם זה חבר הכנסת, מה לעשות?

עודד פורר: לנו את הזכות להתפרץ.

עודד פורר: לכם אין.

עודד פורר: הקביעה הזאת שזה לא מקרה חירום רפואי, בעיניי, היא קודם כול לא נכונה ברמה המהותית.

עודד פורר: אני סבור, בפרשנות המשפטית הדלה שלי, גם לא נכונה ברמה החוקית.

עודד פורר: גם ברמה החוקית.

עודד פורר: אני קראתי את חוק זכויות החולה.

עודד פורר: בעיניי, זה עומד בדיוק במסגרת החוק.

עודד פורר: חבר הכנסת סגלוביץ', אחר כך אני רוצה את ההתייחסות של מרכזי הסיוע.

יואב סגלוביץ': תראו, אני רוצה להגיד, כל מי ששומע שם, אני לא מכיר הרבה מקרים - - -

עודד פורר: היא ירדה מהקו?

קריאה: כן.

קריאה: היא ירדה.

עודד פורר: אני עוצר את הדיון.

עודד פורר: אני רוצה מבקש שמשרד הבריאות יחזור לדיון.

עודד פורר: אנחנו יוצאים להפסקה.

עודד פורר: היא טוענת שזה טכני ויחזירו אותה.

עודד פורר: טוב, אני רוצה לחדש את הדיון.

עודד פורר: אני מחדש את הדיון.

עודד פורר: התקלה הייתה, כנראה, תקלה טכנית במשרד הבריאות ולא יציאה מהדיון.

עודד פורר: אני רוצה, בינתיים, חבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

עודד פורר: אחריך – איילת.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד כמה דברים שכבר חזרנו עליהם.

יואב סגלוביץ': תראו, אני לא מכיר הרבה נושאים שיש בהם כזה היפוך בין מה שמדברים לבין מה שעושים, באמת.

יואב סגלוביץ': ואני אומר את זה פה, מעבר לזה שהזמנת את משרד הבריאות לעשות סטטוס בשבוע הבא מה קורה באילת.

מרב מיכאלי: ברוך הבא לפמיניזם.

יואב סגלוביץ': עכשיו, אילת זה סיפור של יום או יומיים.

יואב סגלוביץ': אני הייתי מפקד המשטרה באילת לפני הרבה שנים.

יואב סגלוביץ': ניסיתי אז לקדם את העניין.

יואב סגלוביץ': לא ידעתי שקוראים לזה חדר האקוטי.

יואב סגלוביץ': ידעתי אז שיש נשים שנפגעות, שהן גרות בפִּיזְדְּיוֹלוֹךְ ואפילו אין להן איך להגיע.

יואב סגלוביץ': וזה עלה פה בדיוני הוועדה.

יואב סגלוביץ': ואז אתה שומע באירוע רב-רושם שבא שר הבריאות ואומר:

יואב סגלוביץ': פתחתי – ואת הכסף לא העבירו.

יואב סגלוביץ': עכשיו, זה סימפטום, זה רק סימפטום למחלה.

יואב סגלוביץ': ואז מגיעים לסיפור, ופה אני אומר דברים קשים למשרד הבריאות וכן תקשיבו ואל תיעלבו.

יואב סגלוביץ': תקבלו את זה.

יואב סגלוביץ': לא יכול להיות מצב שיש ועדה מקצועית של משרד הבריאות, שאנחנו צריכים לקבל את הנתונים שלה בסוף מארגוני הסיוע, ומקבלים דיווח, ואני אגיד את זה בעדינות, לא נכון.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר להגיד לנו: הלל יפה – כשכתוב במסמך: מאיר.

עודד פורר: דיווח לא מדויק.

יואב סגלוביץ': אני אומר דיווח לא נכון.

יואב סגלוביץ': אני אומר שזה לא נכון.

יואב סגלוביץ': אני קורא לילד בשמו.

