הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 68, 2020-10-13 10:30

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה בנושא אסטרטגיית היציאה מהסגר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון המשך לדיונים קודמים שקיימנו בנושא ונתמקד היום בתוכנית עצמה.

יפעת שאשא ביטון: לפני כן חשוב לי לומר משהו לגבי התפיסה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו נמצאים בנקודת זמן שבה עלינו להסתכל על הקורונה בצורה רחבה, כעל משבר קורונה, ולא רק על ההתמודדות שלנו במניעת התפשטות הנגיף עצמו.

יפעת שאשא ביטון: לכן, לצד ההתייחסות לנתוני התחלואה של נגיף הקורונה, אנחנו צריכים להתייחס למספר המובטלים, כמה אנשים פשטו רגל, מדד בריאות הנפש, מדדים חברתיים כמו פניות למחלקות רווחה ואלימות במשפחה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאבדים כאן דור שלם של ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להסתכל גם מה קורה בקרב הילדים שלנו, אותם ילדים שלא מגיעים כבר תקופה ארוכה לבתי הספר בצורה סדירה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים, חברים, שהנגיף הולך להישאר כאן לפחות עוד שנה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נסגור אנשים במשך כל כך הרבה זמן בבתים.

יפעת שאשא ביטון: מה שראינו במאבק שלנו עד כה הוא שהחברה שלנו פשוט התרסקה ואנחנו חייבים לראות איך אנחנו מתחילים לבנות שגרת חיים לצד הטיפול בנגיף.

יפעת שאשא ביטון: האסטרטגיה שאני חושבת שצריך להציע היא אסטרטגיה של זהירות ולא של פחד.

יפעת שאשא ביטון: לראות איך מתמודדים עם הנגיף, נזהרים מהנגיף, אבל מצליחים לייצר שגרת חיים נורמלית עד כמה שאפשר.

יפעת שאשא ביטון: הדבר האחרון שאנחנו רוצים כאן, במדינת ישראל, במיוחד בשנה הקשה הזו, הוא שתהיה כאן אנרכיה.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן חוק וכולנו חייבים לכבד אותו, אבל אנחנו שומעים יותר ויותר אנשים, מתוך מצוקות מאוד-מאוד גדולות, מאיימים כי הם ישברו את הסגר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומעים גם רשויות מקומיות שאומרות: עם הכבוד לממשלה, אנחנו ננהל את הנגיף ואת ההתמודדות אתו בתוך הרשויות.

יפעת שאשא ביטון: איבדנו את אמון הציבור.

יפעת שאשא ביטון: לכן, כדי שנוכל למנוע את האנרכיה הזו, אנחנו נמצאים בנקודת זמן טובה, אחרי הסגר, כך שאנחנו צריכים להתחיל לבנות את אמון הציבור מחדש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לדבר עם הציבור בהיגיון, בשקיפות אמיתית, בגובה העיניים.

יפעת שאשא ביטון: לתת לרשויות המקומיות לנהל את המאבק בנגיף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ראינו שרשויות מקומיות שלקחו את המושכות עשו את זה בצורה אפילו יותר טובה ממה שעשה השלטון המרכזי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים שתהיה אכיפה יעילה ונכונה, לא של אנשים שנמצאים על ספסל לבדם בלי מסכה אלא של מוקדי התקהלות שיכולים להפוך להיות מוקדי התפרצות.

יפעת שאשא ביטון: לעשות את הדברים מתוך שיקול דעת ולא מתוך כוח.

יפעת שאשא ביטון: בתוך כל זה אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות שבאסטרטגיית היציאה שלהם הם ייקחו בחשבון את הפרמטרים האלה ויתייחסו גם לתוכנית שנציג בהמשך, תוכנית שבאה מתוך פנייה של הוועדה לקבוצה של רופאים ומומחים שיציעו אלטרנטיבה להתמודדות עם המשבר הכול כך מורכב הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל כמובן עם משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו פרופ' גרוטו.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את התוכנית שיש לכם לקראת היציאה מהסגר ומשם נתקדם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, פרופ' גרוטו.

איתמר גרוטו: בוקר טוב, שלום לכולם.

איתמר גרוטו: אני חושב שהדיון הוא חשוב.

איתמר גרוטו: אנחנו בעיקר רוצים לשמוע משוב מגורמים נוספים.

איתמר גרוטו: אנחנו מערבים כמובן גורמים בתהליכים אבל לא תמיד יש לנו הזדמנות לשתף את כולם ואני חושב שזו הזדמנות במסגרת הוועדה לשמוע דברים של אנשים שחושבים אחרת מאתנו ודומה לנו כדי שנדע להכניס את השיקולים האלה למערך השיקולים שלנו.

איתמר גרוטו: לפני שאני אעשה שיתוף מסך ותוכלו לראות את המצגת אני רק אדבר על עקרונות.

איתמר גרוטו: אני חושב שפחות חשוב שתסתכלו כרגע על השלבים והדברים האלה כי הם נמצאים עדיין בדיון, גם בתוך משרד הבריאות וכמובן שהם יובאו לדיון בקבינט, לכן אלה לא דברים חלוטים.

איתמר גרוטו: חסרים שם גם חלק מהסקטורים, הם לא מופיעים שם בכלל, כביכול לא קיבלו התייחסות, אבל גם את זה אנחנו מעדכנים כדי שכל סקטור יקבל התייחסות ויידע איפה הוא עומד בעניין הזה.

איתמר גרוטו: דבר שני, ראיתי את המצגות שאמורות לעלות, בהחלט נשמח לשמוע ולקבל אותן בנוסף.

איתמר גרוטו: לגבי המצגת של הרופאים, אני רק רוצה לומר שבסוף זה בהחלט מתאים לתפיסת בריאות הציבור כפי שאני רואה אותה לפחות.

איתמר גרוטו: חלק מהדברים מופיעים בעבודת הדוקטורט שעשיתי בניהול מערכות בריאות.

איתמר גרוטו: מערכת בריאות הציבור בהחלט צריכה לעבוד לפי העקרונות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על התוכנית שנציג אחריכם שנמצאת בזום?

איתמר גרוטו: כן.

איתמר גרוטו: אני אפתח את המצגת ואמשיך לדבר.

איתמר גרוטו: לצערי, בשעה 11:00 אצטרך לעזוב, אבל אשמח כמובן לקבל את המצגות ואת הסיכום שלכם בהקדם האפשרי על מנת שנוכל להסתכל על זה.

איתמר גרוטו: אנחנו מדברים על ארבעה עקרונות שמובילים אותנו ואנחנו מתייחסים אליהם.

איתמר גרוטו: דיברת בעצמך, ח"כ שאשא ביטון, על הדברים האלה.

איתמר גרוטו: קודם כל, אנחנו מדברים על מדיניות שצריכה להיות אחידה ככל האפשר מבחינת תפיסת הסיכון האפידמיולוגי.

איתמר גרוטו: תכף תראו את השיטה שעשינו כדי למפות את הסיכון האפידמיולוגי בכל דבר שישנו.

איתמר גרוטו: דבר שני, היא מבוססת על ממדי התחלואה.

איתמר גרוטו: כלומר, הגישה היא לקבוע צעד של התקדמות לפי זמן אבל הוא מתקיים במידה ועומדים בממדי התחלואה שהוגדרו לאותו שלב.

איתמר גרוטו: חלקם, דרך אגב, כבר צריכים להיות יציבים.

איתמר גרוטו: הם לא צריכים להתקדם יותר, רק לא לעלות.

איתמר גרוטו: אז אנחנו בהחלט רוצים להתקדם בהנחה שאנחנו מגיעים ליעדי ממדי התחלואה.

איתמר גרוטו: אני חייב להגיד שכרגע ההצלחה של הסגר הביאה לכך שאנחנו נמצאים בממדי תחלואה טובים.

איתמר גרוטו: עדיין לא הגענו למספר שאמורים לפתוח אתו את שלב 1, אבל יחד עם זאת, אם הדברים ימשיכו להתקדם בקצב שקיים עד עכשיו ולא יהיה איזשהו שינוי, הציבור ימשיך בהיענות שלו באותה מידה שקורית עד עכשיו, אז אנחנו חושבים שאין שום סיבה שביום ראשון לא נגיע למדד שאנחנו רוצים לפתוח אתו את הדברים שמוגדרים בשלב 1.

איתמר גרוטו: שני החלקים האחרים הם האכיפה וההסברה, שתמיד אפשר לשפר אותם.

איתמר גרוטו: אני חושב שיש שינויים בכל התחומים האלה אבל תמיד יש עוד מה לשפר – להעביר סמכויות לרשויות המקומיות, להגדיל את השיתוף שלהן.

איתמר גרוטו: אנחנו דנים במסגרת פורומים שאנחנו מקיימים עם ראשי הרשויות על הדברים האלה.

איתמר גרוטו: יש לנו פורומים שונים כך שיש הידברות מסוגים שונים ורבים עם רשויות מול משרד הבריאות ובשיתוף מרכז השלטון המקומי.

איתמר גרוטו: בסוף יש את נושא ניהול ברמת הרשות, כמה שיותר.

איתמר גרוטו: זה אומר שכבר בהתחלה להתחשב בצבע של המקום אבל להכניס באופן מלא את מודל הרמזור בשלב יותר מאוחר.

איתמר גרוטו: השקף הבא מציג את רמות הסיכון.

תמר זנדברג: פרופ' גרוטו, אתה יכול מעט להרחיב בנושא הרשויות?

תמר זנדברג: איזה סמכויות מתוכננות לעבור אליהן?

תמר זנדברג: "ניהול ברמת הרשות" זה נשמע ככותרת – מה הכוונה?

תמר זנדברג: זה בדיקות?

תמר זנדברג: זה ממש להאציל להן סמכויות ממשרדי הממשלה?

תמר זנדברג: איך בדיוק זה יבוצע?

איתמר גרוטו: אני אדבר קצת על התפיסה הזו.

יפעת שאשא ביטון: רק הערה לסדר: אני מציעה שחברי הכנסת יכתבו את השאלות – גם אני כותבת – ואז נשאל אותן במרוכז.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: פשוט לדבר הזה של הרשויות יש הרבה התייחסות וזה לא כל כך ברור למה הכוונה.

תמר זנדברג: אני מזכירה שיש כ-290 רשויות במדינת ישראל – הן כולן מסוגלות לעמוד בחקירות אפידמיולוגית בעצמן?

תמר זנדברג: מה עוד הכוונה?

יפעת שאשא ביטון: אז בואי נפשר לו להציג, זה שלושה שקפים, ואז נוכל לשאול ולקבל תשובות בצורה מסודרת.

איתמר גרוטו: הקשר עם הרשויות מאוד חשוב לנו, זה כמובן נושא לדיון שלם, אם לא נספיק אותו אולי אפשר לקבוע דיון נוסף.

איתמר גרוטו: פה אנחנו מדברים על מקום סגור.

איתמר גרוטו: יש מקום בחוץ – שזו העמודה הראשונה – אחר כך יש כמה קריטריונים למקום סגור: אם זה מספר קבוע קטן, מספר מתחלף קטן, מספר מתחלף גדול, או מצבים שבהם אי אפשר להיות במסכה, כמו במסעדה או חדר כושר.

איתמר גרוטו: אחר כך אם זו התקהלות, אם היא המונית.

איתמר גרוטו: יש התקהלויות שאנחנו מגדירים אותן המוניות עם סיכון כי למשל אוכלים באותו אירוע, שזה שונה מאירוע שבו לא אוכלים ואנשים שומרים על מרחק וכו'.

איתמר גרוטו: אין פה את כל הדברים אבל שתכירו זו התפיסה.

איתמר גרוטו: את החינוך אנחנו גם מנסים להגדיר לפי קריטריונים, שמנו אותו בצד כי הוא קצת נפרד ולא בדיוק מסתדר עם כל הקריטריונים אבל בסוף זה די דומה בכל השלבים.

איתמר גרוטו: רמת הסיכון נקבעת שם בעיקר מרמת הסיכון להידבק ורמת הסיכון להדביק.

תמר זנדברג: אפשר להעביר את השקפים האלה לוועדה?

יפעת שאשא ביטון: זה שקפים שנבנו על ידי מערך שירותי הבריאות, נכון?

איתמר גרוטו: השקפים האלה נבנו על ידי שירותי בריאות הציבור, זה מה שהוצג למשרד הבריאות.

איתמר גרוטו: אנחנו עדיין בדיונים בתוך משרד הבריאות וכמובן שיהיה דיון בקבינט.

איתמר גרוטו: זה הרף הבריאותי ששירותי בריאות הציבור חושבים שהכי נכון לשים בנקודה הזו.

איתמר גרוטו: פה יש לכם את השלבים.

איתמר גרוטו: אני לא חושב שכדאי להיכנס יותר מידיי לכל השלבים כי אני מניח שזה עוד ישתנה בדיונים השונים וזה יגיע בצורה אחרת להחלטות, אבל בכל זאת רק ניתן פה את העקרונות.

איתמר גרוטו: שלב ראשון אמור להתחיל ב-R0.8 ובמספר 2,000 מאומתים ביום.

איתמר גרוטו: אנחנו מתקרבים לזה בקצב יפה ואני מאמין שביום ראשון כבר נעמוד בזה ונוכל לעשות את הדברים.

איתמר גרוטו: זו ההערכה שלי.

איתמר גרוטו: כמו שאמרנו, יכול להיות שלא נוכל היום לתת החלטה סופית אבל החלטה עקרונית כן ונקבל החלטה סופית נגיד ביום חמישי.

איתמר גרוטו: במידה והקצב ימשיך לרדת אנחנו נוכל להניח שזה מגיע ל-2,000, גם אם זה לא בדיוק 2,000 אלא 2,500.

איתמר גרוטו: נציין שהיום אנחנו עומדים סביב ממוצע של 3,000 אבל זה אמור לרדת מאוד בימים הקרובים כי הייתה נקודה דרמטית בימים האחרונים.

איתמר גרוטו: זה השלב הראשון שכולל את:

איתמר גרוטו: ביטול מגבלת ה-1,000 מטרים; חזרה לעבודה ללא קהל ב-100%; להפעיל טייק-אווי במסעדות; לפתוח את הגנים הלאומיים; לפתוח את חופי הרחצה; להכניס את הגנים בגילאי 0-6; תחבורה ציבורית – להישאר על מתווה 50%, כמו שהוא היום, רק לתגבר כמובן את האוטובוסים כדי שיוכלו לעמוד בביקוש שצפוי לעלות; ומתווה נתב"ג אומר חזרה למה שהיה קודם לכן, שאפשר לנסוע למקומות ירוקים או שמקבלים ישראלים.

איתמר גרוטו: כדאי לציין בהקשר הזה רק בשתי מילים שהמצב שלנו עכשיו קצת מתהפך לעומת אירופה, יכול להיות שיהיה מצב שאנחנו נחזור להיות יותר ירוקים והאזורים באירופה יהיו אדומים.

איתמר גרוטו: אנחנו גם חושבים איך להתמודד עם הבעיה הזו כי המצב פתאום מתהפך למצב שהיינו בו קודם לכן בגלל ההחמרות בחלק ממדינות אירופה.

איתמר גרוטו: בשלב השני: כיתות א'-ד'.

איתמר גרוטו: הזמן בין השלבים הוא שבועיים.

איתמר גרוטו: השלב השני יכלול: טיפולים לא רפואיים, קוסמטיקה, מספרות, רפואה משלימה, יחד עם חזרה של כיתות א'-ד'.

איתמר גרוטו: כאן ה-R לא צריך לרדת יותר, צריך להישמר על 0.8 ו-1,000 מאומתים.

איתמר גרוטו: שוב, אם ה-R הוא 0.8 אז אנחנו נגיע ל-1,000.

איתמר גרוטו: סטטיסטית זה יכול לקרות מהר יותר אפילו.

איתמר גרוטו: אם אנחנו מדברים על R0.8 זה אומר חצי כל שבוע.

איתמר גרוטו: לצורך העניין, אם ה-R יישאר 0.8, מה שאני לא בטוח שיקרה, נגיע אחרי שבוע-10 ימים ל-1,000.

איתמר גרוטו: השלב השלישי: כל נושא קבלת קהל, מסחר, צימרים – שהקדמנו אותם לפני בתי המלון כי הסיכון שם נמוך יותר – ובתי התפילה.

איתמר גרוטו: בשלב הזה עדיין באזורים האדומים לא יהיו ההקלות האלה, הן תינתנה רק באזורים ירוקים.

איתמר גרוטו: יש לנו ירידה משמעותית במספר הערים הירוקות.

איתמר גרוטו: היום אנחנו עומדים על 26 יישובים, בתחילת הסגר היינו על כמעט 200 יישובים, אז בהחלט יש שיפור פה.

איתמר גרוטו: מספר הרשויות האדומות הולך ויורד כל הזמן אז זה טוב מאוד ולכן המגבלות האלה יחולו על מעט מקומות.

איתמר גרוטו: משלב 4 אנחנו נכנסים למודל הרמזור המלא כי אז באמת יש דברים שהם רלוונטיים לרמזור.

איתמר גרוטו: קניונים – ממילא זה לא עבד לפי מודל הרמזור כי זה מודל ארצי, אז באדום זה לא יפעל ובירוק כן.

איתמר גרוטו: בשלב 4 נכנסים המסעדות, בתי הקפה וחדרי הכושר.

איתמר גרוטו: אחר כך בתי המלון והבריכות.

איתמר גרוטו: במצב שמסעדות ובריכות פתוחות אז גם בתי המלון יכולים לפעול מלא.

איתמר גרוטו: בשלב השישי נכניס את כיתות ה'-י"ב ללימודים.

איתמר גרוטו: אני חושב שחשוב להקדים את זה.

איתמר גרוטו: יכול להיות שחלק מהסדר פה ישתנה.

איתמר גרוטו: בסוף זו החלטה של הממשלה מה יותר חשוב לה.

איתמר גרוטו: לי יש עמדה משלי אבל יכול להיות שיש עמדות אחרות.

איתמר גרוטו: האם להכניס קודם את חינוך כיתות ה'-י"ב או להכניס קודם את התרבות, שאלות מהסוג הזה.

איתמר גרוטו: בסוף לכל קובייה כזו יש סיכון מסוים.

איתמר גרוטו: אפשר להחליף בין הקוביות, בסדר הדברים, אבל כן להתקדם בשיטת הקוביות הזו שמאפשרת לנו לנהל את הסיכון, ולא תוך שלושה-ארבעה שבועות, מה שקרה בסגר הקודם, שיצאנו תוך זמן קצר מאוד.

איתמר גרוטו: בשלב השביעי תרבות פנאי, טקסים ותערוכות.

איתמר גרוטו: בשלב השמיני הסיכונים הכי גבוהים, גני אירועים ואולמות אירועים, ובסוף ספורט עם קהל ומועדונים, ששם באמת הסיכון הוא מקסימלי כרגע.

איתמר גרוטו: חלק מהמקומות שנפתחו כבר נסגרו חזרה, שזה גם בעייתי מבחינתנו.

איתמר גרוטו: עד כאן הדברים.

איתמר גרוטו: יש לי עוד 6 דקות, אם תרצו שאתייחס לעניין הרשויות זו אפשרות אחת.

יפעת שאשא ביטון: יש מספר שאלות כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה קודם כל להתייחס לפרמטרים שעל פיהם נקבעו כל הרשימות האלה, אני אומר גם למה.

יפעת שאשא ביטון: תראה, פרופ' גרוטו – ואגב, זו הזדמנות טובה לקראת הקבינט אולי לעשות שינויים – אם אנחנו נחכה שיהיו 250 אנשים, יש דברים פה שלא יפתחו כנראה לנצח.

יפעת שאשא ביטון: אני גם לא מוצאת פה שום היגיון אפידמיולוגי לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: מתוך כל הדיונים שהיו כאן בחודשים האחרונים, לדוגמה, בריכות, יודעים באופן חד-משמעי שאי אפשר להידבק שם, צריך רק למנוע את ההתקהלויות בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: ראינו שעשינו את זה בפעמים הקודמות.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, מרבית הפניות שאני מקבלת הן מאנשים מבוגרים שהבריכה זה הספורט היחידי שלהם.

יפעת שאשא ביטון: למה זה נמצא במקום חמישי?

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לרדת לרזולוציות האלה, אני נותנת את הדוגמאות רק כדי שנבין את התפיסה הכוללת.

יפעת שאשא ביטון: בואו רגע נדבר על ה-N שיש כאן.

יפעת שאשא ביטון: בסוף מספר הבדיקות – וסליחה שאני אומרת את זה אבל אני חושבת שכבר כל אזרח יודע את זה – לא תלוי עכשיו באמת במצב התחלואה, כי ה-N תלוי בכמה בדיקות אנחנו נעשה, באיזה אזורים אנחנו נדגום.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו איזושהי מדיניות בדיקות שאנחנו יכולים להשוות תפוחים לתפוחים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו משווים תפוחים לאגסים לתפוזים כי בכל יום יש בדיקות במקום אחר, במוקדים אחרים, מספר בדיקות אחר.

יפעת שאשא ביטון: אז כל הזמן דיברו על אחוזים, פתאום התחילו לדבר על N.

יפעת שאשא ביטון: משהו פה בנתונים הוא שוב בחוסר שקיפות, לא ממקום רע, חס וחלילה, אלא מחוסר היגיון מסדר שיהיה אפשר להבין אותו וכך אנחנו שוב נאבד את אמון הציבור במקום שאנחנו הכי יכולים לבנות אותו מחדש.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על אחוז החיוביים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו היום על אחוז חיוביים של 6.6, אתמול היה 7 ומשהו, כבר מספר ימים זה עמד על 7 אחוזים נקודה משהו, זה השתנה מיום ליום.

תמר זנדברג: אגב, האחוז הזה כולל את בדיקות הסקר, או שזה רק מתוך ההפניות של החשודים?

איתמר גרוטו: שאלה טובה.

איתמר גרוטו: האחוז לא כולל.

איתמר גרוטו: אם אנחנו מוציאים את בדיקות הסקר החוצה אנחנו בסביבות 8.9%.

תמר זנדברג: כלומר, האחוז שמתפרסם כולל את בדיקות הסקר ואתם מסתכלים גם על נתון ללא בדיקות הסקר?

איתמר גרוטו: כן, אבל אנחנו לא רוצים לבלבל.

איתמר גרוטו: אני חושב אישית שנכון להסתכל על הנתון הכולל.

איתמר גרוטו: גם בעולם לא מסתכלים בצורה הזו.

איתמר גרוטו: קשה גם לדעת מה זה בדיקת סקר ומה זה לא.

איתמר גרוטו: יש לנו את "מגן אבות" שזה באמת בדיקות סקר, אבל אם אנחנו עכשיו למשל מפעילים סקר בקרב גננות אז קצת קשה להפריד את זה, כי אם מישהו בא לקופת חולים - - -

יפעת שאשא ביטון: או שעושים בדיקות סקר בקרב אוכלוסייה שנמצאת עכשיו במוקד התפרצות, כמו שהיה לצורך העניין לפני הסגר, ופתאום הכול הקפיץ את - - -

תמר זנדברג: מה האחוז הכולל נכון להיום?

יפעת שאשא ביטון: 6.6%.

תמר זנדברג: וכמה בדיקות נערכו אתמול?

יפעת שאשא ביטון: 47,135.

יפעת שאשא ביטון: לפני כן היו 23,000 בדיקות ואז מן הסתם גם ראינו פחות, ראינו 1,624.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שיכולנו לפתוח כבר אתמול.

יפעת שאשא ביטון: שלשום בכלל היו 907 מאומתים - - -

תמר זנדברג: אנחנו מדברים על האחוז.

יפעת שאשא ביטון: אז היינו: 6.6%, 7.1%, 6.7%, 7.9%, 7.5% - - -

תמר זנדברג: זה האחוז הכולל?

איתמר גרוטו: אנחנו מסתכלים על ממוצע של 7 ימים, לא מסתכלים על יום אחד.

איתמר גרוטו: אם מחר תהיה לי קפיצה ל-4,000 זה לא אומר שאנחנו עם 4,000, ולהפך, אם תהיה ירידה ל-1,000 זה גם לא אומר.

תמר זנדברג: ברור.

יפעת שאשא ביטון: אז, הנה, הקראנו ממוצע של שבוע אבל צריך לזכור שאם פעם ראינו את האחוזים ממש כמספר קדוש היום כבר ברור לנו שהוא לא קדוש כי זה תלוי איפה את דוגמת.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרת, יש בדיקת סקר אז איפה הסקר הזה נעשה?

יפעת שאשא ביטון: אין איזושהי מדיניות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכדאי שנקיים דיון בשבוע הבא על נושא מדיניות הבדיקות.

איתמר גרוטו: יש מדיניות מאוד ברורה בעניינים האלה.

איתמר גרוטו: יש מקומות שעושים בהם בדיקות באופן חופשי ויש מקומות שלא עושים בהם והמדיניות היא מאוד ברורה.

איתמר גרוטו: היא מתוכללת עם פיקוד העורף.

איתמר גרוטו: אנחנו יושבים פעם בשבוע ועושים תוכנית שבועית לפיקוד העורף – היום במקרה זה נעשה – ואז פיקוד העורף מקבל הנחיות ומבטא אותן בשטח.

איתמר גרוטו: פה ושם יש כל מיני פערים אבל בגדול יש מדיניות מאוד מאוד מוסדרת של בדיקות.

איתמר גרוטו: זה לא שאין מדיניות ברורה.

יוליה מלינובסקי: אפשר לדעת מה המדיניות, פרופ' גרוטו?

יוליה מלינובסקי: אני אשמח לשמוע את זה.

יפעת שאשא ביטון: הם עכשיו בונים את זה אז שבוע הבא נקיים פה דיון על כך.

יוליה מלינובסקי: לא, הוא אומר שפעם בשבוע הם יושבים.

יוליה מלינובסקי: זה כבר קורה.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו?

יפעת שאשא ביטון: יש מדיניות?

איתמר גרוטו: זה כבר קורה.

איתמר גרוטו: אנחנו הקמנו פורום אינטגרציה שמשלב את כולם, אני עומד בראש הפורום הזה ומתכלל את הפעילות בין פיקוד העורף ומשרד הבריאות.

איתמר גרוטו: זה הופעל לפני שבועיים ומאז זה עובד.

יוליה מלינובסקי: פרופ' גרוטו, אני רוצה לדייק בנושא הזה כי זה קריטי.

יוליה מלינובסקי: מה שאמרה יושבת-הראש, וזה גם מה שאני טוענת, הוא שהפונקציה של מספר הנדבקים זו פונקציה של הבדיקות.

יוליה מלינובסקי: משום מה עברנו מאחוזים למספרים.

יוליה מלינובסקי: מה זה 2,000?

יוליה מלינובסקי: אם אני אעשה פחות בדיקות יהיו לי פחות מאומתים ואז התמונה תהיה מעוותת.

איתמר גרוטו: אנחנו רוצים שיהיו לפחות 30,000 בדיקות ביום.

איתמר גרוטו: זה המינימום.

יוליה מלינובסקי: אתמול שר הבריאות אמר שכרגע הקיבולת שלנו היא 70,000.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ראינו בימים האחרונים שירדנו במספר הבדיקות בצורה דרמטית, לא מעט אלא דרמטית.

יוליה מלינובסקי: לפני הסגר עשיתם 70,000 בדיקות ביום והיה מספר גבוה של מאומתים – באחוזים, אגב, זה היה מעט אחרת אבל אנחנו כל הזמן ראינו באלפים.

יוליה מלינובסקי: כמובן, ברור מאליו, שאם אתה עושה 70,000 בדיקות מספר המאומתים יהיה יותר גבוה.

יוליה מלינובסקי: לפני שלושה שבועות, לפני חודש, לפני הסגר, זה פתח מהדורות, כולנו היינו פה בהרגשה שיש לנו גופות ברחוב וזה לא היה המצב.