יואב סגלוביץ': אלה שיקולים בלתי עניינים.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע מה הסיפור שם.

יואב סגלוביץ': גם לא מעניין אותי.

יואב סגלוביץ': מה שמעניין אותנו פה בוועדה שהדבר הזה ינוע ויתקדם.

יואב סגלוביץ': ואנחנו נמרחים עם הדבר הזה.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כאן:

יואב סגלוביץ': אני הייתי הרבה שנים בתוך השירות הציבורי, ואני אומר לך באמת, עודד, לא ראיתי כאלה תשובות.

יואב סגלוביץ': שיגידו: אסור לנו להגיד את התשובה האמיתית.

יואב סגלוביץ': אבל שלא ימרחו אותנו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: איילת, רציתי להגיד איזשהו משפט?

בית אור: כן.

בית אור: רציתי לומר שני דברים.

בית אור: הדבר הראשון הוא שכל מה שאנחנו רואים בהקשר של הפער הזה שחבר הכנסת סגלוביץ' מדבר עליו, הפער שחוזר ועולה בדיוני הוועדה, לטעמנו נובע מהיעדר הסדרה של נוהל עבודה סדור, מעודכן, מותאם לאמצעים הטכנולוגיים הקיימים היום של החדרים האקוטיים.

עודד פורר: צריך לעשות דיון לגבי הנוהל.

בית אור: מכאן זה מתחיל, מכאן זה נגמר.

בית אור: לא נגמר, אבל הצעד משמעותי שחייב להסתיים.

בית אור: אנחנו כבר – חבל שעאידה יצאה – שלוש וחצי שנים - - -

עודד פורר: זה גם עלה בדיון אחר שקיימנו פה.

בית אור: זה עולה בכל דיון.

בית אור: זה עולה בכל דיון, אדוני היושב-ראש.

בית אור: שלוש וחצי שנים אנחנו עושים דיון.

עודד פורר: נקיים על זה דיון ייעודי.

עודד פורר: אנחנו על נקיים דיון ייעודי, רק על זה.

בית אור: אז אני אשמח שהוא יהיה עיתי, עם עי"ן וגם עם אל"ף.

בית אור: אבל עיתי במובן של: צריך כבר לגמור את הסאגה הזאת.

עודד פורר: אני חושב כבר למדת שהדיונים פה עיתיים, בעי"ן.

בית אור: בטי"ת, נכון.

בית אור: תודה על החידוד.

בית אור: זה הפער המשמעותי.

בית אור: ועוד משהו שאני רוצה לומר.

בית אור: אנחנו צריכים מאוד, אני מזהירה את כולנו, לא לשפוך את התינוק עם המים.

בית אור: הצוותים בחדרים האקוטיים עושים עבודה מסורה.

עודד פורר: חד-משמעית.

עודד פורר: חד-משמעית.

בית אור: וזה חשוב להזכיר, להדגיש ולומר.

עודד פורר: אני אזכיר שאני סיירתי עם הוועדה, היה סיור ועדה, חבר הכנסת סגלוביץ' היה, בבת עמי.

בית אור: בבת עמי.

עודד פורר: ולצערי, מפאת קוצר הזמן גם לא אתן לד"ר דבורה, שהבנתי שהיא גם כן נמצאת פה בזום.

עודד פורר: ראינו שם פעילות מדהימה, מבורכת, מעל הכול, כמו שאת אמרת, מסורה.

עודד פורר: אני בטוח שאי-אפשר לעסוק בנושא הזה בלי לעסוק בו, מה שנקרא, כול כולך בתוך העניין.

בית אור: מתוך הנשמה, כן.

עודד פורר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד, אתה יודע, שהייתה לי הזכות לפתוח, יחד עם מרכזי הסיוע, את החדר האקוטי הראשון בבית החולים וולפסון בחולון.

מרב מיכאלי: אתה היודע מתי זה היה?

מרב מיכאלי: בשנת 2000.