יוליה מלינובסקי: עכשיו, כשמספר הבדיקות ירד דרמטית מסיבות כאלה ואחרות, אנחנו רואים מספרים אחרים, אבל האחוזים משנים את התמונה.

יוליה מלינובסקי: גם גברתי יושבת-הראש אמרה וגם אני טוענת שיש פה משהו שאנחנו לא מצליחים להבין.

יוליה מלינובסקי: מה מדיניות הבדיקות?

יוליה מלינובסקי: האם לפני הסגר, כשרציתם שניכנס לסגר, הממשלה רצתה שניכנס לסגר, עשיתם בדיקות באזורים מסוימים ועכשיו עושים בדיקות באזורים אחרים?

יוליה מלינובסקי: אני לא מחדשת אם אני אגיד שאם נעשה עכשיו יותר בדיקות במגזרים מסוימים ופחות במגזרים אחרים מספר המאומתים יהיה שונה.

יוליה מלינובסקי: את זה כבר כולם יודעים.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ מלינובסקי, מה שאת מעלה כאן זו נקודה מאוד חשובה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע תשובה מפרופ' גרוטו, שאני מאוד מעריכה ומכבדת אותו, מה מדיניות הבדיקות – לא מעכשיו והלאה, מה הייתה מדיניות הבדיקות לפני חודש, לפני שבוע, לפני שבועיים.

יוליה מלינובסקי: מי מנהל את המערך הזה?

יוליה מלינובסקי: לפי מה שאני מתרשמת משתמשים בבדיקות לשימושים פוליטיים.

יוליה מלינובסקי: כך אני מתרשמת והלוואי וזה לא כך.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, אם יש איזושהי מדיניות סדורה אתה מוזמן לומר, אבל אני שוב אומרת כהצעה לסדר שחשוב לי לקיים על זה דיון שלם – ואני כבר אומרת את זה גם כאן מולך, פרופ' גרוטו, כדי שתוכלו להיערך, אנחנו נאפשר לכם שבוע להיערך לזה – גם לגבי המדיניות שיש, גם לגבי הבדיקות שנעשו לאורך החודש-חודש וחצי האחרונים, שאנחנו נדע איפה התקיימו הבדיקות, מה היו התוצאות במקומות השונים בחלוקה לאזורים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נרצה פילוח מאוד רחב כדי שננסה להבין מה משפיע על מדיניות ההחלטות שמתקבלות בסופו של דבר, ויכול להיות שזה ישרת אותנו גם לעתיד כדי שנוכל לקבל את ההחלטות הנכונות.

איתמר גרוטו: אין שום בעיה להציג את זה.

איתמר גרוטו: יש לנו את זה ממש ברמת פרטי פרטים, עד לרמת השכונה.

איתמר גרוטו: כמובן שלא ניכנס פה לרמת שכונה אבל את המדיניות נוכל להציג בצורה מפורשת.

יפעת שאשא ביטון: מעולה.

איתמר גרוטו: אני אענה רק לשאלתה של ח"כ מלינובסקי ואני חייב ללכת.

איתמר גרוטו: אני מציע שבנושא הרשויות נדון בדיון אחר, זה מאוד חשוב שנקבל את האינפוט.

איתמר גרוטו: אני כן רוצה לומר שמדיניות הבדיקות לא השתנתה.

איתמר גרוטו: בסוף הסיבה העיקרית שכמות הבדיקות ירדה היא כי ירד גם מספר החולים.

איתמר גרוטו: זה טוב מאוד.

איתמר גרוטו: ירדו גם מספר המגעים אז יש פחות חקירות אפידמיולוגיות ופחות אנשים שצריכים בדיקה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת שאין צורך היום ב-70,000 בדיקות, פרופ' גרוטו?

איתמר גרוטו: אבל גם יש עניין של היענות הציבור.

איתמר גרוטו: היענות הציבור גם משתנה פה, כך שאין לנו שליטה מלאה על המדדים.

איתמר גרוטו: אנחנו יכולים להפעיל מדיניות עד מחר אבל אם הציבור בסוף יצביע ברגליים ולא יבוא אז אתם יודעים שזה לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: בשביל שהציבור לא יצביע ברגליים אנחנו צריכים לגייס את האמון שלו ובשביל האמון שלו צריך שקיפות.

תמר זנדברג: צריך להבין שיש הבדל בין בדיקות סקר לבין בדיקות כתוצאה ממגעים.

יוליה מלינובסקי: פרופ' גרוטו, זאת אומרת, לפי מה שאתה אומר כרגע, שאין טעם להעלות את מספר הבדיקות למספרים יותר גבוהים כי זה משקף את המצב?

יוליה מלינובסקי: 20,000, לפני יומיים 14,000, זה בסדר?

איתמר גרוטו: לא אמרתי בהכרח שאני מקבל את המצב אבל זו תמונת המצב הכי טובה שאנחנו יכולים לקבל בהינתן המצב.

איתמר גרוטו: ברור שאם אנשים יפסיקו להיבדק זו תהיה בעיה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ מלינובסקי, אני רוצה לדבר על האסטרטגיה, יש פה דברים שחשוב שנטפל בהם עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: בואי נניח למדיניות הבדיקות ונטפל בזה בדיון הבא כמו שצריך.

יוליה מלינובסקי: כן, אבל זה מאוד חשוב לאסטרטגיה, כי כאשר לפני חודש רצו שניכנס לסגר, עשו 70,000 בדיקות והיה ממש מערך שלם - - -

יפעת שאשא ביטון: בואי נקבע שעכשיו נפרט את האג'נדה, הם מורידים את מספר הבדיקות ואנחנו נוכל לשחרר את המדינה.

יפעת שאשא ביטון: נטפל בזה אחר כך.

תמר זנדברג: יש לנו בלבול.

תמר זנדברג: לכן שאלתי על בדיקות הסקר – גם בגלל שזה משנה את המספרים אבל גם בגלל שנשאלת השאלה האם אנחנו מחליטים לעמוד על 70,000, או 100,000, או 200,000.

תמר זנדברג: עשו עכשיו במחוז אחד בסין, בגלל 5 חולים, בדיקות סקר לכל המחוז – שזה כמה מיליוני אנשים – כדי לדעת לנהל את המידע.

תמר זנדברג: אבל אם היום אנחנו במדיניות בדיקות שאומרת לא לדגום שכונה או לדגום עיר או לדגום את כל המדינה אלא לפי מגעים מאומתים – אני רוצה לתת דוגמה: בן הזוג שלי היה חולה מאומת.

תמר זנדברג: למה הוא נבדק?

תמר זנדברג: לא היו לא שום סימפטומים.

תמר זנדברג: הוא נבדק בגלל מגע עם חולה מאומת אחר.

תמר זנדברג: אגב, קופת החולים שלו אמרה שזה מקרה שלא מזכה בבדיקה.

תמר זנדברג: כלומר, מגע עם חולה מאומת נכון להיום לא מזכה בבדיקה.

תמר זנדברג: הוא היה מאומת, הוא הכניס אותי לבידוד, אני נבדקתי ויצאתי שלילית.

תמר זנדברג: זו שרשרת הדבקה שנקטעה בגלל החמרה שלנו ובקשה אישית שלנו, משפחתית, לבצע את הבדיקה.

תמר זנדברג: אם לא היינו מבצעים את הבדיקה - - -

יפעת שאשא ביטון: ח"כ זנדברג, מה שאת מעלה הוא כל כך חשוב, בגלל זה אני אומרת ששווה לקיים על זה דיון כמו שצריך ולצלול פנימה לתוך הפרטים.

תמר זנדברג: בסדר גמור, אני רק שואלת לגבי קריטריון בדיקה של מגע עם חולה מאומת, כן או לא.

תמר זנדברג: נכון להיום זה רק סימפטומים.

תמר זנדברג: יכול להיות, אם הולכים למצב שהתחלואה קצת ירדה וכבר אין ה-70,000 בדיקות רק לחולים עם תסמינים, ששווה ללכת לבדיקות – הנה, אני נכנסתי לשבועיים בידוד כשלפי הקריטריונים היבשים הייתי יכולה להסתובב, הייתי יכולה לבוא לכנסת, הייתי יכולה אולי להדביק ולא לדעת את זה.

תמר זנדברג: מדובר כאן על קטיעת שרשראות ההדבקה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת רגע לעצור.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שזה חשוב אבל אני מרגישה שאנחנו מתחילים לנהל דיון לצד הדיון שלשמו התכנסנו.

יפעת שאשא ביטון: מה שעולה כאן הוא חשוב מאוד והוא בהחלט חשוב גם כדי לגבש את האסטרטגיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נפתח עכשיו את הכול ונחליט גם מה יקרה בעוד שלושה שבועות, אלא אני רוצה שאנחנו נתרכז בדיון הזה במה שאנחנו יכולים לעשות באופן מידי לנוכח הנתונים שאנחנו רואים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים שני דיונים בשבוע הבא: גם התייחסות לנושא מדיניות הבדיקות – ופרופ' גרוטו, תוכל לבוא עם כל הנתונים ועם כל תפיסת העולם או המדיניות שאתם מובילים במשרד – והדיון השני נוגע לרשויות המקומיות, מה המשמעות של מתן סמכויות לרשויות המקומיות, מה הכלים שצריך לתת להן, תקציבים, כל המערך הזה.

יפעת שאשא ביטון: אלו שני דיונים שאנחנו נקיים בשבוע הבא בצורה מפורטת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לחזור למסגרת אסטרטגיית היציאה, התפיסה שצריכה לעמוד בבסיס האסטרטגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר רואים שכל האסטרטגיה של משרד הבריאות מושתתת בעיקרה על המספרים ועל הנתונים של התחלואה, לא מתייחסת באופן רחב לכל מה שקורה כאן מבחינה חברתית, כלכלית, נפשית, כל ההתרסקות שאנחנו חווים בקרב האנשים, שגם זה משהו שצריך להתייחס אליו.

יפעת שאשא ביטון: אז תכף נשמע תוכנית שבהחלט יכולה להיות מוצעת כחלופה.

איתמר גרוטו: אני רק אגיד שתי מילים לפני שאני עוזב.

איתמר גרוטו: שני הדיונים האלה מאוד חשובים, חשוב גם שתזמנו – אנחנו גם נבקש אבל שתהיה גם בקשה רשמית מהוועדה – את פיקוד העורף, שהוא שחקן מאוד משמעותי.

איתמר גרוטו: הוא מכיר חלק מהנתונים לפעמים יותר לעומק ממה שאנחנו מכירים אז גם חשוב שהם ישתתפו בדיון.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, נרשם.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אני באמת מברך ומחזק אותך על קיום דיון נפרד על מדיניות הבדיקות.

יואל רזבוזוב: ביקשתי עוד לפני שבוע לכלול בו את תמחור הבדיקות.

יואל רזבוזוב: כמו שראינו במכרז בשדה התעופה, עלות בדיקה תהיה 45 שקלים.

יואל רזבוזוב: מנתונים שאני קיבלתי אני יודע שעלותה של בדיקה למשרד הבריאות היא כ-300 ש"ח.

יפעת שאשא ביטון: אל תיכנסו לזה עכשיו.

יואל רזבוזוב: אני לא רוצה להיכנס לזה אבל אני רוצה שזה ייכלל בדיון.

יואל רזבוזוב: לגבי אסטרטגיית היציאה, ראיתי שבשלב השני תלמידי כיתות א'-ד' חוזרים למערכת החינוך, אז כאן אני רוצה דווקא לפנות לפרופ' גרוטו שיעלה בקבינט את השאלה למה לא מחזירים את פעילות הספורט של הילדים.

יואל רזבוזוב: בסוף כולנו יושבים בבית, אנחנו רואים מה קורה עם הילדים בבית, אם הם חוזרים למערכת החינוך הם יכולים לחזור לפעילות ספורט במחלקות נוער.

יואל רזבוזוב: אני סומך על המאמנים שלנו שיוכלו לשמור עליהם לפי המתווה הקשוח ביותר של משרד הבריאות.

יואל רזבוזוב: אני כן רואה את זה.

יואל רזבוזוב: בשלב השלישי ראיתי צימרים.

יואל רזבוזוב: גם צימרים - - -

יפעת שאשא ביטון: צימרים יכולים לחזור מחר בבוקר.

יואל רזבוזוב: בדיוק.

יואל רזבוזוב: זה ענף שיכול לחזור מחר בבוקר כי אנחנו גם יכולים לדאוג לקפסולות של משפחה, שלא יהיה חיבור לאף אחד ובאמת שאפשר להפעיל אותם כבר מחר בבוקר.

יואל רזבוזוב: אני מבקש להעלות את זה גם בקבינט.

יואל רזבוזוב: אני רואה בשני הנושאים האלה פתרון לטווח הקצר.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה על כך שברשימת המכולת שהייתה שם אין היגיון בין הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, בתי תפילה היו הרבה לפני ענפים אחרים שאנחנו יודעים באופן מוחלט ממה שהציגו במשרד הבריאות שהם בסכנת הידבקות נמוכה יחסית.

יפעת שאשא ביטון: ראינו שבתי התפילה מופיעים לפני צימרים ובריכות.

יפעת שאשא ביטון: שחלילה אף אחד לא יחשוב שזה מגזרי אבל אני יכולה להגיד גם מתוך היישוב שלי, בקריית שמונה, שהרבה מאוד בתי כנסת נסגרו בגלל הדבקה בתוך בית הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: יש דברים שצריך לצלול פנימה ולראות איך אנחנו מייצרים שם היגיון מסדר כי אני אומרת לכם, פרופ' גרוטו – ואני יודעת כמה חשוב לך שזה יצליח – שאם אנחנו נאבד את אמון הציבור עוד פעם זה גמור, כי אנחנו נפסיד גם את המעט שאנחנו צריכים בהתגייסות הציבור.

יפעת שאשא ביטון: בסוף כולנו יודעים שבלי משמעת של הציבור אנחנו לא באמת ננצח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים את האחריות האישית של כל אחד ואחד ולכן אנחנו חייבים להיות מאוד זהירים באופן שבו אנחנו מגישים את הדברים ושיהיה בהם היגיון ושכל.

יוליה מלינובסקי: ועוד החורף לפנינו.

יוליה מלינובסקי: פרופ' גרוטו, אנחנו עוד לפני החורף.

איתמר גרוטו: בסוף יש הרבה מאוד גופים שרוצים לחזור ויש הסבר הגיוני כמעט לכל אחד ואחד, אבל מצד שני אנחנו לא יכולים להחזיר את הכול בבת אחת כי זה מה שקרה בגל הראשון.

איתמר גרוטו: לכן חשוב לי מאוד שנשמע מהוועדה איזשהו תעדוף ושהאינפוט הזה יוכל להגיע אלינו.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ יוראי, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה, גברתי יושבת-הראש, אני קודם כל שמח להצטרף לוועדה הזו כחבר מן המניין – בנוסף למיקי כי הוא ימשיך להיות כאן, אנחנו מכירים את מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: נכון, ברוך בואך.

יוראי להב-הרצנו: ביחס לנושא הדיון אני חייב לומר שני דברים: אני חושב שהמטרה היא להפיק לקחים מהסגר הראשון לסגר השני ואחד מהדברים היה לנצל את הזמן של הסגר על מנת להיערך ולהנגיש לציבור את ההיערכות הזו.

יוראי להב-הרצנו: אתמול פרופ' גרוטו השתתף – וחבל שהוא ירד מהזום – בישיבת ועדת החינוך בנוגע למתווה חזרה ללימודים, ששם משרד החינוך אמר שאין עדיין מתווה מוכן לחזרה ללימודים.

יוראי להב-הרצנו: ברור לכולנו, וזה גם מה שנאמר פה על ידי ח"כ מלינובסקי ויתר החברים, ששבוע הבא חוזרים ללימודים.

יוראי להב-הרצנו: באיזה מתווה?

יוראי להב-הרצנו: באיזה כיתות?

יוראי להב-הרצנו: האם ממשיכים עם הקפסולות, שנחלו כישלון צרוף, או לא ממשיכים אתן?

יוראי להב-הרצנו: משרד החינוך, גברתי יושבת-הראש, לא מציג לציבור ולחברי הכנסת את המתווים או את החלופות של המתווים.

יוראי להב-הרצנו: ברור שאין היערכות.

יוראי להב-הרצנו: אז, א', בגלל שהחזרה של מערכת החינוך היא בעצם פיבוט שבאמצעותו אפשר לשחרר את ההורים הצעירים חזרה לשוק העבודה, להתחיל להתניע את המשק מחדש, זה באמת תנאי שאין בלתו, אני לא מצליח להבין עדיין למה אין במשרד החינוך אף גורם שיודע להציג את המתווה של החזרה ללימודים, במיוחד בכיתות הראשונות.

תמר זנדברג: כי אין מתווה.

תמר זנדברג: אתמול היינו בוועדה לזכויות הילד על הגיל הרך – פשוט אין מתווה.

תמר זנדברג: לא שהם לא מציגים – אין.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שאני אומר.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שנאמר גם בוועדה לזכויות הילד וגם בוועדת החינוך שעסקה בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: ישבה נציגת משרד החינוך הנכבדה ואמרה: אני לא יודעת להציג לכם את המתווה.

יוראי להב-הרצנו: יש מתווים.

יוראי להב-הרצנו: עיריית תל אביב יפו פרסמה מתווה שנקרא "פתוח בטוח" שמציג עקרונות - - -

יפעת שאשא ביטון: הציגו את זה אתמול.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת, בגלל שיש לנו רשימת דוברים כל כך ארוכה, אל תייצרו לי דיונים צדדיים.

יפעת שאשא ביטון: מה שאתה אומר הוא חשוב מאוד, אפשר לקיים על זה דיון נפרד.

יוראי להב-הרצנו: מאה אחוז.

יוראי להב-הרצנו: רק משפט על נושא נוסף שלא קיבל שום ביטוי ואני מאוד-מאוד מוטרד ממנו והוא כל נושא ההתייחסות לצעירים סביב משבר הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: הצעירים נעדרים מכול תוכניות הסיוע הממשלתיות.

יוראי להב-הרצנו: שבוע הבא חוזרים ללימודים האקדמיים, אין שום תוכנית סיוע או חבילת הצלה לסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: אתמול אני שומע בנאום של ראש הממשלה שבכלל אין בעיה בנושא הזה ואני מוטרד, גברתי יושבת-הראש, כי ברגע שאין בעיה - - -

יפעת שאשא ביטון: אין בעיה עם מה?

יוראי להב-הרצנו: עם הצעירים.

יוראי להב-הרצנו: אין בעיה.

יוראי להב-הרצנו: נכון להיום יש 32% אבטלה בקרב צעירים - - -

יוליה מלינובסקי: לראש הממשלה אין בעיה עם צעירים, לצעירים יש בעיה - - -

יוראי להב-הרצנו: אני לא רוצה לעשות סיבוב פופוליסטי על זה אבל אני כן אומר שבאסטרטגיית היציאה חשוב לשים לב שזו קהילה מובחנת.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו יוצרים פה במו ידינו בעיניים פקוחות מדיניות שמייצרת דור אבוד.

יוראי להב-הרצנו: בני דורי הולכים פייפן.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו מחסלים את העתיד של הדור הצעיר ואין שום התייחסות לזה.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני קורא לך, כחלק מהדיון על אסטרטגיית היציאה, להקדיש שיח או דיון או דיון צדדי, או איך שלא תגדירי את זה, לנושא של הצעירים.

יפעת שאשא ביטון: לא, הוא לא דיון צדדי, הוא פשוט לא בליבת הדיון הזה אבל זה נושא חשוב ואנחנו נדון בו בתוכנית הסיוע.

יוראי להב-הרצנו: זה חייב להיות בליבה כי זה העתיד של מדינת ישראל ואין שום התייחסות לצעירים.

יוראי להב-הרצנו: אתמול קראתי דוח של הממ"מ על תוכניות הסיוע שכל מדינות העולם המערביות מציעות לסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: בישראל יש שר אבל אין תוכנית.

יוראי להב-הרצנו: הזיה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ להב, קיימנו דיון שבוע שעבר על נושא תוכנית הסיוע, אנחנו נקיים דיון המשך כי אנחנו התחייבנו גם ושם אנחנו נדון גם על הסוגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי אסטרטגיית היציאה היא איך אנחנו מתחילים לשחרר את המשק באופן כזה שגם הצעירים יוכלו להתחיל למצוא עבודה, להשתלב בתוך מעגל התעסוקה, לחזור חזרה ללמוד, לחזור לאיזושהי שגרת חיים נורמלית לצד המאבק שלנו במניעת התפשטות הנגיף.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו רוצים להוביל אליו לפחות בדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ אנדריי, רצית להתייחס לתחבורה הציבורית?

אנדרי קוז'ינוב: הערה קטנה בהמשך לדבריו של פרופ' גרוטו, באמת חבל שהוא ירד מהקו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר לו את הכול.

אנדרי קוז'ינוב: הוא דיבר על כך שהתחבורה הציבורית תפעל ב-50% מיכולת התפוסה ואז ירווחו אוטובוסים כדי שיקלטו את הביקוש העולה, אבל המציאות כבר עכשיו מוכיחה שככל שמצמצמים את התחבורה הציבורית כך כמות האנשים פר אוטובוס עולה.

אנדרי קוז'ינוב: לכן יכול להיות שיש דווקא היגיון לפתוח את התחבורה הציבורית, שמשמשת דווקא את העסקים הקטנים, אלה שהולכים להיפתח, ולאו דווקא לצמצם את זה ל50% ולרווח את האוטובוסים.

יפעת שאשא ביטון: לדעתי זה 50% מתוך התפוסה באוטובוס, לא בכלל.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא בדיוק היה מובן אם זה 50% מהתפוסה באוטובוס או תחבורה ציבורית ב-50% מהפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפנה בבקשה את השאלה הזו למשרד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: משרד התחבורה הודיע שמשבוע הבא התחבורה הציבורית ב-100% תפוקה אז לא מסתדר לי מה שעכשיו פרופ' גרוטו אמר.

אנדרי קוז'ינוב: השאלה אם זו כמות האוטובוסים או כמות האנשים בתוך האוטובוסים.

תמר זנדברג: צריך לתת תפוסה מלאה של האוטובוסים, לא לצמצם אוטובוסים.

תמר זנדברג: גם אם תהיה פחות תפוסה זה טוב כי יש הדבקה באוטובוסים.

אנדרי קוז'ינוב: או להפך, להוסיף את כמות האוטובוסים.

יפעת שאשא ביטון: להרחיב את מספר הכלים כדי לצמצם את התפוסה בתוך האוטובוס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר את זה.

תמר זנדברג: הוצע עוד מזמן להשתמש באוטובוסים של חברות ההסעות והתיירות שמושבתים כרגע כדי לתגבר בשעות העומס.

תמר זנדברג: להפך, צריך תגבור, לא הפסקה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר את השאלה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לעבור לשמוע את פרופ' חגי לוין, שיציג תוכנית לבקשת הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהתפקיד שלנו כוועדה הוא לבחון גם חלופות למה שמוצע על ידי הממשלה ולייצר איזושהי תפיסה אחרת שמתייחסת, כמו שאמרתי בראשית דבריי, לכלל המשבר ולא רק לנגיף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר באירוע מתמשך של מספר חודשים, אנחנו הולכים להיות עם זה לפחות עוד שנה, אנחנו לא יכולים להתעלם מכול ההשלכות וכל האדוות של המשבר הזה, שבהרבה מאוד מובנים אנחנו יכולים אפילו לומר שהם הופכים להיות משברים עוד יותר דרמטיים מנגיף הקורונה בעצמו מבחינת הנזקים ומבחינת הפגיעה בתחומים האלה – אם זה הכלכלה, אם זה הנפש, אם זה הילדים שלנו ואם זה עוד הרבה מאוד תחומים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' חגי לוין, אתה עמדת בראש צוות של רופאים ורופאות, מומחים בתחום, תסביר קצת על הצוות כדי שיוכלו להתרשם ואז אנחנו נציג את התוכנית.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר מראש שהתוכנית הזו תוגש לממשלה ותעבור גם למשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: שוחחתי עם משרד הבריאות היום בבוקר, הם יתייחסו לתוכנית הזו ואני מקווה גם שזה יוכל לסייע להם היום בדיון הקבינט.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, פרופ' לוין.

חגי לוין: תודה לך, יושבת-ראש הוועדה.

חגי לוין: אנחנו גיבשנו תוכנית, צוות של רופאים ורופאות מומחים ממגוון רחב של תחומים – חלקם מופיעים כאן יחד אתי – פרופ' נדב דוידוביץ', פרופ' יהונתן הלוי, איתן פרידמן, רעיה ליבוביץ' ומומחים נוספים מתוך המערכת שלא רצו כרגע ששמם ייחשף.

חגי לוין: שמעתי אתמול את נשיא המדינה מדבר על היעדר המצפן והדבר הזה קיים גם בתחום בריאות הציבור.

חגי לוין: אנחנו מנסים לחזור חזרה ולנווט אל היעד הנכון.

חגי לוין: כדי לנווט ליעד הנכון צריך לקבוע מהו היעד.

חגי לוין: אין ספק שמגיפה בכל העולם זה אירוע מאוד-מאוד מאתגר וקשה ולכן צריך לחזור לבסיס – וזה מה שאנחנו מציעים כאן – תוכנית להתמודדות עם משבר הקורונה.

חגי לוין: אני אציג את האסטרטגיה ואז אגע באופן ספציפי לעומת טיוטת התוכנית שהציג עכשיו ידידי פרופ' גרוטו.

חגי לוין: אנחנו מציעים שותפות ישראלית מחודשת כי באמת חייבים שותפות.

חגי לוין: הדרך להתמודדות היא התנהגות הציבור אבל בשביל זה צריך להציג בפניו יעד נכון.

חגי לוין: שקף הבא.

חגי לוין: כפי שציין פרופ' גרוטו, גם אני זוכר היטב את עבודת הדוקטורט שלו, ואנחנו, באיגוד רופאי בריאות הציבור, גיבשנו מזה שנים תפיסה של מהי בריאות ומהי בריאות הציבור אז בואו נחזור לבסיס.

חגי לוין: בריאות היא מצב של רווחה פיזית, נפשית וחברתית שלמה ולא רק היעדר מחלה, תוך יכולת לנהל חיים פוריים מבחינה חברתית וכלכלית.

חגי לוין: בואו ניקח את הדבר הזה ונאמץ אותו כיעד של מדינת ישראל להתמודדות עם משבר הקורונה.

חגי לוין: אנחנו רואים כאן בשקף את הנגיף.

חגי לוין: התוכנית של משרד הבריאות היא תוכנית שמותאמת לנגיף.

חגי לוין: איך אנחנו נותנים לנגיף לשלוט בנו ואיך מתוך פחד אנחנו פועלים.

חגי לוין: אנחנו מציעים דרך אחרת.

חגי לוין: דרך שאומרת: בואו נסתכל על האירוע הזה כאל משבר, נראה אותו גם כהזדמנות – כמה שקשה להגיד את זה היום – ונראה איך אנחנו מכוונים ומצליחים לשמור על החיים עצמם.

חגי לוין: זה דבר שכרגע נעדר בחשיבה כי מתמקדים כל הזמן אך ורק בנזק מהקורונה, שהוא חמור וצריך למנוע אותו, אבל אי אפשר שלא להתייחס באותה נשימה לציבור, לצרכים של הציבור.

חגי לוין: אנחנו לא רואים שוב ושוב בתוכניות מענה לצרכים של הציבור.

חגי לוין: אם נחזור להערה שהוערה כאן לגבי הצעירים, הווקטור העיקרי של העברת המחלה בישראל – כולם יכולים להעביר – זה גילאי 15-29.

חגי לוין: אם להם אנחנו לא נותנים אופק, לא נותנים מענה לצרכים שלהם בעבודה, בלימודים, אז מה הם יעשו?