מרב מיכאלי: ואני לא רוצה להשתמש בביטויים גסים, זה לפני 20 שנה.

מרב מיכאלי: ומשרד הבריאות, 20 שנה אחרי, עוד דן איתנו בפתיחת מספיק חדרים אקוטיים, ובנוהל, ובתקציב, ובצורך, ובהגדרות ובכל הדבר הזה.

מרב מיכאלי: איך זה יכול להיות?

מרב מיכאלי: איך זה יכול להיות שמשרד ממשלתי לא מצליח להדביק את המינימום של המינימום של המינימום של איפה שנמצאת החברה, של איפה שנמצאת התודעה הציבורית, ההבנה של מה נדרש ולהתחיל להתמודד עם התופעה הזאת.

עודד פורר: מרב, הרבה פעמים אומרים שבוועדות בכנסת אין השפעה באמת.

עודד פורר: העובדה היא שאנחנו הצלחנו בזמן קצר בוועדה - -

מרב מיכאלי: חד-משמעית.

עודד פורר: להדביק את הפער לפחות בחמישה מקומות.

עודד פורר: יכול להיות שיש לנו פה עכשיו מחלוקת על – צריך להבין גם איפה הדיון.

עודד פורר: הוא לא אם יהיו עוד חמישה, אלא איפה הם יהיו.

מרב מיכאלי: אין שאלה.

מרב מיכאלי: אבל אני אומרת שצריך לראות גם את הקצב שבו הדברים מתנהלים, ועצם זה שכל הזמן אנחנו צריכות וצריכים להתווכח על הדברים ועל ההגדרות שלהם ולהתעקש על החשיבות שלהם.

עודד פורר: חד-משמעית.

מרב מיכאלי: אני מצטרפת גם למה שאתה אמרת גם למה שאיילת אמרה על העבודה המדהימה שנעשית בחדרים האלה.

מרב מיכאלי: אבל צריך להבין שכשאנחנו חוזרות ומדברות וחוזרים ומדברים על העובדה שרק 10% מהנפגעות בכלל מגיעות להתלונן ושמתוך 10% האלה 80% מהתיקים נסגרים – החדרים האקוטיים בהקשר הזה, למשל, יש להם תפקיד מאוד משמעותי, זה בוודאי לא בלעדי, זה בוודאי לא מספיק.

מרב מיכאלי: יש פה שני מסלולים, אם תרצה.

מרב מיכאלי: אחד – הטיפול שמגיע לכל נפגעת ונפגע שהוא צריך להיות כזה שמבין אותם ומה עבר עליהם ולטפל בהם בצורה הטובה ביותר.

מרב מיכאלי: ושניים – ההבנה שזה קריטי בשביל למגר את התופעה.

מרב מיכאלי: כי זה יאפשר לתבוע בצורה הרבה, הרבה יותר אפקטיבית כשהחדרים האלה יהיו יותר נגישים והתוצאות שלהם יהיו יותר יעילות, לצורך העניין, למערכת התביעה.

מרב מיכאלי: ולכן באמת יאללה כבר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ד"ר הירשמן?

עודד פורר: מנהל בית החולים לב השרון.

עודד פורר: נכון?

עודד פורר: לא טעיתי בשם.

דלית אזולאי: כן, כן.

דלית אזולאי: שמואל הירשמן.

עודד פורר: איתנו?

דלית אזולאי: כן.

שמואל הירשמן: צוהריים טובים.

שמואל הירשמן: שומעים?

עודד פורר: שומעים ורואים מצוין.

שמואל הירשמן: תודה.

שמואל הירשמן: אז קודם כול, תודה על הדיון.

שמואל הירשמן: ואני מאוד שמח שהוועדה פעילה מאוד.

שמואל הירשמן: החשיבות שאני מנסה להדגיש בהתערבות שלי היא לראות את הפן הנפשי, כמנהל מערך פסיכיאטרי גדול שהתחום של הטראומה המינית הוא המערך הגדול ביותר בארץ לטיפול בטראומה מינית.

שמואל הירשמן: הפגיעה מאונס, התוצאות שלה וההשלכות שלה הנפשיות הן ארוכות טווח והן אולי הדבר הקשה ביותר שיכול לקרות בעצם מתהליך של אונס.

שמואל הירשמן: אני גם מזמין את הוועדה לבוא לסייר אצלנו ולראות את המערך שנבנה פה ואת הדברים שצריך להשלים.

שמואל הירשמן: מעבר לבדיקה הגינקולוגית, הפורנזית, הטיפול מונע זיהומים וכו'.

שמואל הירשמן: החלק הנפשי חייב לקבל דגש הרבה יותר גדול.

שמואל הירשמן: אנחנו מקיימים מרפאה אקוטית לטיפול מייד, 24 שעות או למוחרת של אירוע אונס אצלנו פה במרכז כבר כמה שנים.

שמואל הירשמן: המרפאה הזאת, אנחנו רואים את החשיבות שלה בצורה דרמטית למניעה של היווצרות של Complex PTSD ו-PTSD.

שמואל הירשמן: אני חושב שכדאי שהוועדה תנסה למצוא איזושהי דרך גם לעזור לנו בנושא של ההיבט הנפשי, איך לקדם אותו.

שמואל הירשמן: כי כרגע אנחנו לא הצלחנו לקבל תקציב בכלל למרפאה זאת שפועלת בעצם בהתנדבות כבר כמה שנים, ובכלל לבנייה של מערך לאומי לדבר הזה.

שמואל הירשמן: אני חושב שהוועדה די מבינה שההתערבות חייבת להיות מהירה, היא חייבת להיות אינטנסיבית, היא חייבת להיות סופר מקצועית מייד אחרי האירוע.

שמואל הירשמן: זה הדגש שאנחנו היינו רוצים להדגיש.

שמואל הירשמן: נמצאת פה גם ד"ר ברנר שמנהלת את המרפאה ההמשכית אחר כך לנפגעות האלה.

שמואל הירשמן: מרפאה גדולה שאנחנו מקיימים פה.

שמואל הירשמן: הדברים האלה צריכים לקבל את תשומת הלב, זה לא יכול להסתפק בחלק הגופני.

עודד פורר: כן.

שמואל הירשמן: והיינו רוצים שתעזרו לנו בזה.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ניקח לתשומת ליבנו בהחלט.

שמואל הירשמן: גם בעניין של תקצוב, כי המרפאות האקוטיות הללו צרכו את התקציב שלהן.

עודד פורר: זהר חזרה?

קריאה: כן, כן.

עודד פורר: אני אתן לעורכת הדין טל חסין ואחר כך להתייחסות של משרד בבריאות, לד"ר זהר סהר.

טל חסין: כן, כן.

טל חסין: אני פה.

טל חסין: אתם רואים אותי?

עודד פורר: צריכה לפתוח את הווידאו שלך.

טל חסין: בסדר עכשיו?

עודד פורר: לא.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: טוב, בואו נמשיך עם ד"ר זהר סהר.

זהר סהר: כן.

זהר סהר: אני רק רוצה לציין שאני לא ירדתי מעולם מהדיון בשום שלב.

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: הבנתי שהייתה פה תקלה טכנית.

זהר סהר: אוקיי.

עודד פורר: אמרתי את זה גם מייד עם חידוש הדיון.

עודד פורר: זהר, את רוצה להתייחס לדברים שנאמרו?

עודד פורר: דבורה נמצאת?

דלית אזולאי: כן.

עודד פורר: אני אתן אחר כך לדבורה באומן.

עודד פורר: בבקשה, זהר.

זהר סהר: חשוב לי לציין שוב שאין פה שום הפחתה או זלזול או חוסר התייחסות למצב של אונס או פגיעה מינית כמצב שהוא לא מצב רפואי שדורש התייחסות.