חגי לוין: הם ידביקו.

חגי לוין: אנחנו חייבים, כחלק מהתוכנית להתמודדות הנגיף, להציע פתרונות לציבור.

חגי לוין: בשביל זה צריך תעדוף, בשביל זה צריך ערכים, לא ערכים מספריים, כפי שראינו בתוכנית שהוצגה, שמקדשת ערכים מספריים שרירותיים לחלוטין שאין להם שום ערך.

חגי לוין: כולנו שמענו וכולנו מבינים שהמספר 2,000, או 1,000, או 250 מאובחנים ליום הוא חסר משמעות.

חגי לוין: לא עליו אזרחי ישראל יקריבו את עצמם, בשביל איזה ערך שרירותי.

חגי לוין: במקום זה אנחנו צריכים ערכים ואנחנו מציעים את ערך הבריאות, שמגלם בתוכו את מה שאנחנו צריכים לשאוף אליו.

חגי לוין: כפי שאנחנו אומרים כל הזמן, אין בריאות הציבור בלי הציבור וזה מה שצריך לעמוד לנגד עינינו.

יוליה מלינובסקי: זה יפה.

יוליה מלינובסקי: בסופו של דבר כולנו נהיה בריאים אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל לא יהיה ציבור.

יוליה מלינובסקי: נמות בריאים.

חגי לוין: יש באמת בדיחה כזו שחסינות העדר אפשר גם להשיג על ידי חיסול העדר.

חגי לוין: אם כל העדר מחוסל אז זהו, הנגיף לא מתפשט יותר.

חגי לוין: זו לא המטרה שלנו.

חגי לוין: זו לא יכולה להיות המטרה שלנו.

חגי לוין: אי אפשר שבשם הדבקות במטרה – המטרה היא חיסול הנגיף – נחסל את הנגיף ולא תישאר מדינת ישראל ולא יישאר ציבור בישראל.

חגי לוין: אי אפשר לעשות את זה.

חגי לוין: אנחנו חייבים באומץ לבחור בין חלופות רעות והמשמעות היא שאנשים – לצערי הרב, יש מגיפה, היא נכפתה עלינו – ימותו, אנשים יחלו קשה ויהיו בבתי חולים.

חגי לוין: אגב, גם אם נעשה את כל הדברים זה גם יקרה, כי סגר רק דוחה, הוא לא מונע באופן בסיסי את ההדבקה ואת התמותה בסופו של דבר.

חגי לוין: זה מה שמראים המחקרים ואנחנו צריכים ללכת לפי נתונים ולא לפי פחדים.

חגי לוין: לכן, אנחנו מציעים מטרה.

חגי לוין: המטרה היא ניהול משבר הקורונה – שאנחנו מנהלים אותו, לא נותנים לנגיף לנהל אותנו – תוך יצירת שגרת חיים חדשה בנוכחות הנגיף.

חגי לוין: זה מחייב את כולנו לזהירות רבה כל הזמן וזה מתוך תפיסה רווחה של בריאות ורווחה.

חגי לוין: כך נוכל למזער את התחלואה והתמותה מהנגיף וגם ממחלות אחרות.

חגי לוין: אנשים בישראל מתים יותר גם היום מהשמנה, היעדר פעילות גופנית, עישון, חוסר נגישות לטיפול רפואי במחלות הכרוניות מאשר מנגיף הקורונה, וזה גם בשיא מגפת הקורונה.

חגי לוין: כך אנחנו נוכל לשמור על רווחה נפשית, חברתית וכלכלית ולהתייחס לצרכים של מגוון האוכלוסיות בישראל.

חגי לוין: וחייבים לעשות את זה באופן דיפרנציאלי.

חגי לוין: יש צרכים שונים ויש גם סיכון שונה ואנחנו חייבים להתאים אותו.

חגי לוין: אנחנו רואים גם בישראל שהמגיפה פוגעת בצורה הקשה ביותר באוכלוסיות החלשות והעניות ביותר, מה שנקרא סינדמיה ולא פנדמיה.

חגי לוין: חייבים לגעת בשורשי הבעיה החברתית.

חגי לוין: אנחנו צריכים חיסון חברתי ולא לסמוך על איזושהי פרוטקציה שתקדים לנו את התור לחיסון.

חגי לוין: זה מסוכן לחיות באשליות.

חגי לוין: אנחנו צריכים עכשיו לשפר את ההתמודדות שלנו מבחינה חברתית.

חגי לוין: הנחת היסוד שלנו היא שהסגר – וזה גם הוכח בסגר האחרון, ראינו שנבחרי הציבור לא שומרים את הכללים כי הכללים לא הגיוניים – גורם לנזק שעולה על התועלת.

חגי לוין: התועלת היא קצרת טווח.

חגי לוין: היא מורידה באופן זמני את התחלואה, באופן מלאכותי, כי ברגע שאתה פותח אתה תראה עלייה בתחלואה.

חגי לוין: אז למה תעזור התוכנית שראינו של משרד הבריאות?

חגי לוין: מה יקרה עוד שלושה חודשים כשיפתחו את כיתות ה'-י"ב?

חגי לוין: תהיה חזרה לצורך העניין, מתוך אלה שמאמינים שזה וקטור מרכזי של העברה.

חגי לוין: ואני בהחלט חושב שאם פותחים בלי שום בקרה את התיכונים והישיבות ברור שזה יגרום לעלייה גדולה בתחלואה.

חגי לוין: אז מה יקרה עוד שלושה חודשים?

חגי לוין: שוב נהיה חזרה בשיטת האקורדיון?

חגי לוין: נגיע חזרה לסגר שלישי.

חגי לוין: ולכן, אין מנוס מלרדת לפרטי הפרטים.

חגי לוין: אני יודע שיש אנשים שהפרטים משעממים אותם, אבל מה לעשות, אלוהים והשטן בפרטים הקטנים.

חגי לוין: צריך לרדת לפרטים ולראות איך אנחנו מייצרים שגרה זהירה שחייה עם הנגיף.

חגי לוין: לכן צריך עכשיו את תוכנית ההתמודדות החלופית.

חגי לוין: המפתח להצלחה הוא להשקיע במערכות הבריאות, הרווחה והחינוך, ליצור שימור שגרת חיים ובריאות כוללת בטווח הקצר ובטווח הארוך.

חגי לוין: זו גם ההזדמנות שלנו.

חגי לוין: גם כך במערכת החינוך יש צפיפות מוגזמת במדינת ישראל אז זה הזמן לשנות את הדבר הזה.

חגי לוין: כל השקעה שלנו עכשיו במניעה זו השקעה נהדרת.

חגי לוין: כל השקעה עכשיו במערכת הבריאות תחזיר את עצמה עשרות מונים בקלות.

חגי לוין: אז איך אפשר להציג תוכנית בלי להציג איך אנחנו מחזקים את מערכות הבריאות, החינוך והרווחה בישראל?

חגי לוין: איך אפשר לסגור את המערכות הללו כאילו בשם המלחמה בנגיף?

חגי לוין: זה מנוגד לתפיסה הבסיסית של בריאות הציבור.

חגי לוין: אני לא אעבור כמובן על כל הפרטים, אנחנו נעלה את זה באתר הוועדה ונפיץ את זה כמובן.

חגי לוין: גם מה שאני מציג זה תקציר מתוך תוכנית יותר מקיפה, מפורטת וספציפית.

חגי לוין: העקרונות הם: קודם כל, כפי שאמרתי, חיזוק מערכת הבריאות על כל מרכיביה וכן חיזוק מערכות הרווחה והחינוך.

חגי לוין: הרי ראינו שאפשר לטפל באנשים באשפוז בית – לא רק בנשואי פנים, כפי שנחשף אתמול – אלא אפשר לקדם, ולא רק לקורונה, מענה של אשפוז בית.

חגי לוין: בשביל זה צריך להשקיע, להבין שזה חשוב.

חגי לוין: ראינו שאמרו לנו ש-800 חולים קשים זה סף הספיגה של מערכת הבריאות ופתאום זה קפץ ל-1,500.

חגי לוין: אם נשקיע במערכת הבריאות – נגדיל.

חגי לוין: אגב, את כל הדברים האלה, אני חייב להגיד, אנחנו אומרים מאז חודש פברואר.

חגי לוין: אם היינו מיישמים אותם היינו יכולים למנוע גם את הסגר השני ולמנוע את המצב הזה שפותחים, אומרים: תעשו עכשיו הכול, תעשו חיים, וחוזרים חזרה.

חגי לוין: צריך להבין, המגיפה זה מרתון, היא אתנו לזמן רב.

יוראי להב-הרצנו: אתה מדבר רק על אשפוז בית או גם על חיזוק הרפואה הקהילתית?

חגי לוין: רק נתתי את זה כדוגמה, בוודאי שאני מדבר בכל נקודה.

חגי לוין: מערכת הבריאות, חשוב להבין, זה לא רק בתי החולים, שגם אותם לא מחזקים כמו שצריך, זה לא רק רפואת הקהילה, קופות החולים שחייבים לחזק אותן כמו שצריך, זה לא רק שירותי בריאות הציבור, הרפואה המונעת, ששם עושים הכול בפלסטרים ולא משקיעים שום דבר בבסיס.

חגי לוין: אין שום בעיה, אנחנו בעד להיעזר בפיקוד העורף וצה"ל, אבל צריך לחזק את מערכת הבריאות בתוכה, ומערכת הבריאות זה גם כל השותפים – הרשויות המקומיות וגופים אחרים, ארגוני חברה אזרחית שנותנים סיוע לציבור – צריך לפעול אתם ביחד ולא לסגור אותם.

חגי לוין: זו איוולת שבעת המשבר סוגרים ארגוני חברה אזרחית שנותנים מענה בביטחון התזונתי, בסיוע לנכים ומוגבלים.

חגי לוין: סוגרים אותם בזמן שהכי צריך אותם.

חגי לוין: צריך ראייה רוחבית וארוכת טווח שמתייחסת לבריאות הציבור במובן הרחב, להביא פתרונות שהם ברי קיימא.

חגי לוין: לא לבזבז מיליארדים על בדיקות מעבדה לחברה חיצונית באופן זמני, שזה גם חשוב, אלא לראות איך אנחנו משקיעים במערך המעבדות שלנו, שיישאר אתנו, כדי שהוא יוכל לתת את המענה גם לקורונה וגם אחר כך לצרכים אחרים, כי גם כך המערכת כולה, כידוע, מורעבת מזה שנים ובאה בלי רזרבות.

חגי לוין: זה שורש הבעיה אז בואו נטפל בשורש הבעיה.

חגי לוין: אנחנו חייבים עקביות בהנחיות על סמך היגיון מדעי אפידמיולוגי.

חגי לוין: העקביות היא קריטית.

חגי לוין: אנחנו רואים שאין שום היגיון, שיש פה דברים שסותרים זה את זה.

חגי לוין: הציבור הישראלי לא מטומטם, הוא חכם.

חגי לוין: נכון שהוא תחמן אבל הוא תחמן כי ההנחיות לא הגיוניות אז הוא מוצא פטנטים.

חגי לוין: הפטנט של להוציא משלוח החוצה מבית העסק או מהמסעדה הוא לא פתרון רע כשלעצמו אם אנחנו נעשה אותו באופן מסודר.

חגי לוין: נכון, לשבת בפנים במסעדה בתקופת מגפת הקורונה זה לא אפשרי במתכונת שהיינו רגילים, אבל אם אפשר להוציא משלוח לפתח המסעדה וכך למנוע את ההתקהלות זה מצוין.

חגי לוין: צריך לעודד טייק-אווי, צריך לאפשר - - -

תמר זנדברג: מישהו התחקה איך יצא הטייק-אווי?

תמר זנדברג: היה איזה עניין שהטייק-אווי באיזה לילה בישיבת קבינט היה בפנים ואז פתאום ברגע האחרון יצא ולא יודעים למה.

תמר זנדברג: מישהו התחקה אחר העניין הזה?

תמר זנדברג: מה היה שם בדיוק?

יפעת שאשא ביטון: אין לי מושג.

אביעד בן סדון: יכול להיות שבמדינת ישראל 10 אנשים יכולים להתקבץ למעט עוסק פטור, עוסק מורשה, חברה בע"מ - - -

יפעת שאשא ביטון: אין מושג אבל היגיון אין שם.

תמר זנדברג: מה הסיבה?

תמר זנדברג: היה שם איזה עניין שבהתחלה זה היה ואז יצא.

יוראי להב-הרצנו: הם חששו מהתקהלויות של תורים לאיסוף טייק-אווי.

יוראי להב-הרצנו: אין בין זה לבין הפרקטיקה שום דבר וחצי דבר.

תמר זנדברג: לדעתי יש הרבה מסעדות שהיו מתחננות שאולי יהיה שם איזה תור קטן.

יפעת שאשא ביטון: הם רוצים טייק-אווי.

תמר זנדברג: תורים זו לא הבעיה כרגע.

יוראי להב-הרצנו: אבל זה היה החשש שהועלה.

חגי לוין: גם אני, ח"כ זנדברג, כחבר בקבינט קורונה של "מגן ישראל" שואל את השאלות הללו ולא מקבל תשובות.

חגי לוין: צריך להבין שחוסר העקביות שוחק את האמון בהנחיות שכן צריך לקיים.

חגי לוין: אני אומר כל הזמן לציבור בישראל: א', תשמרו על החוק כי חשוב שנהיה מדינה שומרת חוק, זה קריטי, חשוב לשמור על החוק, אבל עוד יותר חשוב להיזהר ולשמור על ההנחיות הבריאותיות, לצמצם כל מגע אפשרי עם אנשים אחרים, להיות בחוץ ולא בפנים.

חגי לוין: אנחנו אוסרים פעילות שהיא חיונית בחוץ ואז אנחנו מעודדים אנשים לתחמן ולהיכנס פנימה.

חגי לוין: חוסר ההיגיון בהנחיות גם פוגע ביכולת לממש את ההנחיות הבריאותיות המתחייבות.

חגי לוין: מטילים ספק בעטיית המסכה.

חגי לוין: אני אומר בריש גלי: מסכה, למרות היעדר מספיק מידע מדעי, היא מגן מצוין וחשוב מפני הדבקה, צריך להשתמש בה בכל פעם שאתה בקרבת אדם אחר בפנים או בחוץ, אבל לאכוף את זה על אישה קשישה שיושבת על הספסל ברחוב שוחק את אמון הציבור במסכות.

חגי לוין: אנחנו צריכים להתמקד בהגנה על אוכלוסיות בסיכון, לא כפי שמנסים להציג את זה כאילו זו תוכנית בלתי אפשרית שסוגרת את האוכלוסיות בסיכון בבית והם לא יכולים לצאת.

חגי לוין: בוודאי שלא.

חגי לוין: צריך לדאוג להם.

חגי לוין: מתוך דאגה להם, כל אחד ואחד מאתנו, וגם המדינה, בכל שלב ושלב שהיא עושה, צריכה לראות איך היא נותנת מענה לאוכלוסיות בסיכון, אם זה קשישים ואם זה אנשים שחולים במחלות מסוימות או בסיכון מסיבות אחרות, לעזור להם לספק את הצרכים החיוניים שלהם תוך מזעור המפגשים עם אנשים אחרים.

חגי לוין: בחקירות האפידמיולוגיות צריך לשים יותר דגש על מגעים שהם בסיכון כדי להגיע אליהם קודם.

חגי לוין: כשאתה לא עושה תעדוף אתה לא מגיע לשום מקום.

חגי לוין: הדרך היעילה ביותר למנוע תחלואה קשה ותמותה היא להגן קודם על אוכלוסיות בסיכון, הם האנשים בסיכון הגבוה ביותר.

חגי לוין: צריך תוכנית.

חגי לוין: תוכנית "מגן אבות ואימהות" מצוינת.

חגי לוין: זו תוכנית שבכל העולם לומדים ממנה.

חגי לוין: למה אנחנו לא עושים את זה גם עבור אוכלוסיות אחרות?

חגי לוין: עבור ילדים שהם בקבוצות סיכון?

חגי לוין: עבור אנשים שחיים בקהילה, קשישים ואחרים שהם בקבוצות הסיכון?

חגי לוין: איפה המענה להם?

חגי לוין: יש דוח של מרכז "זולת" בנושא הזה וצריך לראות לא רק איך מונעים הדבקה בקורונה אלא איך מאפשרים חברה.

חגי לוין: הבדידות הורגת לא פחות מאשר הקורונה.

חגי לוין: איך אנחנו נותנים להם תמיכה, איך אנחנו מאפשרים בילוי כי גם לנפש יש חשיבות, גם לתרבות יש חשיבות, ואיך אנחנו תומכים ברפואה הקהילתית שהיא כל כך חשובה.

חגי לוין: בסוף, הקו הראשון זה המניעה, זה שירותי בריאות הציבור, החקירות האפידמיולוגית.

חגי לוין: הקו השני זו הרפואה הקהילתית והקו השלישי זה בתי החולים.

חגי לוין: אז בואו לא נתמקד רק בבתי החולים, שגם את זה לא עושים מספיק, אלא נלך אחורה.

יוראי להב-הרצנו: מה דעתך בנוגע לפתיחת השמיים, אפרופו חוסר היגיון?

חגי לוין: אני אגיע לכל הפרטים, אבל קודם אני מקווה שהוועדה תאמץ את העקרונות שלנו, שמשרד הבריאות, שאסור לו להפוך להיות משרד הקורונה, יאמץ את העקרונות הללו, כך יהיה היגיון מסדר בכל התוכנית ואתם תראו שהכול פתאום מסתדר בצורה הגיונית שהציבור יכול לקיים.

חגי לוין: צריך לעודד פעילות בסיכון נמוך.

חגי לוין: זה דורש אומץ.

חגי לוין: אתה אומר: רגע, אם אני אאפשר לילדים ללכת לחוג טניס הם עלולים להידבק בחוג – כן, אבל הסיכוי הוא כל כך קלוש והתועלת לילדים מהפעילות הספורטיבית והחברתית היא כל כך גדולה שזה אבסורד טוטאלי.

יוראי להב-הרצנו: איך אפשר להידבק מטניס?

יוראי להב-הרצנו: תסביר לי.

חגי לוין: אם הילדים בחוג ישתו מאותו בקבוק זו בעיה, אז בואו נחנך את הילדים שלא שותים מאותו בקבוק.

חגי לוין: אם הילדים יגידו שלום ויתנשקו זו בעיה.

חגי לוין: ברור שצריך להפעיל היגיון.

חגי לוין: אני רוצה לחדד, ואנחנו נפרט את זה בהמשך, שאי אפשר לעצור לחלוטין את ההדבקות.

חגי לוין: זה בלתי אפשרי.

חגי לוין: המדיניות שאומרת להגיע לאפס – אולי יש מדינות אחרות שהשכילו איך להתמודד בצורה כזו, מדינת ישראל לא עשתה את זה וגם המציאות במדינת ישראל לא תאפשר את זה.

חגי לוין: זה לא אפשרי במדינת ישראל להגיע לאפס הדבקות.

חגי לוין: לכן צריך למצוא איך חיים עם הדבקות ספורדיות ולהתמקד בפארטו, עקרון לפי כלכלן איטלקי.

חגי לוין: אנחנו יודעים שהתפשטות המחלה היא בעיקר כתוצאה מהתפרצויות, כתוצאה מאירועים שהרבה אנשים נדבקו בהם או אנשים שהם מפיצי על, מסיבה כזו או אחרת, שהסתובבו והדביקו הרבה אנשים אחרים.

חגי לוין: לכן, אנחנו צריכים למנוע את הפעילויות בסיכון הגבוה להתפרצויות.

חגי לוין: חתונה המונית שכולם מתחבקים ומתנשקים בה, גם היא בחוץ, זו סכנה גדולה ומוכחת.

חגי לוין: אז את זה, אין ברירה, צריך למנוע.

חגי לוין: צריך לאכוף את זה בקפדנות ולפעול עם הציבור, לגרום לו להבין שזה אירוע שיכול להרוג אנשים רבים ואותו צריך למנוע.

חגי לוין: צריך להתמקד בפעילויות בסיכון ולכוון - - -

יפעת שאשא ביטון: אנשים לא יעצרו עכשיו ולא יתחתנו שנה.

יפעת שאשא ביטון: לצד זה נהיה חייבים למצוא פתרון או איזשהו מתווה שיאפשר לאנשים גם לקיים את האירועים האלה.

יוליה מלינובסקי: אם את רוצה להתחתן תתחתני בבית כנסת תחת כיפת השמיים.

יוליה מלינובסקי: את לא חייבת לעשות אירוע לכל השבט שלך.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני אומרת, צריך למצוא מתווה.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להגיד לאנשים: תעצרו את החיים עד - - -

יוליה מלינובסקי: לא, לא צריך למצוא מתווה.

יוליה מלינובסקי: אם חשוב לך להתחתן יש אפשרות בבית כנסת, חופה, נגמר הסיפור.

יוליה מלינובסקי: אם רוצים אירועים זה סיפור אחר.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אנחנו לא נכנסים לרזולוציות, אנחנו רק אומרים שצריך למצוא את הפתרון כדי שאנשים גם יוכלו - - -

יוליה מלינובסקי: לא, לא צריך למצוא, כבר עכשיו אנשים מתחתנים.

יוליה מלינובסקי: מי שרוצה להיות נשוי הוא נשוי, חוץ מאלה שלא יכולים.

חגי לוין: הדוגמה הזו של יושבת-ראש הוועדה בדיוק מדגימה שכשאתה מעודד פעילות בסיכון נמוך, כשאתה בא ואומר: אוקיי, אני עושה את החתונה בתנאים המבוקרים הללו, אתה נותן לציבור מענה, אתה מפחית את הסיכון לפעילות פיראטית או לא פיראטית בסיכון גבוה.

חגי לוין: בשביל זה אתה חייב לעבוד עם הציבור, כדי שאנשים יעשו את זה מתוך אמונה פנימית של עצמם, מתוך מוטיבציה אישית.

חגי לוין: זה אתגר אדיר אבל לא ניסינו, לא ניסינו עד היום במדינת ישראל ללכת בדרך הזו של קידום בריאות שהציבור שולט במצבו.

חגי לוין: במקום זה הפכנו את האנשים לחלקיקים, לברגים במכונה, שהם לא מבינים למה הם צריכים לעשות דברים מסוימים.

חגי לוין: כך לא עושים קידום בריאות.

חגי לוין: שותפות היא המפתח.

חגי לוין: שותפות עם הציבור, שותפות עם הקהילות המקומיות באמצעות הרשויות המקומיות.

חגי לוין: זה לא רק הרשויות המקומיות.

חגי לוין: אם לכל בית כנסת יש כתובת ברשות או במשרד הבריאות שהוא יודע שהוא יכול להתייעץ אתה, והוא לא מפחד מהם אלא הם באים ועוזרים לו איך הוא בונה מתווה שמצמצם את הסיכון למינימום ומאפשר את הפעילות, אז הוא יעשה את זה בשמחה מיוזמתו ויעשה עוד יותר.

חגי לוין: במקום זה אנחנו רואים שחלק הולכים ועושים דברים כמו חיטוי משטחים וכן הלאה, שזה היסטרי ולא מוצדק לעומת רמת הסיכון, חלק לא מקבלים שום מענה, וחלק לא עושים כלום והכול רגיל.

חגי לוין: אז צריך לעבוד בשותפות כל הזמן עם הציבור ועם ציבורים שונים.

חגי לוין: לצערי, השיסוי והפילוג בין אוכלוסיות שונות בישראל גורם לנו נזק רב.

חגי לוין: לא זאת הדרך.

חגי לוין: אל תסתכלו על אחרים, מה קורה אתם, תסתכלו על עצמכם, על הקהילה שלכם, איך אתם מגנים עליכם.

חגי לוין: זו צריכה להיות הדרך וזה המסר שההנהגה צריכה לשדר.

חגי לוין: העיקרון האחרון הוא הוגנות, שוויוניות ושקיפות.

חגי לוין: כשיש הוגנות אנשים מאמינים, כשיש שקיפות אנשים מאמינים.

חגי לוין: לצערנו, הפרוטוקולים של ישיבות הממשלה ושל הקבינט סגורים ל-30 שנה.

חגי לוין: לצערנו, ישיבות של הגופים המקצועיים לא מפורסמים לציבור.

חגי לוין: לצערנו, הנתונים הגולמיים לא מפורסמים לציבור ולא מאפשרים בחינה אפידמיולוגית מעמיקה של הנתונים וזה קריטי כדי שהציבור יפעל וכדי שנפעל בהתאם לנתונים עצמם.

חגי לוין: לכן אנחנו מציעים תפיסה של אחריות מתוך הבנה ושותפות, זהירות במקום פחד.

חגי לוין: בסוף המדינה לא יכולה ולא צריכה למנוע מבן או בת לפגוש את ההורים הקשישים שלהם.

חגי לוין: צריך להשאיר את שיקול הדעת הזה למשפחה, רק לבוא ולהגיד: תעשו את זה בחוץ, אל תתקהלו כל המשפחה ביחד כי זה מסוכן אלא תעשו את זה בנפרד.

חגי לוין: צריך למצוא את הפתרונות.

חגי לוין: צריך שאנחנו נשלוט בנגיף ולא שהנגיף ישלוט בנו.

חגי לוין: אני אומר שוב ושלא יסלפו את דבריי – אני רופא אפידמיולוג עוסק במניעת מגיפות מזה 15 שנה, כמו גם חבריי באיגוד שעוסקים בבריאות הציבור ואפידמיולוגיה בישראל ושותפים רבים נוספים, רופאים, רופאות ואחרים, מתוך הבנה של חומרת המחלה אנחנו אומרים שצריכים להיות זהירים אבל לא מתוך פחד.

חגי לוין: זהירים בכל פעולה שאנחנו עושים.

חגי לוין: זו הדרך.

חגי לוין: אנחנו מציעים עשר הדיברות.

חגי לוין: קודם כל, כפי שאמרנו, להגן על האוכלוסיות בסיכון, לתת להן קדימות, שהם לא יצטרכו לחכות בתור כדי להגן עליהן, תוך שמירת האוטונומיה שלהן, תוך מתן מענה לצרכים שלהן.

חגי לוין: אנחנו רואים לצערנו הרב שאנשים מתים בתקופה הזו מדיכאון, מבדידות, במיוחד אנשים שהם בסיכון הגבוה ביותר.

חגי לוין: צריך לסייע במיגון, צריך לסייע בריחוק, צריך לעשות בדיקות סקר, כפי שנעשה ב"מגן אבות ואימהות" אבל בעוד מקומות, בדיקות סקר למי שמטפלים בהם, גם למי שמטפלים בהם בבית, כדי להגן עליהם מבלי לסגור אותם בביתם, מבלי למנוע ביקורי משפחה.

חגי לוין: זה גם הורג אותם לא פחות.

חגי לוין: להקפיד על המרחק של שני מטרים.

חגי לוין: חברים, אנחנו הישראלים אוהבים להתקרב.

חגי לוין: צריך ללמוד, ריחוק הוא אכן – ריחוק פיזי, לא ריחוק חברתי – צו השעה וצריך להיות פה זהיר כל הזמן.

חגי לוין: להיפגש עם כמות אנשים יותר קטנה, אם אפשר מרחוק, אם אפשר בחוץ, להעדיף את הפעילויות הללו.

חגי לוין: והמדינה צריכה לסייע לפעילויות הללו, לא להגביל בתקנות ולאכוף בחוץ, אלא לאפשר יותר בחוץ.

חגי לוין: ולהקפיד על המסכות, כפי שאמרתי, בכל מפגש בין אנשים.

חגי לוין: תראו, הרבה מהנדבקים בקורונה הם ללא תסמינים.

חגי לוין: צריך להבין את הדבר הזה.

חגי לוין: צריך להבין שכל אחד ואחד מאתנו – שוב, לא מתוך פחד, מתוך אחריות – יכול להיות נשא קורונה מבלי לדעת את זה ולהדביק אחרים.