זהר סהר: ההתייחסות הספציפית במכתב הייתה נקודתית לחוק זכויות החולה, ששם מצב חירום רפואי מוגדר כנסיבות שבהן אדם מצוי בסכנה מיידית לחייו או קיימת סכנה מיידית כי תגרם לאדם נכות חמורה בלתי הפיכה אם לא יינתן לו טיפול רפואי דחוף.

זהר סהר: זאת הייתה ההתייחסות המשפטית במכתב שד"ר ורד עזרא הוציאה.

זהר סהר: מבחינתנו ומבחינת מערכת הבריאות, אין פה חילוקי דעות.

זהר סהר: אונס דורש התייחסות וטיפול בהקדם גם אם הוא לא עונה על ההגדרה לפי החוק.

זהר סהר: בכל מקרה, יש פה אפילו חיזוק אני חושבת לנושא הזה, אחרי שבאמת כתבנו את הנחיות באפריל שבאמת רוצות להקל על נפגעות כדי לתת להן את המענה.

זהר סהר: אני באמת רוצה שתשמעו את ד"ר דבורה באומן.

זהר סהר: הייתה פה חשיבה מקצועית לגבי היכולת לתת מענה רפואי-תרופתי בטלפון ללא שראו את הנפגעת.

זהר סהר: ואני שוב חוזרת, אני חושבת שלהכניס את האמירה שמתנים את זה בטיפול של העובדת הסוציאלית – אני חושבת שהמטרה פה היא הפוכה.

זהר סהר: היא דווקא כדי לראות איך אפשר לסייע לנפגעת.

זהר סהר: גם בתוך הספרות אנחנו יודעים שהשפה היא הרבה פעמים חלק מהתגובות של פגיעה מינית אקוטית.

זהר סהר: יש פה משמעות של אשת מקצוע מיומנת שיודעת לדבר עם הנפגעת, שכן מכירה את התהליך בחדר, שיכולה להסתכל על דברים.

זהר סהר: היא נמצאת בקשר עם הצוות הרפואי כדי להסביר לנפגעת ולראות.

זהר סהר: שוב, אני חושבת אנחנו מדברים על שיחה של כמה דקות, אנחנו לא מדברים פה על שיחה של שעות.

זהר סהר: אין פה עיכוב במתן במענה הטיפולי.

עודד פורר: אוקיי.

זהר סהר: אני חושבת שכל הדיון פה יצא מהקשר.

זהר סהר: מבחינת מקצועית, אנחנו דווקא חושבים שהמודל של המרכז האקוטי שבו מלווה עובדת סוציאלית את הנפגע או הנפגעת לאורך כל הטיפול במקביל לטיפול הרפואי, לא במקומו, הוא המודל הנכון.

זהר סהר: אם יש חלופות מקצועיות, אנחנו מוכנים לפתוח על זה דיון.

זהר סהר: אני חושבת שהמרכזים האקוטיים יהיו שמחים לשבת ולעשות חשיבה נוספת.

זהר סהר: אני עדיין רוצה להבהיר באופן חד-משמעי שהמרכזים פתוחים, נותנים מענה לכולם.

זהר סהר: ויש צורך, מומלץ, רצוי וכדאי להגיע בהקדם לבית חולים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חשוב להבהיר.

עודד פורר: זאת אומרת, אם הנפגעת לא מוכנה לדבר עם עובדת סוציאלית, היא עדיין תקבל את הטיפול בחדר האקוטי.

זהר סהר: בוודאי שתקבל את הטיפול בחדר האקוטי.

זהר סהר: אף פעם לא קרה שמישהו שלא רצה לדבר עם עובדת סוציאלית לא קיבל טיפול.

זהר סהר: אני חושבת שזה גם להכניס את זה לעיוות מקצועי מוחלט.

עודד פורר: טוב.

זהר סהר: אבל אני חושבת שכן יש לזה משמעות.

זהר סהר: ההפך, אני חושבת שדווקא שהחלק הזה מקל.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: בואו נספיק לשמוע את ד"ר דבורה באומן.

עודד פורר: ואחר כך אנחנו נסכם את הדיון ונצביע.

עודד פורר: ד"ר באומן, בבקשה.

דבורה באומן: שלום לכם.

דבורה באומן: קודם כול, אני חייבת להגיד משפט אחד.

דבורה באומן: אני מעריכה מאוד, על גבול מעריצה, את העבודה שלכם, את הדאגה שלכם.

דבורה באומן: כי, כמו שנאמר כבר, מה שהכי חשוב לנו, לכולנו, הוא בעצם אותם נפגעות ונפגעים והבריאות שלהם.

עודד פורר: נכון.

דבורה באומן: אז כמה נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן.

דבורה באומן: למעשה, זהר התייחסה אליהן, אבל אני רוצה להתייחס אליהן בכל זאת.

דבורה באומן: בנושא של ייעוץ טלפוני, אנחנו תמיד, תמיד, תמיד, מעדיפים הנשים האלו יגיעו או הגברים – כמובן, הרוב נשים ולכן אני מדברת בלשון נקבה – יגיעו למרפאה שלנו ונוכל לראות אותם פנים אל פנים.

דבורה באומן: בבית חולים בכלל וכרופאים אנחנו לא עושים אולטימטומים.

דבורה באומן: שום דבר.

דבורה באומן: גם, לדוגמה, מהעולם שלי, מי שמסרבת ניתוח קיסרי כי לעובר יש מצוקה, אנחנו לא נתנה את זה בזה שנעזוב אותה ולא נדבר איתה.

דבורה באומן: אין דבר כזה.

דבורה באומן: אנחנו לא מתנים ולא עושים אולטימטומים.

דבורה באומן: אבל אנחנו כן עובדים על סמך ספרות, מחקרים.

דבורה באומן: ודבר ידוע הוא שאותה פגישה, שמישהו שהוא מומחה בנושא רפואת הנפש כדבר הראשון, הוא הדבר הכי נכון.

דבורה באומן: הוא זה שמוריד את התחלואה הקשה מאוד, הפסיכיאטרית, מה שד"ר הירשמן דיבר עליה.

דבורה באומן: ויש על זה גם תימוכין ביולוגיים.

דבורה באומן: בעבודות שהראו סימנים ביולוגים לפגיעה טראומטית נפשית, ראו שברגע שיש מפגש עם מישהו מקצועי כמפגש ראשון זה הדבר הנכון.

דבורה באומן: אני כבר לא מדברת על זה שהרבה פעמים כשאנחנו נכנסים, אותה נערה או בחורה לא רוצה בכלל לשתף פעולה.

דבורה באומן: ומה שעובדות סוציאליות עושות להן הוא דבר נפלא.

דבורה באומן: אוקיי.

דבורה באומן: לכן זה בנוי על הרבה חשיבה ועל הרבה הרבה מחקר, שזה הדבר הנכון ביותר, המפגש הראשון של עובדת סוציאלית.

דבורה באומן: לשאלתך, אין אולטימטום.

דבורה באומן: לא מסכימה – אין בעיה.

דבורה באומן: אנחנו נמשיך לטפל בה.

עודד פורר: אוקיי.

דבורה באומן: עכשיו בקשר לייעוץ הטלפוני, ממה שאני חושבת שהייתה ההתייחסות במכתב של ד"ר עזרא, זה בנושא של טיפול תרופתי.

דבורה באומן: הקורונה הביאה אותנו להרבה מאוד ייעוצים טלפוניים.

דבורה באומן: ואני יכולה להגיד לכם שעל כל הייעוצים הטלפוניים רובנו לא נותנים טיפול תרופתי.

דבורה באומן: אנחנו נותנים טיפול תרופתי כשזה מטופל שאנחנו מכירים אותו, יודעים את מחלות הרקע שלו.

דבורה באומן: וגם נותנים לו תרופות שאין להן כמעט תופעות לוואי.