חגי לוין: לכן בכל שבוע צריך להקפיד למזער את מספר המפגשים.

חגי לוין: אבל אם אתה מרגיש לא טוב וזה לא רק תסמינים ספציפיים ונדירים, דרך אגב, של אבדן טעם וריח וחום, שאת זה יש במיעוט המקרים שבן אדם נדבק בנגיף הקורונה, אם אתם מרגישים לא טוב תבודדו את עצמכם, תישארו בבית.

חגי לוין: תתייעצו עם גורם רפואי, אולי צריך להיבדק, אולי לא צריך להיבדק, אבל אם יש ספק אין ספק.

חגי לוין: לצערי הרב, אני מקבל דיווחים מאנשים, למשל, מקרה של מורה בחינוך המיוחד שהרגישה לא טוב, הלכה להיבדק לקורונה אבל עד לקבלת תשובה הלכה ללמד, מתוך מחויבות לתלמידים שלה, הכניסה אותם לבידוד וגם הדביקה תלמיד.

חגי לוין: היא כל פעם מצטערת על הטעות החמורה הזו.

חגי לוין: צריך להבין שאם יש ספק אין ספק.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם את ההבנה של המערכת כי הרבה מאוד פעמים המערכת דורשת מהם להגיע אפילו חולים, ואנחנו מכירים את זה ממחלות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: צריך להיות יותר רגישים בתקופה הזו.

חגי לוין: זה גם הפתרונות המערכתיים, כי לצערנו קבלת מחלת ילד או ימי מחלה במקומות שונים באוכלוסיות שונות לא מספק לצרכי הקורונה וגם לא מספק בשגרה.

חגי לוין: צריך למצוא את הפתרונות האלה כדי לעודד אנשים שלא מרגישים טוב להישאר בבית.

חגי לוין: צריך להסדיר את הדבר הזה.

חגי לוין: הקפדה על הגבלת התקהלויות בחלל סגור, בפרט בפעילות בסיכון גבוה, כמו שירה, צעקה, אכילה.

חגי לוין: צריך להבין שאז הסיכון הוא יותר גבוה.

חגי לוין: זה צריך להיות תואם לדבר הזה.

חגי לוין: מקהלה לא יכולה להתקהל עכשיו, בטח לא בפנים.

חגי לוין: גם בחוץ צריך לחשוב בזהירות על הדבר הזה כי זו פעילות שהיא מסוכנת.

יוראי להב-הרצנו: האם מטוס כחלל סגור זה מסוכן או לא?

חגי לוין: אני אדבר על הטיסות.

יוראי להב-הרצנו: אין.

יוראי להב-הרצנו: קראתי את המסמך שלך, מאוד מרשים, אבל אין פה התייחסות לזה.

חגי לוין: ככל שאנחנו נעמיד חלופות – נפתח בשמורות הטבע, במקומות פתוחים, הצגות או הופעות שאנשים יוכלו להגיע אליהן בצורה בטוחה – זה יהיה מצוין לכולם.

חגי לוין: לא צריך לפחד, צריך להיזהר.

חגי לוין: צריך לעודד את הפעילות בסיכון נמוך.

חגי לוין: כפי שאמרתי, העובדה שהיום לא ניתן להיכנס לים, או לא ניתן לצאת לטבע, או לא ניתן לקיים חוג ספורט לילדים, זו הזיה.

חגי לוין: זה נזק חמור ומיותר לבריאות הציבור במדינת ישראל כי דווקא את הדברים האלה צריך לעודד.

חגי לוין: כפי שכולנו רואים בפועל, הילדים, נרצה או לא נרצה, יוצאים החוצה ונפגשים עם החברים שלהם כי זה בלתי אפשרי למנוע את זה מהם למשך חודשים.

חגי לוין: לגבי מערכת החינוך אנחנו הגשנו נייר עמדה נפרד נוסף.

חגי לוין: זה מאוד מסובך.

חגי לוין: אין פתרון בית ספר.

חגי לוין: הפתרונות חייבים להיות דיפרנציאלים, לפי תחלואה יישובית, לפי גילאי הילדים, לפי הסיכון שלהם להידבק.

חגי לוין: זה מסובך אבל זה שזה מסובך לא נותן לנו את הפריבילגיה לדחות את ההחלטה.

חגי לוין: את גני הילדים חייבים לפתוח ולא לנדנד את הציבור באי ודאות בגלל מספרים שרירותיים.

חגי לוין: חייבים להודיע עכשיו שגני הילדים כולם, עד גיל 6, נפתחים ביום ראשון הקרוב, מתוך הבנה שכן, תהיינה גם הדבקות בגני הילדים, אבל אנחנו יודעים שזה לא מנוע הצמיחה של ההדבקה, לא במדינת ישראל ולא במדינות אחרות.

חגי לוין: אנחנו יודעים שהסיכון לילדים הוא אפסי.

חגי לוין: אנחנו יודעים שגם הסיכון לצוות הוא קטן מאוד.

חגי לוין: לכן, אם השאלה היא האם לסגור את הילדים לתקופה נוספת, התשובה היא: ברור שלא.

חגי לוין: אסור לסגור את מערכת החינוך.

חגי לוין: כיתוב א'-ד' – גם שם צריך להציע עכשיו פתרון וללכת אתו גם מתוך תפיסה של סיכון, תוך התמקדות במניעת התפרצויות.

חגי לוין: אם ילד עובר באותו יום בין 5 מגמות ונפגש עם 150 ילדים ועכשיו הילד החולה הזה יכול להדביק 150 ילדים – את זה צריך למנוע.

חגי לוין: אבל אי אפשר למנוע את הלימודים במערכת החינוך.

חגי לוין: אני ראיתי את התוכנית של משרד הבריאות, בעצם אומרים לנו: לפחות שלושה חודשים, ואולי הרבה יותר, ואולי לעולם לא נגיע לזה, לא נפתח את כיתות ה'-י"ב.

חגי לוין: אנחנו מתעדפים בתי מלון לפני בתי ספר.

חגי לוין: איך זה יתכן?

חגי לוין: מה הם לא רואים?

חגי לוין: הייתי בבוקר בדיון בוועדת הסמים בנושא הסיגריות וסיגריות אלקטרוניות, אנחנו לא מבינים שהילדים שלנו עכשיו מתמכרים לסמים?

חגי לוין: מתמכרים לפעילויות שמסוכנות להם?

חגי לוין: אנחנו לא יכולים להפקיר אותם כך.

חגי לוין: אנחנו צריכים לפתוח את מערכת החינוך עם פתרונות – לעשות את זה בחוץ, לעשות את זה מותאם יישובי, לעשות את זה בלמידה בחברותא, בקבוצות קטנות של שניים עד ארבעה ילדים שלומדים ביחד.

חגי לוין: יכול להיות שתהיינה הדבקות אבל אנחנו נצמצם את הסיכון ונמצא פתרונות.

חגי לוין: ואם למידה מרחוק אז צריך להשקיע בזה.

חגי לוין: זה הזמן להשקיע בתשתיות המחשוביות גם בתוך המערכת וגם של הילדים בעצמם, כי בסוף החלשים ביותר נחלשים יותר ונושרים, פשוט נושרים.

חגי לוין: אנחנו מאבדים אותם, אנחנו לא שמים אליהם לב.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לומר כאן לגבי כיתות א'-ד', דווקא בגלל המחקרים שאנחנו מכירים והנתונים שיש, שצריך להחזיר אותם כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים בשלב ראשון להחזיר את הגנים ומעונות היום, בשבוע הבא, ברור לנו לחלוטין שנצטרך למצוא פתרון מידי גם לכיתות א'-ד', במיוחד אם אנחנו רוצים לשחרר את המשק.

יפעת שאשא ביטון: לגבי השלבים הבאים – כן, צריך לשבת ולבנות את התוכניות.

אנדרי קוז'ינוב: אם אפשר לסבר את האוזן לגבי בתי הספר לכיתות א'-ד' ובכלל לגנים.

אנדרי קוז'ינוב: אתמול דווקא נחשף נתון מטורף בוועדת החינוך: ב-60% מבתי הספר בהם היה מאומת אחד לא היו מאומתים נוספים.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא נתפס.

אנדרי קוז'ינוב: ועם נתונים כאלה אנחנו דוחים ועוד דוחים ועוד דוחים.

יפעת שאשא ביטון: הדברים יצטרכו להיעשות בהיגיון הפעם ולא בצורה גורפת.

יוליה מלינובסקי: פרופ' לוין, אני רוצה להגיד לך משהו מתוך ניסיון.

יוליה מלינובסקי: כפי שאמרת, ברור שגם בסגר הזה ילדים מתקהלים, אין ספק.

יוליה מלינובסקי: אני רואה את זה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו גילינו שכנים בבניין.

יוליה מלינובסקי: אני מודה בזה בוועדה, גילינו שכנים, גילינו שיש עוד ילדים בבניין, כי לפני כן כל אחד היה סגור בעצמו ובענייניו, וכך פתרנו את בעיות כי היינו צריכים לעבוד, היינו צריכים להמשיך לתפקד וכו'.

יוליה מלינובסקי: יש גני ילדים פיראטיים היום, אתה מודע לכך?

יוליה מלינובסקי: אין ברירה.

יוליה מלינובסקי: אם שצריכה לעבוד - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, יש ברירה.

יפעת שאשא ביטון: אסור לנו לעבור על החוק אבל בגלל זה אומר פרופ' לוין: תעשו סדר, זה לא יקרה.

יוליה מלינובסקי: גברתי יושבת-הראש, אני רוצה להגיד דבר מאוד ברור: אם מחר ממשלת ישראל תקבל החלטה שאני צריכה לדפוק את הראש בקיר וזו תהיה החלטה חוקית אני לא אעשה את זה.

יוליה מלינובסקי: אני לא מתכוונת לקיים החלטות שהן חסרי כל היגיון ומסכנות את החיים שלי ושל ילדיי.

יוליה מלינובסקי: יש גבול מסוים.

יוליה מלינובסקי: כל מה שלא הגיוני, כל מה שאנשים לא מסוגלים לעמוד בו, לא קורה.

יוליה מלינובסקי: יש היום מספרות פיראטיות, יש היום מניקור פיראטי, יש היום קוסמטיקאית פיראטית.

יוליה מלינובסקי: מה, את לא מסתפרת?

יוליה מלינובסקי: נשים אחרות לא עושות את זה?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יוראי להב-הרצנו: יוליה, תראי איך אני נראה.

יוליה מלינובסקי: אפילו אשת ראש הממשלה.

יוליה מלינובסקי: יש גם גני ילדים פיראטיים.

יוליה מלינובסקי: אגב, עוד הערה לגבי המסיכות.

יוליה מלינובסקי: כשאני מקבלת פנייה מאדם בן 70 שב-6:00 בבוקר יצא להליכה על שפת הכינרת, 06:00 בבוקר, אדם בן 70, וזה חשוב לו, זה חיוני בשבילו, עוצר אותו מג"ב, נותן לו דוח, מתנהג באלימות והבן אדם בכלל לא מבין מה יש לו – אתה מבין את זה?

יוליה מלינובסקי: או שתופסים אנשים בתוך הים.

יוליה מלינובסקי: זה המצב שהגענו אליו.

יוליה מלינובסקי: פחד והפחדה.

יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לממשלת ישראל ולכל ממשלה אחרת, יש החלטות שלא צריך לקיים אותן אם הן מסכנות אותי, את ילדיי ואת הבריאות שלי ושל משפחתי.

יוראי להב-הרצנו: על זה אני חולק עליך.

יוראי להב-הרצנו: חוק צריך לקיים גם אם הוא לא הגיוני.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שאין ויכוח על צורך בחזרה של כיתות א'-ד' מהר ככל שניתן, מה שאני רוצה לשמוע זה האם פרופ' לוין מציע מתווה אחר שמוצג על ידי משרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שמעניין.

יוראי להב-הרצנו: ברור שהצורך קיים.

יפעת שאשא ביטון: בשקף הקודם במצגת כתוב שאפשר לחלק לקבוצות, לעשות את זה בצורה מסודרת, אבל לשמור על איזושהי שגרה שהילדים כן יראו ויפגשו את המבוגר, את המורה, את קבוצת השווים שלהם, בקבוצות קטנות, בלי לעבור מהקבצה להקבצה.

יוראי להב-הרצנו: זה המתווה?

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה דרכים לעשות את זה, צריך רק להבין ברעיון שאנחנו חייבים להחזיר אותם לאיזושהי שגרה כי היום אנחנו מאבדים אותם בבית ובלי שום סיבה.

יוראי להב-הרצנו: על זה אין ויכוח.

יוליה מלינובסקי: ועוד נקודה.

יוליה מלינובסקי: כל החלטה, כל מתווה צריך להיות הגיוני וברור.

יוליה מלינובסקי: כמה שיותר פשוט יותר טוב, כי אם אנשים לא מסוגלים לעמוד בו הם פשוט לא יעמדו וימצאו פתרונות, נקודה, סוף.

יוליה מלינובסקי: אני אומרת את זה גם בשבילך כאיש מקצוע כי לפעמים אתם חיים גבוה-גבוה, אז צריך לרדת לעם.

יפעת שאשא ביטון: תראי כמה הוא מחובר לעם בכל מה שמוצג כאן.

חגי לוין: שקף הבא, אנחנו צריכים לעבור לעקרון 8.

חגי לוין: קודם כל, אנחנו בהחלט יכולים להתייחס ולהציע, ומתוך העקרונות נגזרים פתרונות, לפעמים יש גם חילוקי דעות ויש אי ודאות, זה גם בסדר, זה לא שאנחנו יודעים הכול.

חגי לוין: לכן הנקודה היא כל הזמן, וזה מה שאנחנו מנסים להגיד, שאם אתה במערכת של משוב, של פידבק, מערכת שמנתחת מה קורה ומשפרת, אז אתה כל הזמן תשתפר.

חגי לוין: אנחנו לא יודעים הכול על הנגיף הזה, זה ברור.

חגי לוין: אנחנו צריכים לעשות פעולה ולהעריך אותה.

חגי לוין: אבל אם אנחנו עושים פעולות ולא מעריכים אותן, לא חוקרים אותן, אז מה זה יעזור?

חגי לוין: אנחנו לא נדע גם בעוד שנה איפה אנשים נדבקים.

חגי לוין: אי אפשר לקבל את התשובה הזו.

חגי לוין: צריך להתמקד, לעשות ניתוח אפידמיולוגי יעיל.

חגי לוין: זה מה שאנחנו מציעים פה בעיקרון 9.

חגי לוין: תאמינו לי, חקירה אפידמיולוגית זו המומחיות שלי.

חגי לוין: עשיתי מאות כאלה וגם הכשרתי בכול העולם איך לעשות את הדבר הזה.

חגי לוין: אנחנו לא צריכים ללכת אחרי כל מגע באיזו איוולת כזו כאילו אנחנו פקידים בירוקרטיים או איזו מערכת איכון של השב"כ שהולכת אחרי הנקודות.

חגי לוין: צריך לחבר את הנקודות, לראות את היער.

חגי לוין: מהו היער?

חגי לוין: היער הוא ההתפרצויות.

חגי לוין: צריך ללכת למוקדי ההתפרצות ולכבות אותם.

חגי לוין: ללכת למפיצי העל.

חגי לוין: אז כשעושים חקירה אפידמיולוגית לא צריך לחקור את הכול, צריך להגיד: אוקיי, פה אנחנו מזהים אפשרות שהייתה אולי הדבקה באוטובוס, בואו נלך פעם אחת במדינת ישראל לאוטובוס, נבדוק את כל הנוסעים שהיו בתוך אותו אוטובוס, נבדוק את הנהג, נבדוק איפה כל אחד ישב, מתי הוא עלה, אם היה עם מסכה או לא היה עם מסכה, ובואו נפיק לקחים.

חגי לוין: אפשר לעשות את זה.

חגי לוין: עשינו את זה.

חגי לוין: עשינו את זה מאות פעמים.

חגי לוין: אני לא מבין למה לא עושים את זה עכשיו.

חגי לוין: אני מציע למשרד הבריאות כל יום לפרסם תוצאות של שתי חקירות אפידמיולוגיות כאלה ואז גם אנשים יראו ויבינו לא ללכת לבית כנסת ביום כיפור – לא, חס וחלילה, כי זה לא חשוב, זה הכי חשוב בעולם, אלא כי כשמתקהלים בבית כנסת שעות ארוכות יש סכנה אמיתית ומוכחת.

חגי לוין: את זה צריך להציג לציבור ומזה צריך ללמוד.

חגי לוין: יכול להיות שאנחנו נגלה שבמשחטות למשל, בגלל אופי הפעילות, יש סיכון מאוד גבוה, אז נבין שבמשחטות צריך להתנהג אחרת.

חגי לוין: אם לא חוקרים לא יודעים וזה דבר שהוא מאוד-מאוד חסר היום.

חגי לוין: זה גם נותן תשובות לתעופה ולדברים מסובכים אחרים שנגע בהם.

חגי לוין: אנחנו לא מתיימרים להחליף את משרד הבריאות, אנחנו רק רוצים להציע למשרד ולממשלה עקרונות שאפשר לפעול.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הדגש הוא על ההתנהגות האחרת ולא על הסגירה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כשאנחנו נמצא מקומות שבהם יש מוקדי תחלואה או שיש סכנה אמיתית להתפרצות, אנחנו נדע ששם אנחנו צריכים להתנהג באופן שונה.

יפעת שאשא ביטון: למה חשוב לי לחדד את זה?

יפעת שאשא ביטון: כי הפתרון של ללכת ולסגור הוא לא הפתרון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להבין שאנחנו צריכים להתגלגל למציאות אחרת.

חגי לוין: אני כל כך מסכים, גם ברמת המיקרו וגם ברמת המאקרו.

חגי לוין: כשאתה מחליט שהאסטרטגיה שלך היא לסגור ולפתוח בלבד אתה לא מאמץ את ההתנהגות הזהירה לאורך זמן.

חגי לוין: אתה בוחר בפתרון הקל, הפחדני והלא נכון, כי הפתרון הנכון הוא למצוא איך חיים עם הנגיף תוך מזעור הסיכון.

חגי לוין: מה המטרה?

חגי לוין: אני רואה במצגת משרד הבריאות: פתיחה כשנגיע מתחת ל-250.

חגי לוין: זה חסר היגיון לחלוטין כי הרי כשנפתח נעלה חזרה.

חגי לוין: גם אם היה ערך לנתון "250 מאומתים ליום" - - -

יאיר גולן: בעיקר ההבנה שאנחנו הולכים עוד שנתיים, אולי שלוש, לחיות עם הנגיף הזה.

יאיר גולן: אין מה לעשות.

יאיר גולן: חייבת להיות שגרת חירום.

יאיר גולן: מה שאתה מדבר עליו זה איך יוצרים שגרת חירום.

יאיר גולן: חיים עם הנגיף.

יוליה מלינובסקי: זה כבר לא חירום, זו המציאות.

יוליה מלינובסקי: כמו שהתרגלת לחיות יחד עם לבנון וחיזבאללה.

יוליה מלינובסקי: אתה מסתדר עם זה.

חגי לוין: בשקף הבא נרד לפרטים הספציפיים.

חגי לוין: קודם כל, באופן מידי וללא תלות בנתונים כאלה ואחרים – ואני כל הזמן אומר שאין לנו את הנתונים של מספר הילדים שמתמכרים למסכים, שסובלים מחרדות ודיכאון, שסובלים מהשמנה, וצריך להתחיל לאסוף ולהציג אותם – מיד ביום ראשון לפתוח את מערכת החינוך בגנים וגם בכיתות א'-ד', לפתוח עסקים קטנים תוך התאמתם לכללי התו הסגול ולהסיר את מגבלות התחבורה המיותרות, לא הן מה שמוריד את התחלואה, הן רק שוחקות את אמון הציבור.

חגי לוין: לפתוח את התנועה בכבישים ובדרכים זה חיוני לחוסן הלאומי שלנו להתמודדות עם משבר הקורונה.

יאיר גולן: אפילו ללכת לים אפשר.

חגי לוין: נכון, להתיר ולעודד הליכה לים.

חגי לוין: לא צריך לפחד ממראות של אנשים בים.

חגי לוין: אין שום בעיה לראות אנשים בים, זה המקום הכי בטוח.

חגי לוין: שלא יגיעו ויעשו מסיבה ויתנשקו וישתו מאותו בקבוק בים, אבל אין שום בעיה שאנשים יהיו בים.

יוליה מלינובסקי: אם אני באה עם הילדים לים, עם המשפחה שלי, קצת להתאוורר, מה רע בזה?

יוליה מלינובסקי: מה הסיכון האפידמיולוגי שאני אדבק מהים?

יפעת שאשא ביטון: אין רע, הוא מעודד אותך.

יוליה מלינובסקי: גברתי יושבת-הראש, הנושא הזה כואב להרבה מאוד אנשים.

יוליה מלינובסקי: זה גם בריאותי, זה גם לנפש, זה קצת להתאוורר ולנקות את הראש וזה לא פחות חשוב.

יוליה מלינובסקי: יש הרגשה שסגרו את הים תמורת סגירה של משהו אחר.

יוליה מלינובסקי: מזה אנחנו צריכים להימלט.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לקבל החלטות ולנהל את הדבר הזה מתוך שיקול דעת בריא ולא: זה תמורת זה ולא תמורת זה.

יאיר גולן: יוליה, מה שאמרת עכשיו זה: בואו ננהל את המשבר בלי פוליטיקה, רק מקצועית.

יוליה מלינובסקי: הלוואי.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו עכשיו שמים את הפוליטיקה בצד, יש פה תוכנית מאוד הגיונית עם הרציונל שגם את מציגה, בואו ננסה לסיים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים בסופו של דבר כוועדה שהממשלה תתייחס לתוכנית הזו – אנחנו נבקש גם התייחסות כתובה – ותאמץ את התוכנית הזו זו תוכנית שמתכתבת עם ההיגיון של הציבור, אנחנו נוכל לגייס באמצעותה את הציבור הרבה יותר מאשר כל ההנחיות שניתנו עד היום.

יוראי להב-הרצנו: למה אבל אין התייחסות, אדוני, לעניין התיירות, גם פנים וגם חוץ?

חגי לוין: תכף אני מגיע גם לשם.

חגי לוין: התרת ספורט.

חגי לוין: חוגים באוויר הפתוח ושחייה – בוודאי שצריך לפתוח.

חגי לוין: אנחנו גם את זה הצגנו לוועדה בנייר עמדה ברור.

חגי לוין: אין שום בעיה בבריכות כשלעצמן, צריך לדאוג שלא תהיינה התקהלויות של אנשים צמודים זה לזה.

חגי לוין: זה הכול.

חגי לוין: טייק-אווי, כפי שאמרנו, זה פתרון, זו לא בעיה.

חגי לוין: זה המובן מאליו.

יפעת שאשא ביטון: יש דברים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של צימרים, משפחה הולכת לצימר, זה לא מלון, זה כמו בית, אין שום סיבה לקשור את זה עם ענפים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: זה בעיקר העסקים הקטנים שמחזיקים את הפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה משהו שאנחנו חייבים לבקש שיאושר באופן מידי.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם נושא ה-1,000 מטרים צריך להיות היום, לא ביום ראשון.

יפעת שאשא ביטון: אין שום טעם לחכות עם הדבר הזה עד יום ראשון.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף זו הרפואה המשלימה.

יפעת שאשא ביטון: מדברים על בריאות אבל אומרים לנו איזה בריאות זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שהרפואה המשלימה, על פי תו סגול ועל פי תקן שנקבע כבר, לא תחזור.

יפעת שאשא ביטון: רפואה זה רפואה וצריך לאפשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: חשוב שזה ייכנס כבר בטווח המידי.

יאיר גולן: דרך אגב, זה גם עבד מצוין.

יאיר גולן: הרפואה המשלימה עבדה מצוין בתקופה שהתירו את זה.

יאיר גולן: גם ניקיון בין פציינט לפציינט, גם אוורור החדרים בין פציינט לפציינט.

יאיר גולן: זה עבד יפה מאוד.

יאיר גולן: אני אומר את זה אפילו מניסיון אישי.

יאיר גולן: חבל מאוד שהעניין הזה באמת נפסק.

יוליה מלינובסקי: זה לא נסגר, זה עובד פשוט בשחור.

יוליה מלינובסקי: הכול פשוט.

יוליה מלינובסקי: בואו לא נשקר לעצמנו.

יוליה מלינובסקי: המדינה לא מקבלת מסים, אתה הולך לזה בסתר, הכול טוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לסיים את הצגת התוכנית ולשמוע את האורחים בזום.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, פרופ' חגי לוין.

חגי לוין: מתוך מה שצריך לפתוח ולאפשר בזהירות גם צריך להגיד מה אסור ולהקפיד על האסור באמת ובתמים.

חגי לוין: לאכוף אותו באופן מוחלט.

חגי לוין: אני יכול להגיד שאני בעצמי בתקופה בין הגלים הייתי בבית מלון בטבריה ונחרדתי.

חגי לוין: זה לא משנה מה רמת התחלואה באותה עיר וזה לא משנה מה רמת התחלואה באותו זמן כי אנחנו בפנדמיה מתמשכת.

חגי לוין: אי אפשר שאנשים יתגודדו בחדר אוכל בבית מלון, אנשים מכול הארץ, ואומרים להם לשים ככפות, שזה מיותר לחלוטין, ולא מבינים שאת חדר האוכל בבית מלון אי אפשר עכשיו לפתוח חודשים.

חגי לוין: צריך למצוא פתרונות, אם זה שירות חדרים, אם זה הסעדה בחוץ, פתרונות קשים ומסובכים אבל אי אפשר חדר אוכל בבית מלון כי שם יכולה להיות התפרצות ענק.

חגי לוין: שם בן אדם יכול להדביק 100 איש.

חגי לוין: בזה צריך להתמקד ואת זה לאכוף.

חגי לוין: אנחנו ראינו, וזה היה בתסכול רב, ואמרנו את זה בקבינט המומחים, מי שלא מסוגל להטיל סגר אמיתי על שכונה שבה יש התפרצות אדירה עכשיו, איך הוא יטיל סגר על מדינה שלמה?

חגי לוין: אתה צריך להתמקד בבעיה, לטפל בה במלוא החומרה ולעזור לאוכלוסייה כמו שצריך.

חגי לוין: לא מתוך התעלמות, להגיד "הכול סבבה", זו לא הגישה שלנו.

חגי לוין: הגישה שלנו היא גישה של אחריות, זהירות ומיקוד בהגנה על האוכלוסיות בסיכון.

אנדרי קוז'ינוב: רק הערה לגבי התעדוף.

אנדרי קוז'ינוב: כתבת פה לגבי האוכלוסיות בסיכון שתימשך ההנחיה לאוכלוסייה בסיכון, אבל לפני כן בעצמך אמרת שהריחוק החברתי הזה מול אוכלוסיית הקשישים יוצר יותר בעיות.

יוליה מלינובסקי: אין סתירה בין הדברים.

חגי לוין: אין סתירה בין הדברים.

אנדרי קוז'ינוב: לא אמרתי שזו סתירה אלא להפך, להדגיש את זה, להדגיש שיפגשו את ההורים.

חגי לוין: אני אדגיש את העניין הזה.

חגי לוין: המסר הוא לא "אל תבקרו את סבא וסבתא", המסר הוא תבקרו אותם, רק תעשו את זה בחוץ ולא בפנים.

חגי לוין: אז, כן, יש סיכון, יכול להיות שבסיכון של 1:20 אולי הם ידבקו מכם אבל - - -

אנדרי קוז'ינוב: אני אתך, אבל למנוע את זה לגמרי - - -

יפעת שאשא ביטון: זה אסור.

יוליה מלינובסקי: אי אפשר.