דבורה באומן: הטיפול התרופתי שניתן במרכז האקוטי מונע איידס ומונע מחלות מין.

דבורה באומן: יש לו תופעות לוואי, ויש מחלות מסוימות שזה יכול להחמיר מאוד את המחלה.

דבורה באומן: ולכן זה מסוכן, לא מקצועי, אני רוצה להגיד אפילו שזה רשלני כמעט לתת טיפול תרופתי למישהי שאנחנו לא מכירים, שאולי מרוב הלחץ היא גם לא תיתן לנו את המידע המלא, כי כשאתה יושב אתה מוציא יותר דברים ואתה שומע יותר דברים.

דבורה באומן: ובנושא של מניעת היריון, לא צריכים אותנו, כי זו בעצם תרופה ללא מרשם רופא, וזה כל אחד.

דבורה באומן: אז בהחלט בשיחה אני אוכל להגיד: כן, אל תשכחי לגשת – ואתם יודעים מה?

דבורה באומן: אני אפילו מוכנה לתת מרשם לתרופה של מניעת היריון, כי עם מרשם היא עולה יותר זול.

דבורה באומן: זה לא בעיה.

דבורה באומן: אבל בנושא התרופתי בעיה מאוד מאוד קשה מבחינה רפואית לתת מרשם למישהי שאני לא מכירה ולא רואה.

דבורה באומן: אפשרות אחרת אבל בעייתית היא ליצור קשר עם רופא משפחה שמכיר את המטופלת, כמובן בהסכמה וברצון של המטופלת, ולהגיד לו: אני מציע לך לתת לה ככה וככה.

דבורה באומן: עכשיו, עוד נקודה חשובה שיש לי להגיד והיא בנושא של פריסת מרכזים אקוטיים.

דבורה באומן: אנחנו מדברים על פתיחה, שזה דבר מבורך.

דבורה באומן: אין ספק שמספר המרכזים האקוטיים שקיים כרגע הוא לא מספיק.

דבורה באומן: יחד עם זאת, אנחנו צריכים לחשוב להקים, לדעתי, ועדה שתשקול טוב מאוד מה היתרונות ומה החסרונות.

דבורה באומן: אם אנחנו נפתח הרבה מרכזים אקוטיים, הרי שהמקצועיות של הבדיקה הפורנזית תלך ותרד.

דבורה באומן: כי בשביל לשמר את המיומנויות של הבדיקה ה פורנזית, אתה צריך לראות מספר קריטי של אנשים בחודש, נגיד.

דבורה באומן: ואם אנחנו נפתח הרבה מאוד מרכזים אקוטיים, הרי שלאנשים תהיה פחות ופחות מיומנות.

דבורה באומן: ולכן הבדיקה שלהם תהיה פחות ופחות טובה.

דבורה באומן: אולי אנחנו צריכים לחשוב על הדבר נוסף, וזה שמישהו, משרד הבריאות, משרד הרווחה – את זה אני לא יודעת – יהיה אחראי על הסעה של אותם נפגעות ונפגעים שמגיעים ממקומות אחרים למקום הכי קרוב שיש שם מרכז האקוטי.

דבורה באומן: ואולי גם לתקצוב של הסעה של כל מי שנפגעת או נפגע.

דבורה באומן: להרים טלפון לטלפון, ומשם בעצם מסדרים לו הסעה למרכז האקוטי.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: תודה, ד"ר באומן.

עודד פורר: אני רוצה לסכם את הדיון.

עודד פורר: קודם כול, נזכיר לכולם את המסגרת.

עודד פורר: המסגרת היא באמת אותו תקצוב לחמישה חדרים אקוטיים נוספים שקבענו אותה והצלחנו להשיג את התקציב הזה דרך ועדת הכספים.

עודד פורר: אז ראשית, לאחר הדברים ששמענו גם מבתי החולים וגם מהוועדה עצמה וגם ממשרד הבריאות, אני חושב שככל שמשרד הבריאות נדרש ליותר תקציב על אותם 5 מיליון תופסת של עוד כמיליון שקלים להגיע למצב שהתקצוב הוא תקצוב ראוי יותר בשאר החדרים, נראה לי שבתוך תקציב 40 מיליארד שקל, לפני הקורונה עוד – התופסות התקציביות שקיבל משרד הבריאות הן עצמות בתקופת הקורונה – אפשר יהיה להקדיש מיליון שקלים נוספים לטובת העניין הזה.

עודד פורר: וזאת הקריאה אולי הראשונה שאיתה אני יוצא.

עודד פורר: אל תתקבעו על המספר הזה של 5 מיליון שקלים.

עודד פורר: יכול להיות שנצטרך לעשות עוד פעם הצבעות בוועדת הכספים של עוד מיליון או 2 מיליון שקלים.

עודד פורר: אז זה באמת מגוחך.

עודד פורר: אלה מספרים מגוחכים במונחים של תקציב מדינה.

עודד פורר: אני אומר לכם, במשרדים הרבה יותר קטנים אפשר להשיג את התקציבים האלה.

עודד פורר: אני לא יודע כמה אתם מחזירים לאוצר, אבל, לדעתי, אתם מחזירים חלק מהכספים האלה גם ככה לאוצר.

עודד פורר: הדבר השני, בעקבות הדברים שעלו כאן, אני מבקש לקבוע דיון ייעודי לנוהל של החדרים האקוטיים.

עודד פורר: נמצה את הבעיות.

עודד פורר: בכמה וכמה דיונים עלו בעיות כאלה ואחרות.

עודד פורר: בואו נשמע ונראה איך אנחנו ממצים את הנושא הזה.

עודד פורר: הדבר השלישי, אני מבקש לקבוע דיון מעקב בשבוע הבא.

עודד פורר: זה עשר דקות דיון, זה סטטוס שנקבל מבית החולים יוספטל, מקופת החולים כללית וממשרד הבריאות.

עודד פורר: אני מקווה שעד שבוע הבא יהיה פתרון.

עודד פורר: הדבר האחרון הוא באמת פריסת אותם חמישה חדרים אקוטיים.

עודד פורר: מונחת בפנינו, בפניכם, חברי הכנסת, אותה טיוטת המלצות של תת הוועדה בנושא פריסה החדרים האקוטיים, מאוד מפורטת.

עודד פורר: אגב, שונה שממה שאנחנו חשבנו בתחילת הדרך ושעליה דיברנו בוועדת הכספים כשדיברנו על הפריסה.

עודד פורר: הסיכום שלנו עם משרד הבריאות והסיכום שלי עם אנשים הצוות היה שיהיו המלצות של הוועדה, נקבל אותן ומאחוריהן נעמוד.

עודד פורר: אני ברמה הדקלרטיבית רוצה שזה לא יהיה רק הסיכום שלי, אלא הסיכום של הוועדה.

עודד פורר: בגלל זה אני מבקש הצבעה של הוועדה, שנאמר:

עודד פורר: הוועדה מאמצת את טיוטת ההמלצות של תת הוועדה וסבורה שיש לפתוח חמישה חדרים אקוטיים נוספים, כאמור, בפריסה המוצעת בהמלצות הוועדה.

עודד פורר: מי בעד לקבל את החלטה הזו?

עודד פורר: יואב, אתה לא מצביע כי אתה – יש להם חבר אחד לפחות?

דלית אזולאי: כן, כן.

עודד פורר: אז מי נגד?

עודד פורר: מי נמנע?

עודד פורר: נתקבלה.

עודד פורר: ההחלטה התקבלה פה-אחד.

עודד פורר: אנחנו כוועדה מקבלים את ההמלצות האלה ומבקשים ממשרד הבריאות לעמוד גם הוא במה שנקבע בנושא הזה.

עודד פורר: תודה חברים.

עודד פורר: הישיבה נעולה.