יוליה מלינובסקי: אימא שלי אמרה שלא משנה לה קורונה לא קורונה, היא רוצה לראות את הנכדה.

יוליה מלינובסקי: זה יותר חשוב לה בשביל הבריאות שלה.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים כמה קשישים נמצאו במצב ריקבון מתקדם – סליחה שאני אומרת את זה – בבתים שלהם ואני שואלת את עצמי: איזו חברה אנחנו הופכים להיות?

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיקרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להציל אותם, לא להרוג אותם.

יוליה מלינובסקי: אבל הם מתו בלי קורונה, הכי חשוב.

אנדרי קוז'ינוב: זה חשוב ותודה שהדגשת את זה, פרופ' לוין.

יאיר גולן: חברה בחירום נמדדת ביכולת שלה לטפל במרכיבים הכי חלשים שלה.

יאיר גולן: לכן אנחנו צריכים לראות שדווקא החלכאים, הנדכאים והקשישים, כולם מטופלים הכי טוב במצב הזה.

יאיר גולן: צריך לעשות את זה כמובן באופן זהיר.

חגי לוין: כן.

חגי לוין: לדוגמה, את חיסון השפעת, שהוא חשוב מאוד וכדאי לכולם ללכת להתחסן, ובמיוחד למי שבסיכון, צריך להנגיש אותו.

חגי לוין: אם דוד שלי, יוסף לוין, בן 95, גר לבד בביתו, צריך להביא את החיסון אליו הביתה ולא שהוא יצטרך ללכת לקופת חולים כדי להתחסן לשפעת.

חגי לוין: זה ברור.

יאיר גולן: זו גם שיטה מצוינת לערב יותר אנשים במצב החירום לטפל במי שצריך ואז יותר ויותר מתנדבים שותפים, והרי כשיותר ויותר אנשים שותפים גם המשמעת הציבורית הכללית היא הרבה יותר גבוהה.

יאיר גולן: אנשים חשים אחריות ושותפות.

חגי לוין: נכון מאוד.

חגי לוין: לכן – שקף הבא ואחרון – אנחנו מקימים ברחובות, ששם אני גר וחבר בקבינט שם, סיירת של מקדמי בריאות שהולכים בשכונות ועוזרים לאוכלוסייה בשכונות, כולל למבודדים, שאסור לנו לזנוח אותם.

חגי לוין: צריך לעזור להם בתקופת הבידוד, כולל החולים, צריך לעזור להם בתקופת המחלה ואז גם הם לא יצאו מהבית כי תהיה להם עזרה.

חגי לוין: הם לא סתם יוצאים מהבית.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב.

חגי לוין: מימוש התוכנית חייב לא להתבסס על קריטריון שרירותי ולא על גישה של פותחים וסוגרים, אלא על מעבר לחיים עם הקורונה.

חגי לוין: לא על מספר המאומתים היומי ולא על ספים מספריים קשיחים לצורך התקדמות, אלא על הבנה שאנחנו צריכים למזער את הפעילות בסיכון גבוה, לעודד את הפעילות בסיכון נמוך, לא לשאוף לאיזה יעד בלתי מציאותי של אפס הדבקה אלא לשקלל את כל החיים במדינת ישראל, לא רק קורונה, את צרכי הקיום, הרווחה ובריאות הציבור, ובמיוחד לאוכלוסיות שהכי זקוקות לפעילויות האלה.

חגי לוין: אזורי תחלואה.

חגי לוין: זו המשמעות, אגב, של סגר.

חגי לוין: יש פה בלבול כל הזמן.

חגי לוין: אין דבר כזה שעושים סגר על כל המדינה.

חגי לוין: זה לא קיים.

חגי לוין: סגר הוא על אזור ספציפי, אזור התפרצות.

חגי לוין: למשל: לפי קריטריון של 10% חיוביים מקרב הנבדקים בשל תסמינים קליניים, לא משל הבדיקות בכלל.

חגי לוין: צריך להתמקד בחולים ואז יש איזשהו ניטור הגיוני.

חגי לוין: אז אפשר להבין שבאזורים הללו עושים הגבלות ממוקדות.

חגי לוין: שם אפשר באמת לטפל באוכלוסייה – אני יכול להיכנס לפרטים אבל נוותר על זה כרגע – יחד עם הרשות המקומית.

חגי לוין: אני חייב להגיד, אין דבר כזה לסגור עסק בלי פיצוי.

חגי לוין: אם אתה סוגר עסק בלי פיצוי אתה מעודד אותו להיות עבריין.

חגי לוין: אתה חייב לתת לו את הפתרונות, זה חלק בלתי נפרד.

חגי לוין: אי אפשר לקבל החלטות ולא לקחת אחריות על ההחלטות האלה.

חגי לוין: לגבי מקומות זמניים – יש אופק.

חגי לוין: אתה מחליט החלטה זמנית, אזור אדום, מטפל בו, עוזר לו, הוא הופך להיות ירוק, יש לו אופק.

חגי לוין: אי אפשר לעשות את זה בצורה כזו על מדינה שלמה.

חגי לוין: כאשר יש תוכנית כזו אז אפשר לבוא ולדבר על נושא התיירות ונושא התעופה, שגם על כך הגשנו ניירות עמדה ספציפיים.

חגי לוין: הסיכון בטיסה עצמה הוא הרבה יותר קטן ממה שמשום מה אנשים חושבים.

חגי לוין: יש סיכון, צריך להקים יחידת בריאות בשדה התעופה כדי שהיא תיתן מענה מקצועי.

חגי לוין: זו רק דוגמה שבכל דבר מה שצריך להוביל אותנו זו מקצוענות באפידמיולוגיה ובריאות הציבור ולא פוליטיקה.

חגי לוין: אם אנחנו נלך בדרך הזו הציבור יאמין ונתמודד בצורה טובה עם המשבר הזה, ואולי אולי אפילו נצא ממנו מחוזקים כמדינת ישראל.

חגי לוין: אם אנחנו נפעל באופן משסע – וזה מה שלצערי קורה כרגע – אנחנו לא נצליח להתמודד בצורה טובה עם הנגיף.

חגי לוין: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, פרופ' חגי לוין, ולכל צוות הרופאים והרופאות שהיו שותפים לכך.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת כמה שעות, ימים ולילות ישבתם על זה אז באמת המון תודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן בסיכום נבקש מהממשלה לאמץ את התוכנית הזו ונבקש גם התייחסות מפורטת ממשרד הבריאות לתוכנית.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהיא באמת יוצרת איזשהו סדר ושכל בדברים ואני מקווה שהממשלה גם תאמץ את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחזור ונחדד בסוף הדיון את הדברים שאנחנו מבקשים כוועדה שהממשלה תתייחס באופן מידי.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן התייחסות קצרה לחברי הכנסת שלא דיברו.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו הרבה מאוד אנשים שמבקשים רשות דיבור ונמצאים בזום, אני רוצה לאפשר לכל אחד להעלות את הדברים בקצרה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לכולם, זה רק הדיון הראשון, אנחנו הצגנו פה את התפיסה שאנחנו חושבים שעל בסיסה צריך לנהל בעצם את המשבר הזה - - -

יוליה מלינובסקי: לא, לא.

יוליה מלינובסקי: זו התפיסה של פרופ' לוין, הוועדה יכולה להוסיף ולשנות.

יוליה מלינובסקי: יש דברים חשובים שצריך להוסיף.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שזה בשיתוף פעולה אתך אבל יש דברים נוספים שאולי כדאי לחשוב עליהם.

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא קשור.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת ואומרת לטובת אלה שמאזינים, אם תקשיבי עד הסוף גם את תביני מה רציתי לומר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק בדיון הראשון, אנחנו מציגים את התפיסה שאנחנו חושבים שעל בסיסה צריך לנהל את המשבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: לכן, לכל אחד מהדברים באופן נפרד, לענפים השונים, אנחנו נצלול בדיונים הבאים, כי כמו שאמרנו כאן, תהיה גם תוכנית המשך שתתייחס לכל אחד מהענפים בצורה נפרדת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתייחסים היום רק למה שאנחנו מבקשים באופן מידי.

יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת מראש אם לא נספיק לתת לכולם את רשות הדיבור, הדיון הבא יהיה כבר בעוד שבוע.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ גולן, בבקשה.

יאיר גולן: יעד העל צריך להיות מורכב משני מרכיבים מרכזיים: אחד, להגיע לשגרת חירום שהיא שגרת חירום מתמשכת; יעד העל השני, זה לא כאופציה, הוא לצאת עם חברה מחוזקת.

יאיר גולן: משבר צריך לחזק חברה ולא לרסק חברה וזה שאנחנו לא הגדרנו את כמטרה בעיניי זה חמור.

יאיר גולן: ממש בקצרה מספר מרכיבים שבעיניי הם חיוניים: אחד, ביזור – להוריד את האחריות מקסימום למטה.

יאיר גולן: כשאנשים למטה מבינים שהם שותפים הם מפעילים יצירתיות, הם ימצאו פתרונות שאנחנו בכלל לא חשבנו עליהם ולכן חייבים לעבוד חזק מאוד על ביזור.

יאיר גולן: האחריות צריכה להיות אצל מנהלי בתי הספר, אצל מנהלי המוסדות, אצלי מנהלי המפעלים, אצל ראשי הערים, אצל ראשי המועצות האזוריות.

יאיר גולן: הדבר השני הוא דיפרנציאליות.

יאיר גולן: זה פשוט עצוב ונורא שאנחנו לא נוהגים בדיפרנציאליות מרחבית.

יאיר גולן: יש מקומות שיותר פגועים, יש מקומות שלא פגועים, האזרחים מבינים את זה מצוין, קל להסביר את זה.

יאיר גולן: הדבר השלישי זה מערך הסברה לא פוליטי שעובד 24/7.

יאיר גולן: ידע זה כוח להתמודד.

יאיר גולן: אנחנו צריכים לשנן את זה לכולם.

יאיר גולן: ידע זה כוח להתמודד.

יאיר גולן: אנשים יודעים, הם יודעים מה לעשות, לא צריך להסביר להם, הם שותפים לבד.

יאיר גולן: היום המצב הוא שאנשים לא מבינים.

יאיר גולן: כל המדדים האלה שאתה מדבר עליהם – האזרח הפשוט לא מבין, זה סינית בשבילו.

יאיר גולן: אנחנו צריכים שכל אזרח יהיה "מומחה קורונה".

יאיר גולן: הוא צריך להבין מה הוא עושה.

יאיר גולן: כשדורשים ממנו משהו הוא צריך להבין.

יאיר גולן: כשאומרים לי למה לא ללכת לחוף הים, ואני שוחה כל שבת בים, זו מבחינתי מגבלה לא מובנת ואז אני נוטה לא לציית, כי זה נראה לי לא הגיוני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לציית גם כשאנחנו לא אוהבים את זה אבל אנחנו מבינים את הרעיון.

יוליה מלינובסקי: אם זה מסכן את הבריאות שלי ואת הנפש שלי אני לא צריכה להתאבד בגלל הפוליטיקה בתוך הממשלה.

יאיר גולן: מה אומר האזרח שמסתכל עליך?

יאיר גולן: מה אני אומר?

יאיר גולן: מה אני רואה?

יוליה מלינובסקי: אני מסכימה אתך.

יוליה מלינובסקי: כשהשר טרופר אומר לנו שההחלטות בממשלה מתקבלות בגלל הפחד מחרדים אני לא צריכה לציית לזה, כן.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ מלינובסקי, אמרת את זה כבר כמה פעמים, אני בטוחה שזה כבר נקלט ונשמע.

יוליה מלינובסקי: אבל אני חושבת שזה נכון להגיד את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא נכון להגיד את זה.

יוליה מלינובסקי: אם הממשלה רוצה שאני אתאבד אני לא אתאבד.

יפעת שאשא ביטון: זה לא נכון להגיד את זה, אנחנו מדינת חוק ובסופו של דבר אנחנו צריכים - - -

יוליה מלינובסקי: אם הממשלה תחליט שאני צריכה להתאבד בגלל שזה טוב לחרדים אני לא אתאבד, סליחה.

יאיר גולן: אני רוצה לסיים.

יאיר גולן: עקרון אחרון הוא אכיפה מקסימלית על מינימום פעילות.

יאיר גולן: כלומר, כשאתה כבר מפעיל את שלטון החוק וכלי האכיפה של השלטון, זה צריך להיות על מינימום של הפעילות הכרחית.

יאיר גולן: שם אין פשרות, שם יהיה ציות.

יפעת שאשא ביטון: חד-משמעית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הנקודות החשובות.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: אני בא מהצד הכלכלי.

מיקי לוי: ישבתי ליד פרופ' לוין לא אחת, בכמה וכמה ועדות, וגם בוועדה הזו, אני משאיר לו את הצד הבריאותי ואני בא תמיד מהצד הכלכלי.

מיקי לוי: חברים, אנחנו בפני פשיטת רגל.

מיקי לוי: אני רוצה להציג לך, גברתי – ואם יש כאן מצלמות שיתרכזו – את הירידה ואת הבעיות הכלכליות שיש כרגע.

מיקי לוי: נכון לחודש ספטמבר יש 102 מיליארד שקל גירעון, נכון להיום 113 מיליארד שקל גירעון, נכון לסוף השנה הערכה היא מעל 135 מיליארד שקל גירעון.

מיקי לוי: לכן המצב הזה לא יכול להמשיך ולהתקיים.

מיקי לוי: 73.4% חוב-תוצר.

מיקי לוי: היינו ב-60%-60.5%.

מיקי לוי: אם אנחנו הולכים כלפי מעלה ומתדרדרים המצב יהיה קטסטרופלי.

מיקי לוי: שמעתי את פרופ' לוין לא אחת על העניין הדיפרנציאלי, שכן אפשר להמשיך ולעבוד, כן אפשר להמשיך ולקיים חיים תקינים.

מיקי לוי: צריך לפתוח מיד את המשק.

מיקי לוי: אפשר לפתוח בצורה זהירה.

מיקי לוי: אילת בפשיטת רגל, 85% אבטלה.

מיקי לוי: העסקים הקטנים – איזה היגיון יש בקפסולות של 10 בלי לפתוח עסקים קטנים ובינוניים?

מיקי לוי: מה הטירוף הזה?

מיקי לוי: אין מי שישלם מסים.

מיקי לוי: אין מי שישלם מסים.

מיקי לוי: לכן אני אומר לכם, תהיה כאן פשיטת רגל.

מיקי לוי: הנינים שלנו ישלמו את החובות האלה.

מיקי לוי: צריך לפתוח את המשק, צריך לפתוח את השמיים.

מיקי לוי: קראתי כתבה ודיברתי עם פרופ' אבי ריבקינד ביום שישי, יכול להיות שחלקכם ראו את זה, המסננים במטוסים מסננים יותר טוב מאשר בחדרי ניתוח.

מיקי לוי: תנו לטוס.

מיקי לוי: תפתחו את המשק.

מיקי לוי: יש 250,000 איש שעובדים רק בענף התיירות, טיסות, בתי מלון, סוכני נסיעות, קרקע.

מיקי לוי: היום אני בא מוועדת הכספים, רשות שדות התעופה, שהרוויחה מיליארדים, העבירה מעל 3.7 מיליארד שקל למדינה, פשטה את הרגל.

מיקי לוי: היום הלכתי לבקש שנאשר להם בחוק אפשרות לקחת הלוואות בבנקים כדי להמשיך ולהתקיים, רשות שדות התעופה.

מיקי לוי: חברים, יש כאן מעבר לקריסה כלכלית, יש כאן קריסה בריאותית-חברתית.

מיקי לוי: יש מומחים גדולים ממני לנפש, יש מומחים גדולים ממני, בוודאי ובוודאי שאינני רופא ואינני מתקרב לידיעות של פרופ' לוין, אבל כן אני מדבר על כלכלה כבר חודשיים וחצי.

מיקי לוי: תפתחו את המשק.

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה בצעדים מדודים, זהירים.

מיקי לוי: אתמול לא ישנתי טוב כשראיתי את הבחור זורק את הנעלים החוצה.

מיקי לוי: מהוועדה הזו צריכה לצאת קריאה לפתוח את המשק.

מיקי לוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ח"כ מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: אני עוברת למרכז השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה ששלמה מייצג.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך נשמע את אביעד שנמצא כאן ויש לנו גם שני ראשי רשויות שמבקשים לדבר, עיריית אילת וחוף כרמל.

יפעת שאשא ביטון: שלמה דולברג, בבקשה.

שלמה דולברג: תודה, גברתי, על הדיון, תודה לחברי הכנסת.

שלמה דולברג: אני אתייחס בקצרה, כי אני יודע שנדבר גם בדיון הבא, למודל שהציג משרד הבריאות, פרופ' גרוטו, והדברים שלי מתחברים גם לדברים של פרופ' חגי לוין.

שלמה דולברג: כולנו מבינים, גם משרדי הממשלה וגם המחוקקים, שהיתרון היחסי של ראש הרשות המקומית לנהל את המשבר הוא יתרון מוכח.

שלמה דולברג: אנחנו רואים ראשי רשויות שנלחמו ברשויות שלהם וגם הצליחו, יש כאלה שפחות ויש כאלה שיותר.

שלמה דולברג: הם גם רוצים לקחת על עצמם את האחריות הזו.

שלמה דולברג: אני חושב שהמודל הדיפרנציאלי, מודל הרמזור, הוא מודל נכון, אבל המודל שהציג פרופ' גרוטו מתייחס להעברה משלב לשלב על פי מדדים ממוצעים ארציים.

שלמה דולברג: לא יכול להיות שראש הרשות, המנהיג הקהילתי, יעשה את העבודה בקהילה שלו, יעשה את כל הפעולות הנדרשות, יצליח, אבל הוא יצטרך לחכות לעבור לשלב הבא כי עוד לא הגענו למדד הארצי.

שלמה דולברג: יש להתאים את המדדים שהציג פרופ' גרוטו, את המדדים להעלאה משלב לשלב, למדדים פנים-רשותיים ולא ממוצעים ארציים.

שלמה דולברג: זו הערה מקצועית, אנחנו גם הוצאנו את זה בכתב לממשלה ואנחנו מבקשים את תמיכת הוועדה בסוגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אתה לגמרי צודק.

יפעת שאשא ביטון: כפי שאמרתי, נקיים על כך דיון ייחודי שיתמקד בדיוק בניהול של הרשויות המקומיות את המאבק בקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה שצריך לתת לכם את הסמכויות לקבוע בתוך הרשות מה כן ומה לא לאור הנתונים הרשותיים ולא הנתונים הארציים, כמובן, עם כל הכלים הנוספים שנדרשים לכך.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, אנחנו נרחיב על כך בדיון נפרד.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני חושבת שאנחנו כבר יכולים לעלות כיתה ולדבר על התייחסות ממוקדת בתוך היישובים, לא חייבים לסגור ישוב שלם אם יש התפרצות בשכונה מסוימת או ברובע מסוים.

יפעת שאשא ביטון: את כל הדברים נעלה בדיון בשבוע הבא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, שלמה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ הילה וזאן, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחריה – אביעד בן סדון.

הילה שי וזאן: אני לא אוסיף הרבה על הדברים שנאמרו פה על ידי חבריי מלב אל לב.

הילה שי וזאן: גם אני חושבת שצריך באופן מהיר והחלטי לצאת מהסגר הזה ולגרום למשק לנוע ולהמשיך קדימה.

הילה שי וזאן: אני חושבת שהדבר שמדאיג אותי יותר מכול זה איבוד אמון הציבור.

הילה שי וזאן: אנחנו מספרים לציבור גם עכשיו, כשבעצם מספר הנדבקים יורד, כשאנחנו רואים שמספר הבדיקות יורד ל-20,000, כאשר היינו רק שבוע שעבר ב-67,000 – אני מרגישה שזה ממש, ואני אהיה עדינה, זלזול באינטליגנציה - - -

יוליה מלינובסקי: לא היית בתחילת הדיון, דיברנו בדיוק על זה.

הילה שי וזאן: אני מצטערת, אני מדלגת בין ועדת כלכלה, ועדת כספים ופה, אבל חשוב לי לומר את זה.

הילה שי וזאן: אנחנו רואים יותר ויותר איגודי עסקים שמאיימים, או אפילו לא מאיימים, אומרים: אנחנו הולכים לפתוח במרד.

הילה שי וזאן: הדבר שמדאיג אותי יותר מהכול הוא שיגיע היום שבסוף אנחנו נגיד משהו לציבור וכבר לא יהיה ציבור בצד השני שיישמע, שיבין.

הילה שי וזאן: יכול להיות בשלב מסוים גם קריאת "זאב, זאב", זה יכול להיות על דברים שהם מאוד חשובים, אבל אם אנחנו נאבד את זה אנחנו לא נוכל לדבר אתם.

הילה שי וזאן: אני רוצה לסיים ולומר שבסופו של דבר לי הכי חשוב לראות איך אנחנו יוצאים מפה באמת עם דברים שהם יותר פרקטיים.

הילה שי וזאן: הציג פה פרופ' לוין תוכנית שצריך ללמוד אותה.

הילה שי וזאן: אני אישית הולכת לקחת את זה למפלגה שלי ולראות כיצד אנחנו פועלים בכיוון.

הילה שי וזאן: אני חושבת שזה צריך להיעשות בעוד דרכים.

הילה שי וזאן: לקחת את התוכנית הזו, להעביר אותה למקבלי ההחלטות, לממשלה, ל"מגן ישראל", שאתה חלק ממנו, פרופ' לוין, למי שצריך, כדי שהתוכנית הזו תקבל פן אופרטיבי, ולימים הקרובים, לא לעוד שבוע, לא לעוד שבועיים, לימים הקרובים, כך יהיה הכי טוב.

הילה שי וזאן: בכל מקום שאני נמצאת אני אומרת שהרע עדיין לפנינו, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה נוספת – ציין את זה מיקי, אנחנו יושבים בוועדת כספים, אנחנו רואים את המספרים – אנחנו חייבים-חייבים להתחיל לשנות את העקומה ולעלות למעלה.

הילה שי וזאן: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ח"כ הילה וזאן.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע הבא אנחנו נקיים דיון גם על מדיניות הבדיקות שעלתה כאן – ח"כ מלינובסקי העלתה את זה גם בתחילת הדיון – גם על נושא הרשויות המקומיות וגם על נושא הקשישים, איך אנחנו עוזרים לקשישים לצאת גם הם מתוך המצוקה הזו.

יפעת שאשא ביטון: נדבר על הדוח של "זולת" שיצא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגע בדברים האלה וכמובן שיהיה דיון המשך לדיון הזה.

יוראי להב-הרצנו: מה עם הצעירים, ח"כ שאשא ביטון?

יוראי להב-הרצנו: הגיע הזמן להפסיק להתעלם מהצעירים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מתעלמים, אין בעיה שאנחנו נעסוק גם בזה בצורה נקודתית, אבל לדעתי נוכל להכניס את זה בדיון המעקב הכלכלי שלנו כי שם צריך לתת להם את המענה ואת הסיוע.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מסכים.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר שכמו שקשישים זו אוכלוסייה מובחנת, כך גם הצעירים זו אוכלוסייה מובחנת.

אביעד בן סדון: תכף אתה תראה כמה הצעירים העצמאיים מופקרים.

אביעד בן סדון: תכף אתה תבין שכל בן אדם שיש לו ח"פ, עוסק מורשה, עוסק פטור, הוא בכלל לא אזרח במדינת ישראל.

אביעד בן סדון: הצעירים נכללים בתוכם.

אביעד בן סדון: תכף אתה תבין מה הדור שלי עובר.

יוראי להב-הרצנו: אני מסכים אתך במאה אחוז, אבל מה שאני אומר זה שעד עכשיו התעלמו מהצעירים.

יוראי להב-הרצנו: זו אוכלוסייה מובחנת עם מאפיינים מובחנים וצרכים מיוחדים שפשוט מתעלמים מהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת.

יפעת שאשא ביטון: נצלול גם בזה לעומק.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, בבקשה.

אביעד בן סדון: לצערי, היום ה-187 שאני לא אומר בוקר טוב, צהריים טובים, וגם לכם אני לא אגיד בוקר טוב, צהריים טובים.

אביעד בן סדון: אני רק אגיד לך, יפעת, שאני עוקב אחריך, תודה רבה, תודה שאת באמת עדיין הקול השפוי לעצמאיים במדינת ישראל, לא שזה כל כך עוזר - - -

יפעת שאשא ביטון: כולנו.

יפעת שאשא ביטון: כפי שאתה רואה, כולם נלחמים עבורכם.

אביעד בן סדון: לא שזה כל כך עוזר אבל עדיין תודה שגם שומעים קול שפוי בכנסת כי מבחינתי יש פה כנסת – אני נזהר במילים שלי אבל מבחינתי זה רצח עם.

אביעד בן סדון: רצח עם מה שקורה.

יפעת שאשא ביטון: בוא גם נכבד את המקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף, אתה רואה, יושבים פה הרבה מאוד חברים שכולם מאוד-מאוד רוצים לסייע.

אביעד בן סדון: אני משתדל.

אביעד בן סדון: אני בטוח, הם מאוד רוצים לסייע, כשבינתיים המשפחה שלי קורסת, ואני רוצה לספר לכם מה קורה לי ולעוד מיליון וחצי אזרחים שכנראה יצביעו בקלפי, ברגליים שלהם, לא להצביע לכם.

אביעד בן סדון: אני רוצה להסביר לכם שאני בסיפור האישי שלי נחשב מוחרג.

אביעד בן סדון: המוחרג שלי זה כשל טכני.

אביעד בן סדון: התיק האישי שלי במס הכנסה לא רשום, החברה שלי רשומה.

אביעד בן סדון: איזה יופי.

אביעד בן סדון: המסים משולמים כל הזמן ובזמן.

אביעד בן סדון: יצא מצב שבינואר-פברואר קיבלתי 17,200 מע"מ וקיבלתי במאי, במאי, מענק בגין הוצאות קבועות 17,000.

אביעד בן סדון: על 90,000 הוצאות קבועות – 17,000 ש"ח.

אביעד בן סדון: כך המדינה שילמה לעצמה מע"מ והילדה שלי עם פער של 73,000 שקל.

אביעד בן סדון: אתי נמצאים אנשים שילדו השנה, אתי נמצאים עסקים שפתחו השנה, ששמו את כל ההון שלהם.

אביעד בן סדון: אתה מדבר על סטודנטים ואתה מדבר על אנשים שיצאו החוצה, אתם מדברים על מובטלים שאין להם בכלל לאן לחזור.

אביעד בן סדון: המעסיק סגור, מי יעסיק אותם?

אביעד בן סדון: אני רציתי לראות מיליון אזרחים הופכים להיות – ממצאים אפידמיולוגיים, לטובת פרופ' חגי לוין – אנשים שהם מסבירי קורונה.

אביעד בן סדון: לא נותנים דוחות, אומרים לך: קח מסכה, אומרים לך: תירגע, אומרים לך: תשמור על המתווה הסגול.

אביעד בן סדון: ציפיתי לראות כלכלה שמתנהלת כמו שצריך, במקום זה, כמו שאומרת חברת הכנסת, והיא צודקת, קיבלנו את הכלכלה הכי שחורה במדינת ישראל.

אביעד בן סדון: הכי שחורה.

אביעד בן סדון: הכול מתבצע מתחת לאף שלכם.

אביעד בן סדון: למה שהעסקים בכלל ישאלו אתכם אם לפתוח או לסגור?

אביעד בן סדון: איזו מדינה בעולם נותנת מתווה בו בכל חלל במדינת ישראל 10 אנשים יכולים להיכנס חוץ מאם אתה ח"פ, עוסק מורשה ועוסק פטור?

אביעד בן סדון: תגידו לי, אתם השתגעתם?

יפעת שאשא ביטון: שערורייה, נכון.

אביעד בן סדון: יש גם פתרונות, בגלל שאנחנו יזמים.

אביעד בן סדון: אתם לא יודעים להתנהל עם מאה אחוז משכורת, אנחנו עדיין מתנהלים עם אפס אחוז הכנסה.

אביעד בן סדון: עדיין מתנהלים.

אביעד בן סדון: עדיין חושבים על איך להמציא את עצמנו מחדש.

אביעד בן סדון: אתם כאן יושבים ומספרים איך צריך לדאוג לקשישים, איך צריך לדאוג לזה ואיך צריך לדאוג לזה.

אביעד בן סדון: ממשלת שיקולים הזרים שמקיפה אתכם, ואני אמנה אותם: ההסתדרות, הלוביסטים, הטייקונים, הבנקים, הפקידות הבכירה והממשלה, המשותף לכולכם זה שהמשכתם לעבוד רגיל, לא קיימתם הנחיות, לא נתתם דוגמה אישית והמשכורת שלכם דופקת כל יום כל הזמן.

אביעד בן סדון: המשכורת שלנו לא.

אביעד בן סדון: אני חייב להגיד לכם שאם הלכתם על סגר כללי יש לזה השלכה, זה שווה עוצר כלכלי.

אביעד בן סדון: אתם תספגו את העלויות.

אביעד בן סדון: אתם תספגו את הכול.

אביעד בן סדון: אתם תקצצו את המגזר השמן והלא יעיל שלכם.

אביעד בן סדון: אתם תורידו 30% מהשכר שלכם כי זה 12 מיליארד שקל בשנה.

אביעד בן סדון: ואני, לא משנה כמה מיסים אני אתרום, אני לא אגיע לסכום הזה.

אביעד בן סדון: אם אתם כבר הולכים על ביטול הליכים ואתם רוצים לדאוג לעסקים, תבדקו על שיקים, תבדקו על תזרימים, על מאזנים, על BDI, על הדברים האלה שמפוזרים החוצה, תקפיאו הליכי הוצאה לפועל, עיקולים.

אביעד בן סדון: למה אנשים צריכים להיות בחוסר ודאות?

אביעד בן סדון: ודאות קודמת פה לסגר.

אביעד בן סדון: אתם תייצרו ודאות הרבה לפני סגר.

אביעד בן סדון: דבר נוסף.

אביעד בן סדון: אתם לא מצליחים להסתדר עם הבנקים כי אתם אימפוטנטים?

אביעד בן סדון: תגדילו את ערבות המדינה במאה אחוז.

אביעד בן סדון: אתם תשלמו את ערבות המדינה, הלוואות בערבות מדינה מאה אחוז, כמו בארצות הברית, ואל תספרו לי פה על כלכלה שאתם לא מכירים.

אביעד בן סדון: קפיטליזם יש בארצות הברית והוא יכול ללמד אתכם עוד 10 שנים איך לעשות את זה.

אביעד בן סדון: והדבר האחרון.

אביעד בן סדון: אם אתם כבר מעבירים סמכויות לרשויות המקומיות – מסים ישלמו לרשויות המקומיות על פי הרמזור.

אביעד בן סדון: עירייה שהיא אדומה – אין מסים.

אביעד בן סדון: אין ממי למצוץ את המסים האלה.

אביעד בן סדון: עירייה שהיא ירוקה והעסק פתוח – יקבל כסף, וגם אז זה יהיה בהדרגתיות.

אביעד בן סדון: פה אתם תראו ערבות הדדית וסולידריות.

אביעד בן סדון: הוא ישלם 25% כי הוא משלם כל החיים שלו פי 17 ארנונה מארנונה רגילה, כשאתם לא מוכנים אפילו פעם אחת להתעסק ברפורמה הזו.

אביעד בן סדון: אז אני אומר לכם שמהוועדה הזו הקריאה היחידה שצריכה לצאת עכשיו היא ועדה שמחריגה את החריגים, שנותנת עכשיו לאישה שילדה, לעסק החדש שנפתח, לי, אוויר וכסף, כי אתם לא תסגרו אותי, או שאני פשוט לא אקשיב לכם אם לא יהיה לי איך להאכיל את הילדה שלי.

אביעד בן סדון: ואם אתם רוצים לשפוט אבא רעב לתינוקת בוכה שיודע שכרטיס האשראי שלו לא יעבור בסופר כי סגרתם אותו ולא פיציתם אותו בזמן – אני אומר לכם שאני לא שופט אותו גם אם הוא מוריד את כל האנשים בדרך שמנסים לעצור אותו.

אביעד בן סדון: לא שופט אותו.

אביעד בן סדון: אני אומר לכם, קיצוץ 30% משכר המינהלות של הבכירים בהסתדרות, של הבכירים במגזר הציבורי, יביא למצב שבו מדינת ישראל לא תוציא כסף מהכיס.

אביעד בן סדון: 30% מהשכר שלכם, הממשלה שבגדה והפקירה את העצמאיים במדינת ישראל.

אביעד בן סדון: 30% מהשכר שלכם שווה 12 מיליארד שקל בשנה.

אביעד בן סדון: תתחילו להסתכל על המנגנון שבאמת צריך לייעל כי העצמאיים שמים סוף לממשלה הזו, להחלטות שלכם.

אביעד בן סדון: אנחנו לא נספור אתכם, אנחנו נמשיך לעבוד ונמשיך לעשות הכול כי אתם לא סופרים אותנו, נקודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אביעד, על הדברים הקשים באמת, זה כאב שאני בטוחה שהוא - - -

אביעד בן סדון: כשאת מדברת על אמון ציבור, את אישה, כמוני את מהפריפריה, את צריכה להבין שאמון אחרי בגידה אי אפשר לשקם.

אביעד בן סדון: אתם בגדתם באזרחים במדינת ישראל.

אביעד בן סדון: האמון הזה לא ישתקם גם אם יהיו פה עוד 50 ועדות.

אביעד בן סדון: הוא לא ישתקם כי אתם בגדתם והפקרתם את הכלכלה ו-60% מהתל"ג של מדינת ישראל.

אביעד בן סדון: אל תחשבו שאם אני עוסק פטור או עסק קטן אני לא מבין כלכלה.

אביעד בן סדון: גם לנו יש פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אביעד, אני בטוחה שאתה מייצג את הכאב של הרבה מאוד אחרים שאנחנו לא שומעים אותם כאן אבל אני בהחלט מקבלת גם את הפניות שלהם, ואפילו טלפונים מהם, ואפשר לשמוע את הכאב באמת בקול של כולם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר רק שהמטרה של הדיון הזה היא לראות איך אנחנו מאפשרים לכם לחזור ולהתפרנס בכבוד, כפי שאתם מבקשים ורוצים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא במקום הדיונים האחרים, שאגב, קיימנו כבר בשבוע שעבר דיון ראשון שעלו בו חלק מהסוגיות שהעלית ומשרד האוצר צריך להשיב לנו בנוגע לכל נושא הפיצוי, הארנונה, נשים עצמאיות, נשים שילדו בתקופה שמקבילה לתקופת הקורונה ונפגעו מזה.

יפעת שאשא ביטון: העלינו את הסוגיות האלה ואנחנו כמובן נמשיך ללחוץ בנושאים האלה.

אביעד בן סדון: 30% אבטלה במיוחד בפריפריה, ואת יודעת את זה, זה 100% פשע.

אביעד בן סדון: 100% פשע.

אביעד בן סדון: אתם מעודדים פשע במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, הקשבתי לך בקשב רב ואני מוכרחה לומר שהלב מתכווץ כששומעים אתכם.

יפעת שאשא ביטון: אנשים לא רואים בזום אבל אני מסתכלת לך על הפנים, אני רואה את הכאב, אני מבינה את מה שאתה מדבר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה הכול כאן כדי ללחוץ על מי ומה שצריך כדי שהדברים ייעשו יותר טוב ממה שהם נעשו עד היום, אבל אני מודה גם שהמטרה שלי עכשיו-עכשיו, כשאני יושבת כאן מולך בדיון, היא לראות איך אנחנו מאפשרים לכם לחזור לעבוד ולהתפרנס בכבוד כי אני יודעת בסוף שזה מה שאתם רוצים.

אביעד בן סדון: נתתי פתרון.

אביעד בן סדון: אני מבקש שאם מעבירים לרשויות המקומיות, כל רשות מקומית אדומה לא תקבל תשלום מסים מהעצמאיים במדינת ישראל.

אביעד בן סדון: היא תצטרך להשתפר.

אביעד בן סדון: מד היעילות יהיה עליה ולא עלי.

אביעד בן סדון: ימי בידוד?

אביעד בן סדון: אני לא אשלם בחיים - - -

יפעת שאשא ביטון: תודה, אביעד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לשמוע את ראש עיריית אילת מאיר יצחק, שזה שהם לא מהווים אי שיכול לנהל את עצמו זו גם שערורייה בפני עצמה.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא נמצא, אז אסיף מחוף הכרמל, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: גברתי יושבת-הראש, אני רוצה להתייחס לתוכנית ולשאול את פרופ' לוין.

יוליה מלינובסקי: בתוכנית הזו יש באמת הרבה שכל והיגיון, לא מצאתי התייחסות לשני דברים ואני רוצה שהם גם כן ייכנסו להמלצות הוועדה יחד עם כל ההמלצות האחרות של התוכנית.

יוליה מלינובסקי: נושא ימי בידוד.

יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו בין המדינות הבודדות עם 14 ימי בידוד, שאגב, אביעד עוד משלם על ימי הבידוד לעובדים שלו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יצרנו פה משהו לא צודק לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע התייחסות לימי הבידוד.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת, גברתי יושבת-הראש, שבהמלצת הוועדה יקיימו דיון, הידברות, התייחסות לקיצור ימי בידוד ומי צריך לשלם על כך.

יוליה מלינובסקי: זו סוגיה קריטית.

יוליה מלינובסקי: לא יכול שבמצב שאנחנו נמצאים בו עכשיו מעסיקים, שהם גם בברוך רציני, עוד ישלמו ימי בידוד לעובדים שלהם כשאנחנו יודעים שחלק מימי הבידוד הזה הם בכלל בגלל איכון השב"כ ואין שם בכלל שום היגיון.

יוליה מלינובסקי: המדינה מחליטה שאנשים צריכים להיכנס לבידוד, שהמדינה תישא בהוצאות ולא אביעד, לא שלמה ולא אלי.

יוליה מלינובסקי: זה דבר ראשון.

יוליה מלינובסקי: אם המדינה תישא בהוצאות יקצצו את ימי הבידוד האלה במהירות שיא כי אז לא הוא ישלם אלא המדינה.

יוליה מלינובסקי: דבר שני, אתמול נחשפתי למאמר של נציג ארגון הבריאות העולמי בו היו גינויים מאוד קשים על נושא הסגר.

יוליה מלינובסקי: ארגון הבריאות העולמי מדבר על כך שסגר זה לא עובד, זה לא פתרון והוא אינו ממליץ למדינות להשתמש בסגרים.

יוליה מלינובסקי: הסגר הוא לא תרופה אלא הוא להרוויח זמן.

יוליה מלינובסקי: זה פורסם אתמול, משום מה פה בארץ לא כל כך מדווחים על זה, זה כבר בא מארגון הבריאות העולמי.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע התייחסות של פרופ' לוין לכך כי סביר להניח שהוא יודע על מה אני מדברת.

חגי לוין: הנושא של קיצור ימי הבידוד מגלם בתוכו בדיוק את העיקרון שאנחנו אומרים: אין סגירה בלי פיצוי, אותו דבר גם ברמת הפרט, מתוך תפיסה שאומרת: כן, בוודאי שיש מצבים שמבחינה אפידמיולוגית בן אדם שנחשף חייב להיות בבידוד – זה נקרא בידוד, זה למעשה הסגר, קרנטינה – בגלל שהוא נחשף, אבל צריך לאפשר לו את התקופה הזו גם מבחינה כלכלית וגם מבחינות אחרות.

חגי לוין: אם הוא זקוק לסיוע בתקופה הזו חייבים לתת לו אותו כדי לשמור על בריאות הציבור.

חגי לוין: לא לעשות את זה – זה לפגוע בבריאות הציבור, לפגוע במאבק הקורונה.

חגי לוין: באותו הקשר אמרתי בהחלט אתמול בוועדת חוץ וביטחון על איכון השב"כ שזו בדיוק הטעות כי אתה מכניס למעלה ממיליון ישראליים לבידוד כשמיעוט מאוד קטן מתוכם אכן בסוף חולה בקורונה ואתה לא מפצה.

חגי לוין: אם היית מפצה היית חושב פעמיים לפני שאתה עושה את זה ואז היית מדייק יותר.

יוליה מלינובסקי: קיצור, היום אנחנו על 14 ימי בידוד.

חגי לוין: זה לא רק קיצור, ברגע שאתה תשלם על זה אתה תהיה יותר זהיר להכניס אנשים סתם.

חגי לוין: אני אומר, יש מקרים שחייבים להכניס אנשים לבידוד וחשוב שיקפידו על זה, צריך לדייק.

חגי לוין: ארגון הבריאות העולמי אומר בצורה מפורשת, וגם היום תציג מנהלת אגף החירום של ארגון הבריאות העולמי אירופה, ד"ר ניצן, בכנס של האגודה לאקולוגיה את הנושא הזה, שסגר הוא לא פתרון בר קיימא.

חגי לוין: הוא יכול היה לשמש – כשלא ידענו מספיק על הנגיף – אך ורק במקרים קיצוניים ביותר כפלסטר זמני עד שנכין את מערכות החירום, את מערכות הבריאות.

חגי לוין: בטח שהיום זה לא פתרון.

חגי לוין: במקום זה צריך למצוא פתרונות שמאפשרים חיים לצד הקורונה.

חגי לוין: זו בהחלט העמדה המנומקת של ארגון הבריאות העולמי, שסגר הוא לא פתרון בר קיימא.

יפעת שאשא ביטון: הוא בטח לא יכול להיות אסטרטגיה קבועה לטיפול במשבר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אסיף, חוף כרמל, בבקשה.

אסיף איזק: צהריים טובים.

אסיף איזק: אני רוצה להודות לך, יושבת-הראש, על דיונים מעמיקים ומקצועיים שמביאים את קול העם בצורה מקצועית נטולת פוליטיקה, ולכל הצוות של חברי הכנסת, אני מודה לכם בשמי ואני בטוח שבשם ראשי רשויות רבים.

אסיף איזק: אני רוצה להציג לכם את מודל היציאה שלנו מהסגר.

אסיף איזק: אני חייב להגיד שאנחנו כבר מממשים אותו.

אסיף איזק: אם מישהו חושב שנחכה להחלטות הממשלה, זה לא קורה.

אסיף איזק: אני מסכים עם חברת הכנסת שהעלתה את זה.

אסיף איזק: המציאות היא שונה לחלוטין, מה שקורה בשטח.

אסיף איזק: אנחנו מדברים פה באיזושהי תאוריה, לא יודע בכמה אלפי רגל, השטח מדבר אחרת.

אסיף איזק: אני רוצה להציג קצת נתונים ומיד לצלול למודל, שכמו שאמרתי, אנחנו כבר נמצאים בתוכו ואני מציע לאמץ אותו.

אסיף איזק: המודל הזה הוא לא רק להתיישבות העובדת או למרחב הכפרי, הוא לכל מדינת ישראל.

אסיף איזק: אז קצת נתונים בקצרה.

אסיף איזק: תראו את התמונה הזו, זו תמונה שהייתה גם בגל הראשון.

אסיף איזק: מתוך 54 מועצות אזוריות בכל הארץ, בכל הארץ, 46 מהן ירוקות.

אסיף איזק: יש לנו אחת כתומה.

אסיף איזק: המדינה עובדת בסגנון של B-52 מפציצים, משטיחים את הכול בלי קשר למציאות לשטח.

אסיף איזק: רוב האזורים הם ירוקים ולא רק במועצות האזוריות.

אסיף איזק: הפתרון הקל הוא סגר לכל המדינה וזו טעות.

אסיף איזק: זה פוגע בכלכלה, זה פוגע בנפש של האנשים, זה פשוט פוגע בכול.

אסיף איזק: תראו את התמונה, היא מדברת בעד עצמה, למה נכנסנו לסגר, לעונש קולקטיבי?

אסיף איזק: זו שאלה ששואלים ראשי הרשויות והתשובה לא ברורה לי.

אסיף איזק: תמשיכו לראות את הנתונים, זה פשוט מדהים אותי, תראו כמה.

אסיף איזק: אנחנו יודעים לתת פתרון דיפרנציאלי לכל אזור ואזור וגם בתוך הרשויות לתת פתרון לכל יישוב ויישוב.

אסיף איזק: תראו את התמונה הזו, היא מציירת את התמונה כולה.

אסיף איזק: אני אמשיך ולצלול, ברשותכם, למועצה האזורית הכי יפה בארץ.

אסיף איזק: זה המצב שלנו נכון להיום, וירדנו כבר ל-78 חולים על 33,000 תושבים.

אסיף איזק: חוף הכרמל היא לא רק קיבוצים ומושבים, זה גם עתלית וקיסריה.

אסיף איזק: יש לנו חרדים, דתיים, ערבים, עם ישראל על כל כף היד, זה ממש מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית, וזה המצב שלנו כיום.

אסיף איזק: שתבינו, זה לא רק המרחב הכפרי, לא, זה יכול לעבוד גם בחיפה וגם בתל אביב.

אסיף איזק: יש לנו שכונות צפופות בעתלית ויש לנו אוכלוסייה ערבית ויש לנו חרדים.

אסיף איזק: יש לנו הכול, הכול, בחוף הכרמל, וזה יכול להתאים לכולם.

אסיף איזק: נדבר גם על חופי הים, 45 ק"מ של חופי ים.

אסיף איזק: האם אתם באמת חושבים שהציבור לא מגיע לחופי הים?

אסיף איזק: תגידו לי, על מה אתם מדברים?

אסיף איזק: אני רוצה להגיד לכם כמי שגר ממש צמוד לים, על מה אתם מדברים?

אסיף איזק: הציבור הולך לים ומבחינתי טוב שהוא הולך לים כי זו בריאות נפשית.

אסיף איזק: אם זה ספורט יחידני, אם זה שחייה, הוא נושם אוויר, על מה אתם מדברים?

אסיף איזק: איך הגענו לסגירת חופי הים.

אסיף איזק: זו שאלה שהייתי שמח מאוד לשמוע תשובה עליה.

אסיף איזק: לפני שאני מציג את מודל הרמזור הספציפי שלנו אני רוצה לומר: תראו, גבירותיי ורבותי, איך יכול להיות שבמדינת ישראל, שעשתה כל כך הרבה דברים נפלאים ומובילה את העולם בכל כך הרבה תחומים, אנחנו כל פעם מחדש, ראשי וראשות הרשויות נתקלים ברגע האחרון?

אסיף איזק: במוצאי שבת אתם מעדכנים אותנו מה מתווה הפתיחה.

אסיף איזק: איך זה יכול להיות שכל פעם מגיעים לדבר הזה?

אסיף איזק: אל תגידו שזה מצב שאנחנו בוחנים אותו.

אסיף איזק: זה כבר לא מקרה חדש, זה מקרה שמתמודדים אתו לאורך זמן ואנחנו יודעים איך להתמודד אתו, אז למה כל פעם במוצאי שבת מחכים לעדכון ב-20:00 אם הסתדרות המורים תאשר לנו ואז מעדכנים אותנו?

אסיף איזק: למה המטוטלת הזו?

אסיף איזק: למה חוסר הוודאות וחוסר המקצועיות?

אסיף איזק: אני שואל את השאלה הזו ואני אומר שלאור זה אני נוהג אחרת, ואני יודע שעוד רבים מראשי וראשות הרשויות לקחו את האחריות ואת הסמכות.

אסיף איזק: אנחנו לא נחכה, לא נחכה להחלטות במוצאי שבת בערב, אנחנו נקבל החלטות קודם כל בהתאם לבריאות התושבים שלנו ואיכות החיים שלהם, שהיא מורכבת הרבה יותר רק מהמחלה כמו שנגעתם בה.

אסיף איזק: אני רוצה לצלול למתווה שלנו.

אסיף איזק: אנחנו עובדים לפיו כבר מיום ראשון בהתאם למגבלות הקורונה.

אסיף איזק: קודם כל אני רוצה לדבר על המעטפת, איך מנהלים יישוב.

אסיף איזק: מנהיגות צריכה לדעת לאפשר.

אסיף איזק: בכל יישוב ויישוב יש צוותי צח"י, ביישובים הגדולים זה צח"ש, צוותי חירום שכונתיים.

אסיף איזק: אפשר גם לעשות את זה בחיפה.

אסיף איזק: אנחנו הכשרנו אותם.

אסיף איזק: אנחנו ליווינו אותם במשך שנה וחצי, לא חיכינו.

אסיף איזק: אנחנו יודעים לעבוד מולם בשוטף ובחירום וזו שגרה שבחירום.

אסיף איזק: כל שבוע – מחר אני עושה עדכון שוב פעם לצוותי הצח"י שלי – אני מעדכן אותם, אני מתלבט אתם, אני מאציל להם סמכויות, וכך אנחנו עובדים במקביל.

אסיף איזק: אנחנו הכשרנו את נאמני הקורונה שלנו.

אסיף איזק: מגיל 16 ילד יודע לספר שצריך להיות במרחק של שני מטרים ולעטות מסכה, והנה עוד פעילות לנוער שלנו, שהוא מופקר ויש עלייה ענקית, גם בחוף כרמל, של שימוש באלכוהול וסמים קלים כי זה מה שקורה כשהם נשארים בבית מול הזום.

אסיף איזק: לאור זה יצאנו במתווה שאני מציג בפניכם.

אסיף איזק: אז כל המערכת הניהולית הזו עוטפת את היישוב וכך אנחנו עובדים.

אסיף איזק: זו לא הנחייה שלי, יש לי המון שותפים מהמטה שלי, זו עבודת מטה, אנחנו עושים את זה ביחד עם מנהיגות ביישובים וכך זה עובד.

אסיף איזק: כבר מיום ראשון, יישוב ירוק – ורוב היישובים שלי ירוקים, הם ירוקים כבר חודשיים, אין חולה אחד בהם, למה יש סגר?

אסיף איזק: – אני מחזיר את פעילות התרבות היישובית, רק בתוך היישוב.

אסיף איזק: יש לנו הכול בקפסולות.

אסיף איזק: הם מקבלים ממני, יש לי תמיכה, מאמן מקומי – רק מאמן מקומי כי אנחנו תומכים בכלכלה המקומית – אמן מקומי שלי יגיע וייפגש עם 20 איש במקום פתוח, ישיר להם, ינגן להם וכל מה שהיישוב יבחר.

אסיף איזק: אני מחזיר את פעילות הספורט לפי המתווה המצומצם.

אסיף איזק: הנוער שלנו גם כך נפגש, על מי אנחנו עובדים?

אסיף איזק: הוא נפגש ואני רוצה שהוא יעשה ספורט כי בריאות הנפש לא פחות חשובה.

אסיף איזק: ואני מזכיר לכם, זה יישוב ירוק שאין בו חולים.

אסיף איזק: אני פותח את מגרשי המשחקים שסגרתי.

אסיף איזק: מגרשי הספורט גם הם פעילים, שלא נעבוד על עצמנו, אבל אני מביא להם פעילות יזומה שלי.

אסיף איזק: אני מביא אליהם מדריכים.

אסיף איזק: אני חושב שזה נכון ביישובים ירוקים, ושוב פעם, רק ביישובים ירוקים.

אסיף איזק: העו"ס היישובי יחזור ויעשה ביקורי בית בשני מטרים מהוותיקים כי הם נמקים בבית שלהם ואסור שזה יקרה, אז הוא חוזר ופוגש אותם.

אסיף איזק: אני מפעיל מחדש את מועדוני המופת שלי.

אסיף איזק: זה 10 ותיקים שנפגשים במרחק של שני מטרים אחד מהשני ועושים פעילות ומדברים.

אסיף איזק: אנחנו גם במסגרת פרויקט מקומי עשינו "ותיק דוט קום".

אסיף איזק: לכל ותיק שלי יש אייפד והוא יודע לתקשר עם הרופא שלו ועם המשפחה שלו.

אסיף איזק: אני מחבר אותם לטכנולוגיה וכך צריך לעבוד יישוב ירוק.

יוליה מלינובסקי: אולי אנחנו נמנה אותך לפרויקטור קורונה?

יוליה מלינובסקי: מה שאתה מתאר כל כך מדהים, כל כך משמח, כל כך עושה שכל.

אסיף איזק: זה מה שקורה בשטח.

אסיף איזק: יש מנהיגות, מנהיגים ומנהיגות שזה מה שהם עושים.

אסיף איזק: לא צריך להגיע ליישוב אדום בשביל להגיע לפריים טיים.

אסיף איזק: היישובים שלנו ירוקים כי אנחנו יודעים לנהל אותם.

יוליה מלינובסקי: זה רק מוכיח למה צריך להעביר הכול לשלטון המקומי.

אסיף איזק: ביישוב צהוב, בגלל שאוכלוסיית הסיכון שלי זה הגיל השלישי, אנחנו לא נפגשים אתם פרונטאלית וכן, הם דרך האייפדים מתקשרים אתי, כי זו עדיין אוכלוסייה שהיא בסיכון ואני מחכה.

אסיף איזק: זה גם מתחיל בשיח בתוך היישובים.

אסיף איזק: אנחנו גם רוצים להיות ירוקים ובכניסה ליישובים שלי אני מקווה שבסוף השבוע יהיה שלט: "הנך נכנס ליישוב ירוק, אנחנו רוצים להמשיך להיות כאלה, אנא שמור על ההנחיות".

אסיף איזק: אותו דבר ביישוב צהוב: "עוד קצת אנחנו ירוקים".

אסיף איזק: זה מה שהדוברות שלי תעשה וכך תדע על כל יישוב וכך האחריות היא אחריות קולקטיבית.

אסיף איזק: אני מאציל סמכויות, אני נותן להם.

אסיף איזק: גם נאמני הקורונה וגם צוותי הצח"י, אני מאציל להם סמכויות.

אסיף איזק: אין פה: אני עכשיו אומר ואתם תעשו, יש היגיון מאחורי הדברים, וחלק גדול מאוד מהדברים הוא בלי היגיון.

אסיף איזק: אני רוצה לדבר על הנוער.

אסיף איזק: בתוך היישובים הירוקים, וגם בצהובים כי זה מספיק חשוב, אני רותם את הנוער שלי להתנדבות.

אסיף איזק: מותר להתנדב.

אסיף איזק: הנוער שלי מתנדב, עושה דברים נפלאים עם שייטת 13, זה נקרא Team 13"".

אסיף איזק: עושים פעילות התנדבות ברווחה, משפצים.

אסיף איזק: הנוער חייב להיות עסוק ואלה הערכים שאני רוצה להקנות לו.

אסיף איזק: חייבים לחבר את הנוער לדברים האלה, אפרופו למידה, גם זה יכול להיות למידה וזה מה שאנחנו עושים.

אסיף איזק: הנוער חייב לצאת מהבית, מהזום ומהפלאפונים.

אסיף איזק: זה נורא מה שהם עוברים.

אסיף איזק: זה מה שאנחנו עושים בחוף הכרמל כי חייבים לרתום אותם לעשייה.

אסיף איזק: זה מודל שהוא לא יהיה ריצה קצרה, הוא יהיה ריצה ארוכה וכך אנחנו נפעל.

אסיף איזק: ביישובים כתומים אנחנו נאכוף ויישובים אדומים אנחנו נסגור.

אסיף איזק: עכשיו אני רוצה לדבר על הדבר החשוב מבחינתי שהוא שינוי התודעה.

אסיף איזק: מדינת ישראל עוד לא שינתה את התודעה.

אסיף איזק: אני זוכר שבעבודה הקודמת טסתי ליפן וראיתי אנשים עם מסכות, אמרתי: מה הם עושים המשוגעים האלה?

אסיף איזק: תראו מה קורה היום ביפן ומה קורה בישראל.

אסיף איזק: התודעה חייבת להשתנות, והיא חייבת להשתנות בגלל האמון במנהיגות, שיאמינו שאם אני מפקד לסגור גן משחקים יש לזה הצדקה ולא משום סיבה אחרת.

אסיף איזק: והם מאמינים לי כי יש הידברות ושיח משתף.

אסיף איזק: בסוף היום אני מקבל את ההחלטות אבל זה אחרי שיח ,וזה לא קורה היום ברמה הארצית אל מול ראשי הרשויות.

אסיף איזק: לאט לאט לא רק מאבדים את הציבור, מאבדים את ראשי הרשויות וזו הטעות הכי קשה.

אסיף איזק: עכשיו אני רוצה, ברשותכם, לעבור לשקף המסכם.

אסיף איזק: תראו, יש הרבה מאוד דיבורים, צריך להעביר סמכויות ואני מרגיש – שמעתי גם את פרופ' גרוטו – מבחינתי, ואולי מבחינת ראשי וראשות רשויות רבים, שזה מס שפתיים.

אסיף איזק: לא עושים את זה באמת.

אסיף איזק: מה שאני מבקש, אנחנו צריכים להתייחס לכל רשות כקפסולה, אזור נפרד, או לכל שכונה.

אסיף איזק: אני שואל אתכם: אני קיבלתי החלטה – אני משתף אתכם בצורה פתוחה ושקופה – כל עניין החקירה האפידמיולוגית, אם אני צריך לחכות למתשאלת ממשרד הבריאות שקורסת תחת הנטל, קורסת תחת הנטל, כשאני יודע שצריך לסגור גן, יש לי שם נדבק/ת מאומת/ת, אני צריך לחכות ל-21:00 או ל-22:00 שהיא תתפנה אלי ולהודיע להורים ב-23:00 שהם מחר לא מגיעים לגן, אצלי זה לא יעבוד.

אסיף איזק: אני, בהחלטה שלי, הכשרתי את הקב"ט שלי, שלושה-ארבעה מתוך הצוות שלו, צוות של מקצוענים, והם מבצעים את החקירות, הם עושים את הסגירות.

אסיף איזק: תוך שעה אני סוגר חקירה אפידמיולוגית וזה מה שמוריד את הגרף.

אסיף איזק: בשש אחרי המלחמה שייקחו אותי לתחקור אבל כך אני סוגר מעגלים מהר.

אסיף איזק: ונכון, הוצאנו עכשיו עוד הרבה מאוד אנשים לבידוד, כמובן אל מול הרופאה המדהימה הנפתית שלנו, שמאשרת את כל התחקורים.

אסיף איזק: אבל ברגע שמאמינים במנהיגות, מאמינים בקב"ט שלי, באגף הביטחון, החקירות נסגרות תוך שעה, ואני מודד את זה.

אסיף איזק: אני חייב להגיד לכם, גם בסגר הראשון לא חיכיתי למדינה כדי לסגור את גני הילדים.

אסיף איזק: היה לי גן ילדים בגבע הכרמל שבמוצאי שבת סגרתי אותו.

אסיף איזק: סגרתי אותו, לא חיכיתי למדינה.

אסיף איזק: אני אומר לכם שהסמכויות צריכות לעבור אלינו.

אסיף איזק: אני יודע לעבוד מול מנהל המחוז שלי של משרד הבריאות, מה צריך לפתוח ומה לא צריך לפתוח, ולמה אני צריך לחכות שהסטטיסטיקה במדינה תתיישר כדי שאני אוכל לפתוח גני ילדים?

אסיף איזק: למה?

אסיף איזק: למה?

אסיף איזק: האחריות עלי גם כך בשוטף היא ענקית, למה אני צריך את כל הסטטיסטיקה הארצית בשביל לפתוח גן ילדים אצלנו?

אסיף איזק: אני לא מצליח להבין את זה.

אסיף איזק: וזה רק דבר אחד.

אסיף איזק: זה חייב לעבור אלינו.

אסיף איזק: גם סמכויות החינוך, החקירות, גם התקציבים לדוברות, ובכלל התקציבים.

אסיף איזק: תנו לי תקציב.

אסיף איזק: מה הקשר למדד הסוציו-אקונומי שלי?

אסיף איזק: שיהיה תקציב שיושב – יש לנו חפ"ק שיודע לנהל את זה, מנהל את זה יום-יום עם צוות הקורונה שלי.

אסיף איזק: אל מול השותפים שלי במשרד החינוך, במחוז, משרד הפנים במחוז, אנחנו יודעים להתנהל לבד בתוך הדברים האלה.

אסיף איזק: אותו דבר לגבי סגירת בתי כנסת.

אסיף איזק: למה אתם תקבעו לי אם אני אסגור בתי כנסת או לא?

אסיף איזק: אני לא מצליח להבין.

אסיף איזק: אם אני יודע שיישוב כתום אני סוגר את בית הכנסת, אני סוגר אותו והם יתפללו בחוץ.

אסיף איזק: והם מבינים אותי, ויש לי שיח עם הרבנים, שיח שוטף.

אסיף איזק: שיח שוטף.

אסיף איזק: אני נפגש עם כל ההנהגה הדתית לפני ישיבות מטה.

אסיף איזק: למה אני צריך שמשרד הדתות או משרד הבריאות יכתיב לי שביישוב ירוק צריך לסגור את זה?

אסיף איזק: אני לא מבין.

אסיף איזק: גם לגבי חתונות.

אסיף איזק: מתחתנים פה אצלי.

אסיף איזק: כאן במועצה.

אסיף איזק: בדשא של המועצה.

אסיף איזק: בלי כסף.

אסיף איזק: 20 איש.

אסיף איזק: עשינו את זה בין הראשונים בארץ.

אסיף איזק: אפשר להתחתן.

אסיף איזק: פתחנו מה שנקרא אצלנו "מוזה האב".

אסיף איזק: מאפשרים לכל העצמאיים בחוף הכרמל לבוא ולקבל שירותים בחינם במועצה, כל מי שהעסק שלו קרס, כל מי שצריך משרדים – אנחנו נותנים להם את הפתרון, זו אחריות שלנו.

אסיף איזק: לא חיכינו לאף אחד בעניין הזה וכך צריכה להתנהל כלכלה מקומית.

אסיף איזק: אותו דבר לגבי מלונות.

אסיף איזק: תנו לי אפשרות שיהיה מלון קורונה של הרשות.

אסיף איזק: אם יש לי חולה ביישוב "איקס", שאין לו מקום כי הבית עם הרבה ילדים אני אפנה אותו למלון בתוך הרשות.

אסיף איזק: אני יכול לעבוד כמשק אוטרקי בעניין הזה.

אסיף איזק: אותו דבר בחינוך.

אסיף איזק: אני יכול לפתוח מערכות חינוך ביישובים, תנו לי את האפשרות שזו, שהסתדרות המורים תיתן לי אפשרות, אני מלמד ביישובים.

אסיף איזק: למה צריך לחכות?

אסיף איזק: כך אני יכול לרוץ שנה.

אסיף איזק: זה המרתון שלנו.

אסיף איזק: אנחנו ניתן לכם את הפתרון, הפתרון נמצא אצלנו.

אסיף איזק: אפשר לעבוד יחד בשותפות - - -

יוליה מלינובסקי: ואם זה יצליח מי יקבל קרדיט?

יוליה מלינובסקי: אתה ולא מישהו אחר.

יוליה מלינובסקי: זו הבעיה.

אסיף איזק: אין מה לדאוג, אני לא רוצה קרדיט.

אסיף איזק: אני נבחר על פי המעשים שלי ברשות.

אסיף איזק: זה באמת לא מעניין אותי.

יוליה מלינובסקי: אמרתי את זה בציניות, אדוני.

אסיף איזק: זה המודל שלנו ואתו יצאנו לדרך.

אסיף איזק: הרכבת יצאה.

אסיף איזק: צריך להגיד את זה גם בקבינט הקורונה.

אסיף איזק: יש פה ראשי וראשות רשויות שהם המנהיגות האמיתית שצומחת מהשטח.

אסיף איזק: מאמינים לנו, סומכים לנו.

אסיף איזק: זה המתווה.

אסיף איזק: תנו לנו לעבוד.

אסיף איזק: למה שעצמאיים לא יעבדו אצלנו ברשות שהיא רשות ירוקה?

אסיף איזק: למה לסגור אותם?

אסיף איזק: אני לא מבין.

אסיף איזק: אני באמת לא מבין.

אסיף איזק: למה לעבוד עם 52- Bכשאפשר לעבוד נקודתית?

אסיף איזק: אפשר לנצח יחד אתנו.

אסיף איזק: תעשו את זה לא כמס שפתיים, תעבירו את האחריות אלינו.

אסיף איזק: אל תדאגו, הקרדיט יהיה של כולם.

אסיף איזק: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, אסיף, באמת יישר כוח.

יפעת שאשא ביטון: דיברת וכל מה שעבר לי בתחושה זה שלא צריך אפילו לעזור לכם, צריך רק לא להפריע.

אסיף איזק: אם אפשר לומר בבדיחות הדעת, כשהתחתנתי עם אשתי אמרתי: יש לי גנים טובים, הם יודעים לא להפריע, הילדים יהיו דומים לך, וכך זה יצא.

אסיף איזק: לפעמים זה מה שהממשלה צריכה לעשות, לא להפריע.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מאוד מקווה שהם יאמצו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני אבקש שגם התוכנית שהציג ראש מועצת חוף כרמל תעבור לממשלה ולקבינט הקורונה כדי שהם יוכלו לראות שאפשר לעשות את הדברים ובצורה נכונה וישחררו קצת סמכויות.

יפעת שאשא ביטון: אסיף, אני לא יודעת אם היית מתחילת הדיון אבל סיכמנו שבשבוע הבא נקיים דיון אך ורק בנושא השלטון המקומי כדי לראות איך נותנים לכם באמת את הסמכות והכלים לעשות את מה שאתה למעשה הצגת.

יוליה מלינובסקי: אתמול כבר ראיתי את מה שדיבר עליו אסיף.

יוליה מלינובסקי: יש כבר מרד אצל ראשי רשויות, תבינו את זה.

יפעת שאשא ביטון: כן, זה כבר קורה בכמה רשויות.

יוליה מלינובסקי: ראש העיר כרמיאל הודיע שהוא פותח ביום ראשון את מערכת החינוך והעסקים.

יוליה מלינובסקי: כבר נמאס לכולם.

יוליה מלינובסקי: אז על איזה אמון הציבור את מדברת אם כבר ראשי רשויות, שהם סמלי שלטון, לא כל כך מאמינים?

יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה בהתחלה, לא רק האזרחים, גם ראשי הרשויות כבר מקבלים את ההחלטות לעצמם והתפקיד שלנו רגע לפני שהכול מתפרק הוא לראות איך אנחנו מתחילים לדבר בהיגיון ומגייסים אותם חזרה מתוך שכל ולא מתוך כוח.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אסיף, בהצלחה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן נהיה בקשר בנושא הזה.

אסיף איזק: אנחנו יצאנו לדרך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור למירום שיף, יו"ר הנהגת ההורים הארצית.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

מירום שיף: אני מסכים עם פרופ' חגי לוין.

מירום שיף: שמעתי כל דבר שהוא אמר ואני חושב שהגיע הזמן שנתחיל להתעסק במערכת החינוך ונבין איך פותרים את הדבר הזה.

מירום שיף: התוכנית לחזרה של מערכת החינוך היא למעשה לא תוכנית לפתיחת מערכת החינוך, זו תוכנית לסגירת מערכת החינוך.

מירום שיף: המדינה ויתרה על תלמידי כיתות ה'-י"ב.

מירום שיף: היא ויתרה על דור שלם.

מירום שיף: לחשוב שמסעדות ומלונות ייפתחו לפני מערכת החינוך, בעיניי זה נורא ואיום.

מירום שיף: אי אפשר להמשיך עם תוכנית רק לפי לוחות זמנים וגילים.

מירום שיף: לא ניתן בכלל להיצמד למתווים כפי שהוצגו עד כה.

מירום שיף: הרי זה בבחינת לעשות את אותו דבר ולצפות שמשהו ישתנה במערכת ולכולנו ברור שזה לא רציונלי שדבר כזה יקרה.

מירום שיף: אנחנו לא נותנים רק ביקורת למערכת, אנחנו גם נותנים פתרונות למערכת, למרות שעד היום לא ראינו בכלל תוכנית חזרה של מערכת החינוך כי התוכנית צריכה לכלול גם איך עושים את זה, לא רק מתי כל שכבת גיל וגיל חוזרת ללמוד.

מירום שיף: אני כבר לא מדבר על ה'-י"ב, שהם כנראה לעולם לא יחזרו ללמוד כי מדובר על אמצע ינואר, באמצע השפעות, באמצע כל הדברים, באותה תוכנית ובאותו מתווה.

מירום שיף: כנראה שזה כבר לא יקרה לעולם.

מירום שיף: זאת אומרת, נאבד שנה וחצי לדור שלם שלא ילמד במערכת החינוך.

מירום שיף: אנחנו מבקשים מתווה ללא הדבקות המוניות, מתווה עם אחריות, שמותאם פר גיל, שלא יהיה דבר כזה שאיש צוות חינוך עובר בין 10 כיתות או בין 6 גנים, או חוג שעובר שם, ויכניסו את הילדים שלנו לבידודים.

מירום שיף: כי הבעיה במערכת החינוך היא לא רק תחלואה, התחלואה לא גבוהה, הבידודים הם הבעיה הכבדה ביותר בתוך מערכת החינוך.

מירום שיף: צריך לתת פתרון לפן הרגשי-החברתי.

מירום שיף: אנחנו רואים ילדים שאיבדו קשר אתם.

מירום שיף: מנהל בית ספר אומר: איבדתי קשר עם 45 ילדים, בני נוער, מישהו מבין את המשמעות של הדבר הזה?

יפעת שאשא ביטון: מירום, יהיו לנו דיונים בוועדת החינוך בדומה למה שהיה לנו, שם יהיה המקום לפתוח את הכול.

יפעת שאשא ביטון: בוא רגע נתייחס באסטרטגיית היציאה למה שאנחנו צריכים מחר בבוקר, ואני מניחה שאתם מסכימים אתנו שמה שצריך לקרות זה להודיע, לא מחר בבוקר אלא היום, שביום ראשון מעונות וגנים נפתחים, ובאותה נשימה אנחנו דואגים לחזרה של כיתות א'-ד', שמבחינת כל המחקרים אנחנו מבינים שאפשר להחזיר אותם בצורה נכונה וזהירה.

יפעת שאשא ביטון: בוא תתייחס לזה, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: ובאותה נשימה, כפי שמפורסם כרגע, כנראה שהדיון בקבינט הקורונה יידחה.

יפעת שאשא ביטון: אם זה נכון זה ביזיון.

מירום שיף: יפעת, אני מסכים אתך שחייבים להחזיר את הגנים אתמול.

מירום שיף: אני חושב שצריך להחזיר את ה'-ו'.

מירום שיף: חבר'ה, אין שם שום תחלואה יותר, רק צריכים לעשות את זה בצורה נכונה.

מירום שיף: צריכים לאפשר לילדים האלה להגיע לראות מבוגר.

מירום שיף: הם לא יכולים להישאר בבית.

מירום שיף: בסוף בצורה לגמרי אחרת, אבל ללא קשר לסיפור הזה, וזה לא יהיה ממחר בבוקר, אבל משרד הבריאות צריך לקבוע מועד סביר עם נתונים והיגיון מה עושים עם תלמידי י"א-י"ב.

מירום שיף: הילדים האלה צריכים לגשת לבגרויות בינואר.

מירום שיף: איך הם יחזרו ללמוד ב-10 בינואר?

מירום שיף: מי מצפה שזה בכלל יקרה?

מירום שיף: נכון, הם לא יכולים ללמוד באותה צורה שילדי כיתות א' ילמדו כי יש שם יותר הדבקה, אבל צריך לתת להם לעשות את זה.

מירום שיף: הקנייה בבית ספר, השאר בזום, בקבוצות קטנות של 12 ילדים.

מירום שיף: יש פתרונות לדברים האלה.

מירום שיף: זה לא שאין שום פתרון, יפעת.

מירום שיף: גם אי אפשר לוותר על ה'-ו'.

מירום שיף: לא יכול להיות שהם יחזרו באמצע ינואר.

יפעת שאשא ביטון: מירום, ודאי שזה לא הגיוני שהם יחזרו באמצע ינואר.

יפעת שאשא ביטון: אתה מכיר היטב את דעתי.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו רוצים להיות מאוד יעילים ופרקטיים ובשביל זה אנחנו נלווה את הממשלה בתהליך שהיא עושה, או אמורה לעשות, ואנחנו נדבר על מה שצריך לקרות מחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להחזיר את כיתות א'-ד' בלי שום בעיה על פי המחקרים, ואגב, אתה צודק שכל המומחים מדברים על כך שצריך להתייחס לבית הספר היסודי כמקשה אחת, ואפשר למצוא פתרונות גם לה'-ו' בצורה שגם אם זה לא יהיה בתוך בית הספר כי רוצים לחלק לקבוצות אז במוסדות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניכנס לשם אבל אנחנו רוצים להתייחס לנקודת הזמן שבה אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני פותחת סוגריים: יש דיווח – אומר ח"כ קוז'ינוב – לגבי החלטת הממשלה לדחות את קבינט הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אין לי מושג מה הם מחכים שיקרה כאן כדי להתכנס ולסגור את הדברים המיידים שאני אסכם ואומר בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת, לא נפתור את כל הבעיות בנקודת הזמן הזה, תנסה להתכנס לרעיון מסכם ובדיונים הבאים כמובן נתקדם הלאה.

מירום שיף: אנחנו מבקשים שהגנים ובתי הספר היסודיים יחזרו מידית.

מירום שיף: אני רוצה מתווה שיהיה ברור שהוא מונע הדבקה המונית, שאנחנו מוציאים את הבעיות של מערכת החינוך היום שגורמות להדבקה של יותר ומכניסה המון ילדים לבידוד, לעשות את זה בצורה מסודרת ובאופן מידי.

מירום שיף: אני קורא למשרד הבריאות ולמשרד החינוך, בואו תכנסו את כולנו.

מירום שיף: אתמול שמענו שאין אף אחד שיודע בכלל איך המתווה הולך לקרות.

מירום שיף: זה גם לא יכול להיות, כמו שאמר פה ראש המועצה המקומית, שבאמת הדברים יקרו ממוצאי שבת ליום ראשון.

מירום שיף: לא חייבים להמתין לרגע האחרון.

מירום שיף: מגיע להורים, למאות-אלפי הורים, לדעת מה הולך לקרות בשבוע הבא.

מירום שיף: בסך הכול המטרה היא שהם יחזרו לעבוד, איך הם יעשו את זה אם מודיעים להם כל דבר בשנייה האחרונה?

מירום שיף: איזו מין שיטה זו?

מירום שיף: למה להביא אותם למצבים – ושמענו את כל הגורמים האחרים – ללא פרנסה, ללא חינוך?

מירום שיף: אני לא מבין לאן רוצים להוביל את הדבר הזה.

מירום שיף: פשוט נורא.

מירום שיף: צריך לעשות את זה בזהירות ובצורה מדויקת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, מירום, אנחנו כמובן עוד ניפגש בפגישות הבאות כדי לראות איך אנחנו מחזירים את המערכת שלב אחר שלב.

אנדרי קוז'ינוב: בהמשך למה שמירום אומר, יש כמה צעדים שהופרחו לאוויר, אני לא יודע מה רמת הישימות שלהם או האם ינסו ליישם אותם, וזה בדיקות סקר למורים, במיוחד למורים בסיכון, לתלמידים בגילים הגבוהים.

אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו שוב ניזכר באותו נתון שב-60% מבתי הספר, אפילו שהיה בהם מאומת לא נמצא מאומת נוסף, זה מוריד את רמת הסיכון לחלוטין.

אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו נסתכל על הערים הגדולות, בית ספר שכונתי מאכלס לרוב את הילדים מהבתים המאוד סמוכים לבית הספר – יש בתי ספר אזוריים אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא נכון של בדיקות סקר, גם של תלמידים וגם של הצוות, כמו שעושים במוסדות לגיל השלישי.

אנדרי קוז'ינוב: וגם בהתאם לדיפרנציאציה.

אנדרי קוז'ינוב: ביישוב ירוק אין שום סיבה שבית הספר לא יעבוד בגלל שברמה הארצית נתוני התחלואה עדיין גבוהים.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא מתייחס רק לא'-ד', זה מתייחס גם לכיתות יותר גבוהות.

יפעת שאשא ביטון: ברור שצריך להחזיר את כולם באיזשהו שלב ולמצוא את הדרך, או לפחות שייפגשו מורים פעמיים-שלוש בשבוע.

יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת שאנחנו קצת מתרחקים.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו-עכשיו יש עסקים שמדממים ויכולים לחזור.

יפעת שאשא ביטון: הם מדממים סתם.

יפעת שאשא ביטון: פשוט בלי שום סיבה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני כל כך מבקשת שננסה רגע להתמקד במה שנכון ורלוונטי למחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתכנסים פה הרי עוד שבוע ואנחנו נוכל תמיד לקדם את השלבים הבאים.

אנדרי קוז'ינוב: עסקים, גנים, א'-ב'.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אני אקריא את כל הרשימה שציינו כאן ואנחנו נבקש פתיחה מידית.

יפעת שאשא ביטון: דוד שפרכר, בבקשה.

דוד שפרכר: בוקר טוב, גברתי, קודם כל אני באמת רוצה להודות על כינוס הוועדה.

דוד שפרכר: אני רוצה לחזור למילים הראשונות שפתחת אתן את הוועדה הבוקר כאשר הדגשת את החשיבות של אמון הציבור בכל הקשור במאבק במגיפה הנוכחית.

דוד שפרכר: אני מופיע הרבה מאוד זמן כבר בוועדה בנושא מתווה לפתיחת השמיים בשם שני המטות של הצלת תיירות חו"ל ועתיד התיירות.

דוד שפרכר: באחד מהישיבות שהתקיימו בסוף חודש אוגוסט המלצת למשרד הבריאות להתחיל בהתדיינות מקצועית אתי בנושא המתווה.

דוד שפרכר: אנחנו התחלנו את הדיונים האלה אבל לצערי הרב – וזה באמת מתחבר לנושא אמון הציבור – לא הייתה שום המשכיות.

דוד שפרכר: לדוגמה, דיברנו על הקמת מעבדה לבדיקות בנמל התעופה בן גוריון ויצא מכרז של רשות שדות התעופה, המעבדה הייתה אמורה להיפתח ב-15 באוקטובר – כלומר בעוד יומיים – היא לא תיפתח בעוד יומיים.

דוד שפרכר: דיברנו גם כן על הנושא שח"כ מלינובסקי הגדירה הבוקר כנושא מאוד חשוב, נושא קיצור תקופת הבידוד, הוא גם מאוד-מאוד רלוונטי בנושא של נסיעות.

דוד שפרכר: מן הראוי לציין לדוגמה שרק אתמול האיחוד האירופי קיבל המלצה שמופנית לכל 27 מדינות האיחוד האירופי שבה הוא דגל בהגברה מאוד משמעותית של בדיקות קורונה על פני בידוד חובה.

דוד שפרכר: מה שהייתי מאוד מעוניין פה בוועדה זה שתצא החלטה, המלצה, בקשה – אני לא יודע איך לכנות את זה – מול משרד הבריאות עכשיו להיכנס אתנו לשותפות דיונית שנוכל באמת לשבת אחד עם השני, הם בצד המדעי, אנחנו כמומחים ברגולציה תיירותית ותעופתית, כדי להגיע למתווה מוסכם, ברור וגם מאוד מהיר.

דוד שפרכר: אני חייב להזכיר שאני מדבר פה על תעסוקה של עשרות-אלפי אנשים שמתחילת חודש מרס הם הראשונים שהפסיקו לעבוד ורובם מעולם לא חזרו.

דוד שפרכר: זו הקריאה.

דוד שפרכר: אני יודע גם שמתוכנן דיון מיוחד בנושא התיירות ופתיחת השמיים אבל לקראת אותו הדיון הייתי כל כך רוצה שתצא מהוועדה קריאה למשרד התיירות, לבכירים, פרופ' גרוטו וד"ר שרון אלרעי, לשבת אתנו ושנוכל לבנות ממש שותפות חדשה כדי להגיע למתווה מסוים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, דוד.

יפעת שאשא ביטון: אתה מחפש היגיון במקום שבו – נציגת משרד הבריאות אמרה בעצמה – אין היגיון.

יפעת שאשא ביטון: אמרה: אין היגיון אפידמיולוגי בהפסקת התעופה, אנחנו עושים את זה מטעמים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: בזמן שאנחנו נלחמים בנגיף ובמקום לטפל בעניין הזה ובמשברים שהוא יוצר, החליטו לטפל בשוויוניות.

יפעת שאשא ביטון: זו הזדמנות להעביר מסר למשרד הבריאות: תתחילו בלטפל בשוויוניות בין בתי חולים בפריפריה למרכז.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים אותם גם לטיפול בנגיף, אנחנו נרוויח פעמיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתכוונים לדרוש שהתעופה תחזור באופן מידי, במיוחד לאור העובדה שנאמר כאן בריש גלי על ידי משרד הבריאות שאין שום סיבה לסגור אותה, וכפי שאמרת, אנחנו נקיים דיון על הנושא של התעופה כי אנחנו נרצה לבחון גם את הבחירה של הערים הירוקות, מה עומד מאחורי הבחירה הזו, על בסיס איזה נתונים וחישובים זה נעשה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה בצורה מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' אדלר, בבקשה.

יהודה אדלר: שלום לכולם.

יהודה אדלר: קצרה היריעה.

יהודה אדלר: אני חושב שכבר דיברנו הרבה פעמים על כך שהממשלה שלנו לא הצליחה להכיל את האירוע הזה.

יהודה אדלר: אני רואה איך חברי ממשלה ואחרים גאים בירידה בהידבקות, זו באמת גאונות לעשות סגר, המדינה הראשונה בעולם המערבי שהגיעה לסגר שני.

יהודה אדלר: אני מסכים עם כל מילה שאמר ידידי פרופ' חגי לוין, הוא אומר את זה לא בפעם הראשונה.

יהודה אדלר: אנחנו עדים לחוסר אסטרטגיה, חוסר ראייה וחוסר הבנה של האירוע.

יהודה אדלר: אני גם חייב להגיד דבר שאף אחד לא אמר אבל כולם כותבים, אתם יודעים מתי התחיל להתערער האמון של האזרחים בממשלה שלנו ובכנסת?

יהודה אדלר: מישהו זוכר מתי?

יפעת שאשא ביטון: כן, ביציאה מהסגר, כשההנחיות הפסיקו להיות עם איזשהו רעיון מסדר.

יהודה אדלר: אז יתרה מכך.

יהודה אדלר: נכון, אנחנו באותו תאריך, בערך במרס-אפריל, וגם המחקרים מראים את זה, זה היה ביום שבו ראש הממשלה, הנשיא, אחרים – אחד מהם דיבר כאן בוועדה – פשוט לא שמרו על ההנחיות.

יהודה אדלר: כשהעם רואה שהמנהיגים שלו לא שומרים על ההנחיות אז הוא גם לא שומר על ההנחיות.

יהודה אדלר: אגב, אחת הסיבות שלא שומרים על ההנחיות היא מורכבות ההנחיות.

יהודה אדלר: אבל חוסר האמון היום של הציבור הישראלי במנהיגים הגיע לשפל מדרגה שאני לא זוכר כדוגמתו מאז יום הולדתי.

יהודה אדלר: אנחנו במשבר כלכלי-רפואי אבל גם נפשי-חברתי.

יהודה אדלר: מה שדובר כאן על מערכת החינוך הוא כל כך נכון, ומה שמדהים אותי שלא מבינים שעד שמערכת החינוך לא תחזור לפעילות גם ההורים יישארו בבית וגם הכלכלה שלנו מתמוטטת.

יהודה אדלר: יש לנו כאן דור עניים חדש ומערכת החינוך חייבת כמה שיותר מהר לחזור לפעילות.

יהודה אדלר: כתבה כאן מי שכתבה שא'-ו' זה אותו דבר והיא צודקת, זה לא א'-ד'.

יהודה אדלר: יפעת, הייתה לנו ישיבה עם ועדת החינוך בשעתו ואת שאלת את השאלה הזו.

יהודה אדלר: א-ו', כולל התיכונים, מפסידים את כל השנה.

יהודה אדלר: אני כבר לא מדבר על הגדלת הפערים, על בעיות חברתיות, על בעיות התפתחויות, כל אלה ידועים לכולנו.

יהודה אדלר: קודם כל, חייבים תוכנית אסטרטגית של כל סקטור וסקטור.

יהודה אדלר: ראשי הערים צריכים להיות הפרויקטים של הנושא, הוכח שהם מטפלים בזה הכי טוב.

יהודה אדלר: חייבים לתת את הדעת ולפתוח כמה שיותר מהר את מערכת החינוך.

יהודה אדלר: כל נושא המענקים ומשרד האוצר זו בדיחה, כמו שנאמר כאן.

יהודה אדלר: אנשים מגישים בקשות, לא מקבלים אפילו תשובות ולא מקבלים את המענקים.

יהודה אדלר: בקיצור, התרופפות של כל המערכת.

יהודה אדלר: והדבר שמבחינתי כרופא הוא הכי כואב: לקחתם פרויקט, הנציג החמישי הסכים להיות פרויקטור, הוא לא יועץ, הוא פרויקטור, פרויקטור הוא מנהל – לא מקשיבים לו.

יהודה אדלר: אם היו מקשיבים לו אני מעריך, לא בטוח, שלא היינו מגיעים לסגר השני.

יהודה אדלר: המצב במדינה שלנו הוא בכי רע ועד שלא יתחילו לעבוד כאן נכון, בדיוק כמו שחגי אמר, בתוכנית אסטרטגית, לדבר בגובה העיניים, רשות הסברתית אחת של כל משרדי הממשלה, אנחנו נגיע גם לצערי לסגר שלישי.

יהודה אדלר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים, פרופ' אדלר.

יפעת שאשא ביטון: מישל חי פרידמן, בבקשה.

מישל חי פרידמן: רבותי, למי מכם אין ילד או ילדה שרוקדים?

מישל חי פרידמן: לנו סוף אוקטובר ונובמבר יהיה כבר מאוחר יותר.

מישל חי פרידמן: שלום לחברי הוועדה והממשלה, תודה שנתתם לי את ההזדמנות לדבר כאן היום.

מישל חי פרידמן: שמי מישל חי פרידמן, בעלת סטודיו למחול בקריית אונו מזה 18 שנים.

מישל חי פרידמן: אני כאן היום כדי לייצג את העמותה למחול ותרבות הגוף.

מישל חי פרידמן: כיום יש אלפי מרכזים וסטודיואים פרטיים העוסקים במחול ובתרבות הגוף, התנועה, פילאטיס, יוגה ושיעורים שיקומיים.

מישל חי פרידמן: מדובר בענף שרוב רובו בבעלות ובניהול של נשים, נשים חזקות שמייצרות כ-100,000 מקומות עבודה.

מישל חי פרידמן: כרגע אנחנו מחזיקות עם השיניים את העסק, שכן כל יום שעובר הסיכוי שלנו לחזור לשמור על העסק ולשקם אותו קטן יותר ויותר וזה סוגר עלינו.

מישל חי פרידמן: אנחנו לא מצליחים להשתקם מההריסות.

מישל חי פרידמן: אני רוצה לתת לכם את הנגיעה שלנו מתוך כל השיח על הנוער והילדים שאנחנו רואים אותו כל כך מקרוב.

מישל חי פרידמן: אנחנו רואים ילדים שיושבים בבתים במשך חודשים ארוכים ללא פעילות, ללא אוזן קשבת, ללא חברה, ותבינו, אנחנו לא נותנים שיעורי ריקוד, אנחנו ערך עליון עבורם, אנחנו המהות שלהם, אנחנו בונים להם את הזהות.

מישל חי פרידמן: ברגע שלוקחים לילד את הזהות שלו ואת המהות שלו אתה מכבה אותו באופן אוטומטי בכל כך הרבה מובנים.

מישל חי פרידמן: כנ"ל גם לאישה שלוקחים לה שעה אחת, שעה אחת, של שקט עבור עצמה, גם אותה אתם מכבים.

מישל חי פרידמן: ומה אנחנו מקבלים?

מישל חי פרידמן: ואנחנו רואים את זה, חברים יקרים, אנחנו מקבלים נוער מדוכא, ילדים עם הפרעות קשב שרק מתחזקות, חוסר יציבות נפשי, השמנה, דימוי עצמי נמוך, והכי מסוכן מבחינתנו זה נוער וילדים משועממים שמחפשים ריגושים במקומות קשים ולנו כחברה יהיה קשה לתקן את זה.

מישל חי פרידמן: אנחנו נקבל ילדים שמנים, מדוכאים, מתוסכלים וחסרי כישורים חברתיים.

מישל חי פרידמן: אנחנו נקבל נשים שהן בחרדה, בבדידות קשה ובדעיכה ברורה פיזית ומנטלית.

מישל חי פרידמן: חבר'ה, בואו, השנה לא יהיה חיסון לקורונה.

מישל חי פרידמן: לא יהיה חיסון לקורונה.

מישל חי פרידמן: אנחנו עומדים בתקנים הכי מחמירים ואפילו מעבר.

מישל חי פרידמן: אנחנו יודעים מי היה, באיזו קפסולה, מתי הוא נכנס, מתי הוא יצא.

מישל חי פרידמן: אנחנו יודעים איפה הוא עמד, ברמה שכזו.

מישל חי פרידמן: לכן אנחנו דורשים במידית לחזור לעבודה על מנת לשקם את ההתדרדרות של הילדים והנוער.

מישל חי פרידמן: אנחנו נפלנו בין הכיסאות בנושא הפיצויים ובנושא המענקים, לפחות תנו לנו לשקם את העסק, לראות משהו, לראות איכשהו, כי סוף אוקטובר מבחינתנו זה כבר אבוד.

מישל חי פרידמן: זה אבוד.

מישל חי פרידמן: אנחנו בפצצת זמן מתקתקת כל הזמן.

מישל חי פרידמן: אני מבקשת מכן, חברי הוועדה, אנא מכם, עזרו לנו, התחשבו בנו ואנחנו נעזור לילדים ולנוער.

מישל חי פרידמן: אנחנו נדע לקחת את זה ואנחנו נדע לתת להם את הבמה הנכונה והבטוחה לצד הקורונה.

מישל חי פרידמן: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, מישל.

יפעת שאשא ביטון: כן, זו מצוקה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני שומעת אתכם עוד מהגל הראשון ומהיציאה אז, איכשהו אתם נשארתם לסוף ואז מיד זה נסגר, כך שהמצוקה רק הולכת ומתמשכת.

יפעת שאשא ביטון: אני צריכה להזכיר שההחלטות מתקבלות בממשלה אבל אנחנו נעשה הכול מול הממשלה כדי שיתקבלו ההחלטות הנכונות.

יפעת שאשא ביטון: בדיון הקרוב כבר אנחנו נעלה את כל נושא חוגי הילדים, הספורט, כדי לראות איך אנחנו מסייעים שם.

מישל חי פרידמן: זה מאוד-מאוד חשוב.

מישל חי פרידמן: גם ילדים וגם נוער, ואנחנו גם ערים וחשופים לנשים שנמצאות במצוקה מאוד קשה.

מישל חי פרידמן: לא מספיק שהן עם הילדים כל היום בבית, הן חייבות את האוויר שלהן.

מישל חי פרידמן: גם לגבי הילדים והנוער, אנחנו יכולים להכיל את זה, תנו לנו.

מישל חי פרידמן: אנחנו נפעיל את זה.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה, מישל, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: שי ברמן, בבקשה.

שי ברמן: שלום.

שי ברמן: קצת על הנושא של הטייק-אווי כדי לאפיין בעצם מה זה טייק-אווי ועל איזה עסקים מדובר.

שי ברמן: אנחנו מדברים על העסקים האורבניים שנמצאים באוויר הפתוח, זה הפלאפל, זה השווארמה, זו הפיצה השכונתית.

שי ברמן: בדרך כלל עסקים שנושא השליחויות – לפחות לגבי פלאפל ושווארמה – פחות זמין עבורם, בטח בפריפריה, ששם שירותי השליחויות פחות מפותחים וגם פחות נמצאים מבחינה תרבותית כאיזשהו חלק מהדנ"א.

שי ברמן: סך הכול מדובר בסדר-גודל של 3,000 עסקים ומעל 20,000 עובדים שעובדים בעסקים האלה.

שי ברמן: הפתיחה של הטייק-אווי תאפשר להם איזשהו אופק כלכלי, גם כי שאר המסעדות והעסקים שלנו סגורים וזה שרק הם פתוחים בעצם יאפשר להם לעבוד ובאמת להתפרנס עם איזשהו סיכוי לעבוד לפי מודל כלכלי סביר.

שי ברמן: הטייק-אווי לא עוזר לרוב גורף של הענף, שזה המסעדות, בתי הקפה היותר גדולים, של 30-40 מקומות ישיבה ומעלה.

שי ברמן: אין היגיון כלכלי להפעיל את הספינות האלה רק כדי למכור טייק-אווי, זה לא כלכלי.

שי ברמן: לכן אנחנו מדברים פה רק על העסקים הממש קטנים, הזעירים, ומאפשרים להם איזשהו אופק.

שי ברמן: דרך אגב, הצעת המחליטים הראשונית לקבינט הקורונה בסגר השני הייתה עם טייק-אווי, באיזשהו שלב זה הורד, אנחנו לא יודעים למה, אבל אנחנו חשים שזו החלטה שהתקבלה מטעמים פוליטיים וזו החלטה שצריך לשנות אותה אתמול, לא מחר, אולי אפילו היום, ולתקן את האבסורד הזה.

שי ברמן: בסופו של דבר – ואנחנו אנשים שמנסים לנהוג לפחות כלפי הציבור שלנו בצורה אחראית – אם זה לא ישונה אז הציבור ישנה את זה לבד, ואנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.

שי ברמן: אנחנו רוצים לתקן את זה דקה לפני ולא לשים את הציבור שלנו בתור עבריינים בעל כורחם, בתור פורעי חוק.

שי ברמן: לכן הדבר הזה צריך להיות מתוקן מידית.

שי ברמן: לגבי התוכנית הכוללת של יציאה מהסגר, אמר את זה גם דולברג לפניי, יש פה בעצם זניחה מוחלטת של תוכנית הרמזור.

שי ברמן: מסתכלים בצורה רוחבית על כל המדינה ועל נתוני הדבקה, לא מסתכלים בצורה דיפרנציאלית על ערים מסוימות.

שי ברמן: אם לצורך העניין חיפה נקייה ובתל אביב יש תחלואה, אז למה לא לפתוח את חיפה?

שי ברמן: הדבר הזה כבר לא תופס מים.

שי ברמן: צריך להבין את זה.

שי ברמן: הממשלה צריכה להבין את זה.

שי ברמן: יש פה 9 מיליון אפידמיולוגים במדינת ישראל, אי אפשר לעבוד עלינו, אנחנו מבינים כבר מה צריך לעשות, אנחנו רואים מה קורה בעולם, ולעשות עכשיו מין תוכנית כזו שקובעת איזשהו כלל רוחבי – אנחנו חוזרים פה לנקודת אפס, חוזרים על טעויות עבר, זה משהו שאי אפשר לקבל אותו.

שי ברמן: לכן, התוכנית הזו, שיש בה גם מידה מסוימת של היגיון בכל ההיבט הזה של חוסר דיפרנציאליות והתעלמות משיטת הרמזור, זו טעות קשה שלא תתקבל על ידי הציבור ואתם צריכים לתת את הדעת על כך.

שי ברמן: אני מודה לך על הדיון ואני מקווה שהדברים שלי יישמעו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, שי.

יפעת שאשא ביטון: הדברים בהחלט נשמעו וימשיכו להישמע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו גם שאנחנו נקיים דיון לגבי הנושא של הרשויות המקומיות כבר בשבוע הבא כדי להגביר את הלחץ.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שתוכנית הרמזור צריכה לחזור מידית.

יפעת שאשא ביטון: היא צריכה להיות חלק אינטגרלי מאסטרטגיית היציאה מהסגר כדי לאפשר, לא את מה שראינו רוחבית או כפי שהציגו במשרד הבריאות, אלא משהו קצת יותר ריאלי שיוכל בסוף גם לזכות בשיתוף הפעולה שלכם.

יפעת שאשא ביטון: ציפי ברנד, עיריית תל אביב, בבקשה.

ציפי ברנד: תודה, יפעת, ששוב את נותנת לי פה את ההזדמנות לעלות את המחשבות שלנו, ומעבר למחשבות, את הדברים שאנחנו עושים בפועל.

ציפי ברנד: קודם כל, הדיון הזה בשבוע הבא הוא מבורך.

ציפי ברנד: אני חושבת שצריך להעביר כמה שיותר סמכויות.

ציפי ברנד: יש לנו את היכולת כעירייה לעשות הרבה יותר ממה שהיום הממשלה נותנת לנו לעשות על מנת להקטין באמת את התחלואה, לטפל בכל הסיטואציה של העיר שלנו ובכלל לטובת הסימון של עיר ירוקה.

ציפי ברנד: חשוב לי לומר שוב, אני יודעת שהדיון הזה היה לגבי מערכת החינוך יותר בהתחלה, אבל צריך להסתכל על הילדים ועל מערכת החינוך ולחשוב בחשיבה ארוכת טווח, על שגרת הקורונה.

ציפי ברנד: זה לא יאמן.

ציפי ברנד: אנחנו יכולים להיות מוכנים בפתיחת הגנים.

ציפי ברנד: אני אפילו הצגתי פה לך את מתווה "פתוח-בטוח" שהכנו לכיתות בטוחות, תכף אני אגיד עליו מילה, אבל אנחנו לא יכולים להתנהל בחשיבה מרגע לרגע, במהלכים מיידים.

ציפי ברנד: אני חושבת שברור היום לכולם שיש פה מדינה שנמצאת בשגרת קורונה לפחות עד סוף שנת הלימודים הנוכחית, יוני 2021, וכל מתווה שנעשה צריך להיראות בראייה ארוכת טווח כזו.

ציפי ברנד: זה לא כל כך ארוך טווח אבל לפחות משהו שנותן איזשהו אופק.

ציפי ברנד: לכן, דיברנו על כיתות בטוחות, כשהכוונה שלנו זה על רצף של צוותים, צוותים קבועים שנמצאים עם הילדים, לא מתחלפים.

ציפי ברנד: אני אפילו אמרתי, גם אחרי שיחות עם הורים וגם שיחות בתוך הרשות, שאפשר לוותר על יום שישי בשביל להרוויח את זה.

ציפי ברנד: זו החלטה.

ציפי ברנד: צריך להיכנס פה ראש בראש למשא ומתן ארוך מול הסתדרות המורים, הגננות וכו', ולהציג מתווה שעושה שכל ומאפשר באמת למידה ארוכת טווח, ולא להוציא ולהחזיר ולהוציא ולהחזיר את המערכת ולשגע את כולם.

ציפי ברנד: הנפגעים הראשיים קודם כל, חוץ מציבור ההורים, שכמובן המשק נפגע, הכלכלה נפגעת, חוסר סבלנות וכל ההיבטים הנפשיים, הם הילדים בעצם.

ציפי ברנד: הם נפגעים מאוד רציניים של הדבר הזה.

ציפי ברנד: במסגרת מהלך החשיבה הזו צריך להכניס את הצבא, את פיקוד העורף – שיש לו את הכוחות, יש לו את החיילים, רק אין לו את ההוראה – ואת המכינות הקדם-צבאיות.

ציפי ברנד: יש כוח אדם, לעבות את מערכת החינוך על מנת שניתן יהיה עכשיו להפעיל אותה עד יוני 2021 ברצף.

ציפי ברנד: זה המתווה, זה הרעיון.

ציפי ברנד: כמובן, לצדו נושא הבדיקות לאנשי הצוות.

ציפי ברנד: לנו למשל בעיר יש מערך שלם שהקמנו של חקירות אפידמיולוגיות.

ציפי ברנד: לפיקוד העורף יש מערכי בדיקה, אמנם בשכונות מסוימות, אפשר להרחיב את זה לטובת צוותים, אני שוחחתי אתם.

ציפי ברנד: אנחנו צריכים את האור הירוק.

ציפי ברנד: זו ההמלצה שלנו – ללכת על כיתות בטוחות כמה שיותר מהר ולפתוח את המערכת עם אופק, אופק רחוק.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ציפי.

יפעת שאשא ביטון: אחרון הדוברים זהר אשכר ולאחר מכן אני אסכם.

יפעת שאשא ביטון: מי שביקש רשות דיבור היום ולא דיבר יקבל קדימות בדיון הבא.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, זהר.

זהר אשכר: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זהר אשכר: אני רוצה לומר מספר דברים: קודם כל, דוד שפרכר כבר דיבר על ענף התעופה.

זהר אשכר: ענף התיירות באמת הושבת ראשון.

זהר אשכר: אנחנו שומעים כבר חודשים, כפי שבהתחלה שמענו, על תו כחול, שבסופו של יום לקחו את התו האירופי והעתיקו אותו, אבל נתנו לנו לנסוע לשתיים וחצי מדינות.

זהר אשכר: ואז, בשם השוויוניות, שמזמן לא ראינו אותה במקומותינו, סגרו את זה.

זהר אשכר: סגרו את זה.

זהר אשכר: למה?

זהר אשכר: אף אחד לא יודע.

זהר אשכר: יושב משל"ט, שום דבר לא קורה עם המשל"ט הזה.

זהר אשכר: אם הם לא יודעים במשך חצי שנה לכתוב מתווה לפתיחת שמיים שיתפטרו, שיפסיקו לקחת את כספי הציבור ויתנו לאנשים מקצועניים לעשות את העבודה.

זהר אשכר: אם האנשים האלה לא יודעים לכתוב תוכנית עבודה – לא מדובר על לפתוח את השמיים – שילכו הביתה.

זהר אשכר: לא יכול להיות שהשרה מתעסקת בפוליטיקה ולא בנו.

זהר אשכר: היא צריכה להתעסק בנושא התעופה והתיירות.

זהר אשכר: לא יכול להיות שהאנשים האלה יתעסקו בכל השטויות שבעולם ולא במה שצריך.

זהר אשכר: משרד הבריאות אומר:

זהר אשכר: אפשר לעשות בידוד 5 ימים אבל אז משרד התחבורה לא יודע על זה.

זהר אשכר: יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה?

זהר אשכר: מה קורה?

זהר אשכר: מה קורה לנו במדינה?

זהר אשכר: הרי פרופ' גרוטו אמר כבר בחודש אוגוסט: ניתן לפתוח את התעופה.

זהר אשכר: בדקנו את זה, אנחנו יודעים שבמטוסים ישנם מסננים שלא מעבירים שום דבר.

זהר אשכר: גם בטיסה המפורסמת בחודש מרס של "לופטה

זהר אשכר: נזה" לא הייתה הדבקה, היו אנשים חולים ולא הייתה הדבקה.

זהר אשכר: יחד עם זאת, אנחנו רואים שהתעופה סגורה.

זהר אשכר: בואו אני אזכיר לכם, אנחנו המדינה האדומה, אצלנו מסוכן להסתובב.

זהר אשכר: יחד עם זאת, ישנם תיירים שרוצים להגיע לארץ, אם ישראליים ייסעו לחו"ל כנראה שהם יהיו פחות בסכנה, אבל את מכירת כרטיסי הטיסה סגרו.

זהר אשכר: מה זה אומר?

זהר אשכר: שבן אדם שכבר רצה לקנות לשניים וחצי היעדים שיש כרטיסים, לא יקנה אחר כך.

זהר אשכר: זאת אומרת, גם משרדי התיירות או משרדי הנסיעות שכבר מכרו כרטיסים מאבדים את אמון הציבור.

זהר אשכר: לאן המדינה מנסה לרסק אותנו?

זהר אשכר: למה הם מתעסקים בפוליטיקה?

זהר אשכר: למה הם לא מתעסקים בעיקר?

זהר אשכר: העיקר זה אנשים שיושבים בבתים.

זהר אשכר: להזכירכם, 40,000 אנשים יושבים בבית, ובאופן עקיף 250,000 איש, שזה החל מהצימרים ומכל המקומות שיש פה בארץ.

זהר אשכר: אני מבקש שמהוועדה הזו תצא קריאה.

זהר אשכר: אנחנו הציבור, מגיע לנו לקבל אנשי מקצוע.

זהר אשכר: אם המשל"ט לא יודע לעשות את זה, אם הם לא מגייסים אפידמיולוגים נכונים, שיגייסו אנשים נכונים.

זהר אשכר: לא יעלה על הדעת.

זהר אשכר: יושב פה פרופ' שפרכר, ששלחו אותו כבר לאיחוד האירופי לעשות הסכמים בילטראליים ובסוף אמרו לו: לא, סתם.

זהר אשכר: תגידו, מה אנחנו צוחקים?

זהר אשכר: מה, אתם צוחקים מאנשים?

זהר אשכר: הבן אדן פרופסור ברמה בין-לאומית, עושה את כל העבודה עבורם ואז אומרים לו לא.

זהר אשכר: למה לא?

זהר אשכר: אף אחד לא אומר.

זהר אשכר: חברים, אנחנו נמצאים במדינה מתוקנת אז אנא מכם, תנו לנו אופק, תנו לנו לראות איך מתקדמים קדימה.

זהר אשכר: הסכמי שלום עם מדינות שלא נוכל לטוס אליהן לא עוזרים לנו.

זהר אשכר: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, זהר.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב מתנצלת בפני כל אלה שלא הספיקו להגיע אליהם, אנחנו אחרי שלוש שעות דיון ואני מבקשת ברשותכם לסכם בשלב הזה את מה שנאמר עד כה.

יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל בכך שאנחנו חייבים לנהל את משבר הקורונה לפי התפיסה של אחריות מתוך הבנה ושותפות, מתוך אסטרטגיה של זהירות ולא של פחד, להסתכל על כל המשבר בכללותו ולא רק על ההתמודדות עם נגיף הקורונה באופן ממוקד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהממשלה לאמץ את התוכנית שהוצגה כאן שנכתבה על ידי בכירי הרופאים והרופאות במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שתהיה התייחסות של אנשי הבריאות בצורה כתובה ומפורטת לתוכנית הזו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שתהיה התייחסות דיפרנציאלית בטיפול בהתפשטות הנגיף בצורה ממוקדת ולא רק ברמת היישוב אלא אפילו בתוך אזורים בתוך היישוב ולהחזיר באופן מידי את תוכנית הרמזור, שהיא תהיה הבסיס לאסטרטגיית היציאה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים להתייחס לנושא האכיפה באופן כזה שהיא תהיה ממוקדת, יעילה ולא כפי שהיא נעשית היום, על הדברים שבאמת ימנעו את התפרצות המחלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דורשים פתיחה מידית מתוקף התוכנית שאנחנו הצענו לכל ההגבלות שאין בהן שום היגיון אפידמיולוגי.

יפעת שאשא ביטון: את זה גם מכיר משרד הבריאות ואני אפרט כאן את מה שהעלינו בדיון: את הגבלת 1,000 המטרים, באופן מידי, היום.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שאנשים מחר לא יוכלו להתנייד; את כל מגבלות התנועה, שזה ריחוק מהבית, פתיחה מלאה של התנועה בכבישים, בדרכים; אנחנו מבקשים פתיחת מעונות וגנים ביום ראשון, כשההודעה תצא היום.

יפעת שאשא ביטון: צריך להפסיק עם הבלגן הזה שאנחנו מודיעים ברגע האחרון ואז גם אי אפשר לקיים את זה באותו היום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים להתחיל לעבוד בצורה יותר מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: טייק-אווי, גם כן באופן מידי.

יפעת שאשא ביטון: אפשר כבר ממחר בבוקר, אין שום סיבה לחכות עם זה; הנושא של רפואה משלימה שהעלינו.

יפעת שאשא ביטון: רפואה זו רפואה, בריאות זו בריאות, צריך לאפשר את זה; הצימרים, שאין שום היגיון שהם לא פועלים כשאנחנו מאפשרים לאנשים להיות סגורים בתוך הבתים שלהם במשך כל כך הרבה זמן; יציאה למרחבי הטבע, בכלל זה גם הנושא של חופי הים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר בהקשר הזה, נכון, יש הרבה מאוד אנשים שיוצאים היום לחופי הים, אנחנו יצרנו הגבלות שהן כל כך לא הגיוניות שהציבור לא עומד בהן ואנחנו פעם אחת מפסידים את הציבור ופעם שנייה גם נותנים לו את התחושה שהוא עבריין, שבעיניי זה לא פחות חמור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים פתיחה של בריכות ללא התקהלות מחוץ לבריכה, שיגדירו כמה אנשים יכולים להיות באותו זמן בבריכה.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד מבוגרים שזה מה ששומר על החיים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שכל הפניות שקיבלתי בנושא של הבריכות, וקיבלתי הרבה מאוד, הן מאנשים מבוגרים, בני 69, 74, 79, 84, אפילו אישה בת 93 שאמרה לי: זה מה שמחזיק אותי בחיים, זה הספורט שאני עושה, תנו לי לצאת לשם.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לייצר רצועות בזמן גם לאוכלוסייה בסיכון אל מול זמן אחר לכלל האוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שאין הדבקה בבריכות, שחררו את זה; חנויות במרחבים פתוחים וכל הנושא של התעופה, שהיה צריך להישאר פתוח, כפי שגם משרד הבריאות אמר בעצמו.

יפעת שאשא ביטון: את כל הדברים האלה אנחנו מבקשים באופן מידי ואנחנו יותר קוראים גם לממשלה להתכנס כבר היום ולקבל את ההחלטות האלה.

יפעת שאשא ביטון: החברה שלנו קורסת, העסקים מדממים, אנשים כבר בדחק נפשי עם הרבה מאוד מתח, אנחנו חייבים להתחיל לשחרר את זה מאתמול, ואם לא עשינו את זה אתמול אז לפחות מהיום בערב.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מקווה שההודעה שיצאה לגבי דחיית הישיבה בממשלה תשתנה ואנחנו נשמע שהם אכן מתכנסים כדי לקבל את כל ההחלטות שביקשנו כאן.

אנדרי קוז'ינוב: אם אפשר רק לחדד את נושא הקשישים, שיאפשרו כבר לפגוש את ההורים, זה בלתי אפשרי.

יפעת שאשא ביטון: אגב, לפי תוכנית "מגן אבות ואימהות" כן מאפשרים למשפחות להיכנס רק שהם לא באמת מקיימים את זה.

יפעת שאשא ביטון: כבר בשבוע הבא נקיים דיון ממוקד בנושא הקשישים.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מבקשים להסיר את כל מגבלות התנועה ואת הגבלת 1,000 המטרים אנחנו בעצם מאפשרים לאנשים להגיע ולפגוש את המשפחות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: רק יש לי בקשה אחת מהציבור: תשמרו על ההנחיות, תשמרו על עצמכם.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שמתוך שותפות אנחנו נצליח באמת להביס את הנגיף הזה וגם לשחרר את המשק.

יפעת שאשא ביטון: תעזרו לי כדי שנוכל לעזור לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, הדיון נעול.